ועדת הכספים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 405>, 2014-07-29 10:00

ניסן סלומינסקי: בוקר טוב, אנחנו פותחים את ישיבת הוועדה שנועדה להצבעות על חוק מע"מ אפס.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש מכולם, וקודם כל, מהיושבים בשורה השנייה – לא מדברים ובטח שלא מתערבים.

ניסן סלומינסקי: גם היושבים בשורה הראשונה – לא מדברים אחד עם השני.

ניסן סלומינסקי: מי שרוצה לדבר, או בטלפון, מוזמן, אבל החוצה, שיעשה את זה ויחזור.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מתעכבים כי הנוסח שעל-פיו נדון נסגר אתמול בלילה ועבר במייל אל חברי הוועדה, אבל אנחנו יודעים שקשה לדון כשיש את המייל, אז זה מודפס וברגעים אלה זה עולה במעלות הקודש אלינו, בעוד דקה יגיע לפה ואז נוכל להתחיל.

ניסן סלומינסקי: בינתיים, אני אתן לייעוץ המשפטי להסביר את המהלך של הדיונים שיהיו.

ניסן סלומינסקי: אייל, בבקשה.

<אייל לב-ארי: אנחנו מצביעים על הנוסח של הצעת החוק הממשלתית.

<אייל לב-ארי: כפי שאתם זוכרים, הוועדה אישרה מיזוג של עוד ארבע הצעות חוק פרטיות - - -

משה גפני: אנחנו עוד לא מצביעים.

משה גפני: יש הסתייגויות.

<אייל לב-ארי: היום ההצבעות הן על הצעת החוק הממשלתית.

<אייל לב-ארי: כפי שאתם זוכרים, הצעת החוק הזו, מוזגו לתוכה עוד ארבע הצעות חוק פרטיות.

<אייל לב-ארי: כיוון שהמיזוג עדיין לא אושר בוועדת הכנסת, אנחנו מצביעים על הצעת החוק הממשלתית.

משה גפני: רגע, אבל אייכלר, יש לו השגות לגבי המיזוג.

<אייל לב-ארי: זכור לי.

<אייל לב-ארי: ככל שהמיזוג יאושר על-ידי ועדת הכנסת, ההצבעות יחולו גם לגבי הצעות החוק הפרטיות, כיוון שהן מתמזגות והדיון הוא לפי הנושא שעבר קריאה ראשונה - - -

משה גפני: מתי זה יבוא לוועדת הכנסת?

<אייל לב-ארי: זה לא בידיך.

משה גפני: מה?

<אייל לב-ארי: לא יודע.

<אייל לב-ארי: אין לי מושג.

ניסן סלומינסקי: זה נמצא בוועדת הכנסת.

ניסן סלומינסקי: כשהוא יגמור את זה.

<אייל לב-ארי: זו היתה הערה מקדמית.

<אייל לב-ארי: לגבי סדר הדיון: אנחנו נעבור על הסעיפים, על השינויים בסעיפים.

<אייל לב-ארי: אנחנו מצביעים דבר ראשון על ההסתייגויות, בין אם הן יתבקשו במהלך הדיון - - -

משה גפני: רגע, אבל אדוני היועץ המשפטי, אפילו בשם של החוק, מה שהונח עכשיו לפני, יש שינוי מהצעת החוק המקורית, אז קודם כל צריך לדון על זה.

<אייל לב-ארי: אמרתי: אנחנו נעבור גם על השינויים, נביא את זה בפניכם.

משה גפני: רק שנייה.

ניסן סלומינסקי: רגע, לא, תן לו לסיים, רב מוישה.

משה גפני: אתה, אל תגיד לי מה לעשות.

משה גפני: אמרת לי כבר מספיק.

משה גפני: יותר לא תגיד לי.

ניסן סלומינסקי: אני אגיד לך מה לעשות.

ניסן סלומינסקי: אני אגיד לך מה לעשות.

משה גפני: בקדנציה הזאת כבר לא תגיד לי יותר מה לעשות.

ניסן סלומינסקי: רב מוישה, אני אגיד לך מה לעשות.

משה גפני: אתה לא תגיד לי, אתה לא תגיד לי.

ניסן סלומינסקי: אתה תיתן לו לסיים.

משה גפני: עם כל הכבוד, אמרת לי שנה וחצי, עם החזירוּת הזאת.

משה גפני: מספיק.

ניסן סלומינסקי: אתה תיתן לו לסיים.

משה גפני: אני רוצה לשאול.

ניסן סלומינסקי: לא, אתה תיתן לו לסיים ואז תשאל.

משה גפני: אדוני היועץ המשפטי, אני רוצה לדעת: אמרת שיש רק הצבעות.

משה גפני: על השם של החוק יש דיון.

<אייל לב-ארי: נכון.

ניסן סלומינסקי: מי אמר שלא?

משה גפני: לא שאלתי אותך.

ניסן סלומינסקי: אבל תן לו להסביר.

משה גפני: אבל לא שאלתי אותך.

ניסן סלומינסקי: אם תמשיך ככה, פשוט אני אוציא אותך החוצה.

משה גפני: תוציא.

משה גפני: אתה יכול להוציא כבר מעכשיו בגלל שככה אני הולך להתנהג.

ניסן סלומינסקי: אז אני אוציא אותך, תדע לך.

משה גפני: תוציא.

ניסן סלומינסקי: יש מישהו אחר מטעמכם שיצביע, וזה הכול.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: תוציא.

יעקב אשר: דע לך, להוציא אותי זה יותר כבד.

ניסן סלומינסקי: אני מקווה שלא תמשיך כך ותיתן לו לסיים את הדברים, כי זה בדיוק מה שהוא תכנן לעשות.

משה גפני: בסדר, הכול ברור.

משה גפני: העיקר ההתנחלויות קיבלו.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: תמשיך, תמשיך.

יעקב אשר: זו המציאות.

משה גפני: מה זה, "תמשיך"?

משה גפני: זה שנה וחצי ככה, אתה משלה אותנו כל הזמן, ובסוף לעצמך אתה לוקח.

משה גפני: כמו חזיר.

יעקב אשר: אולי תנאם את הנאום שנאמת פה לפני כמה ימים?

משה גפני: כן, תנאם את הנאום הזה.

משה גפני: ואני כמו מטומטם, אני מאמין לך.

<אייל לב-ארי: אנחנו נציג את השינויים.

<אייל לב-ארי: חלק מהשינויים שנציג בפניכם הם נושאים שעדיין נותרו פתוחים – אין דיון ואין הכרעה של הוועדה.

<אייל לב-ארי: כמובן, לאחר הצגתם, תהיה הצבעה על ההסתייגויות.

<אייל לב-ארי: ככל שהסתייגות תתקבל, היא תשולב בנוסח.

<אייל לב-ארי: ככל שהיא תידחה, היא תעלה למליאה, ולאחר מכן הוועדה תצביע על הנוסח שמונח בפניה.

משה גפני: עד איזו שעה הדיון?

ניסן סלומינסקי: קיבלנו אישור עד 16:00.

סתיו שפיר: אבל יש מליאה מ-13:00.

ניסן סלומינסקי: קיבלנו אישור עד 16:00, בכפוף לזה שאם בין 13:00 ל-16:00 תהיה הצבעה, אז אנחנו נעצור ונלך להצביע ונחזור.

סתיו שפיר: יש לי שאלה ליועץ המשפטי, בבקשה.

סתיו שפיר: כשאנחנו דנו בחוק, התעסקנו הרבה במקורות התקציביים.

סתיו שפיר: מאז השתנו כמה דברים לאור המצב הביטחוני.

סתיו שפיר: גם עכשיו אנחנו עדיין במהלך מבצע שעלותו הולכת להיות מעל ארבעה מיליארד שקלים למערכת הביטחון ואנחנו עדיין לא יודעים בכלל מתי זה מסתיים, מעבר לנזקים שזה גורם למשק ולהכנסות ממסים.

סתיו שפיר: הסתבר לנו מפרסומים בתקשורת שהאוצר עובד על הצעת תקציב חדשה לאור העניין הזה, וגם, שוב, מהפרסומים בתקשורת, אנחנו מבינים שמדברים על יעד גרעון אחר מהיעד שתוכנן – עלייה ל-2.9.

סתיו שפיר: והשאלה שלי ליועצים המשפטיים היא: האם אפשר במסגרת התנאים האלה, כשאנחנו לא יודעים מהו יעד הגרעון, ואנחנו לא יודעים מהן ההערכות התקציביות, מהם המקורות התקציביים, מה הצפי לגביית מסים, מאיפה אנחנו הולכים להביא את הכסף, האם בכלל אפשר לדון בהצעת חוק כזו כרגע?

סתיו שפיר: האם לא עדיף לדחות את זה לתחילת המושב הבא עד שנבין איפה אנחנו עומדים, ונוכל לעשות את זה בצורה שהיא יותר אמינה ונאמנה למצב?

<אייל לב-ארי: את השאלה הזאת צריך לשאול את האוצר, שהוא אמון על הכנת התקציב ועל הראייה המרחבית שלו לגבי ההוצאות שניצבות בפני המדינה לאור האירועים האחרונים.

אלעזר שטרן: מה אתה עונה לה כיועץ משפטי - - -

<אייל לב-ארי: השאלה היא שאלה נכונה - - -

סתיו שפיר: מה זאת אומרת?

סתיו שפיר: אבל זו שאלה משפטית; מאחר שהצעת החוק היא הצעת חוק של שר האוצר, קצת קשה לשאול את אנשי האוצר שאלות בנוגע להצעת החוק שלו.

ניסן סלומינסקי: סתיו, אנחנו היום רק בהצבעות, ולא בדיונים.

ניסן סלומינסקי: נגמרו הדיונים, הופיע בפנינו האוצר - - -

סתיו שפיר: אבל מדובר במצב חדש.

ניסן סלומינסקי: האוצר הופיע והסביר את מה שהסביר.

סתיו שפיר: אבל ניסן, השתנו דברים - - -

ניסן סלומינסקי: אם זה לא מקובל על מישהו, אז הוא יוכל להצביע נגד.

סתיו שפיר: השתנו דברים מאז שהאוצר ישב פה.

ניסן סלומינסקי: כל היום משתנים דברים, אם בגין זה, אם בגין דברים אחרים.

ניסן סלומינסקי: זה לא רלוונטי לנושא שלנו.

סתיו שפיר: המקורות התקציביים שדיברה עליהם גברת מבורך בישיבה הקודמת, שהיתה לפני יותר משבוע, הם כבר לא אותם מקורות.

ניסן סלומינסקי: אז אמרתי: היו, הציגו.

סתיו שפיר: אבל זה היה לפני שבועיים.

ניסן סלומינסקי: לא משנה, תמיד יש שינויים במדינה.

סתיו שפיר: לא נכון.

סתיו שפיר: לא ברמה כזאת.

סתיו שפיר: מאיפה הולך להגיע הכסף למימון הצעת החוק הזו?

ניסן סלומינסקי: היתה השאלה הזאת, היו האוצר והסבירו.

ניסן סלומינסקי: כל עוד הם לא באים להגיד לנו משהו אחר, אז יש לנו את התשובה הזו.

סתיו שפיר: האם יש פה נציגים של האוצר?

ניסן סלומינסקי: זה לא דיון עכשיו, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: היום אנחנו רק בהצבעות.

סתיו שפיר: למה רק הצבעות?

סתיו שפיר: אייל אמר שיש עוד נושאים שצריכים לעלות לדיון.

ניסן סלומינסקי: אז לא הבנת מה שהוא אומר.

סתיו שפיר: הוא אומר לי עכשיו: נכון, בזמן שאתה אומר שלא הבנתי מה שהוא אומר.

ניסן סלומינסקי: הוא מתכוון: תוך כדי דיון כשיקראו פה, ירצו להגיד הסתייגויות, יצביעו ונגמר, ומתקדמים הלאה.

יעקב אשר: לא, אבל זה רלוונטי, הדבר שלה, במיוחד כשלפי ההצעה החדשה זה כנראה עוד תוספת על ההצעה הישנה שהיה עליה דיון.

יעקב אשר: אז צריך דיון תקציבי מיוחד על התוספת בין ההצעה הזו להצעה הקודמת.

ניסן סלומינסקי: אני יכול לדעת רק איך אנחנו מתקדמים?

ניסן סלומינסקי: מי מקריא את זה?

יעקב אשר: לא, אבל אני רוצה תשובה של היועץ המשפטי.

<אייל לב-ארי: אנחנו כבר הקראנו - - -

משה גפני: אני מבקש הצעה לסדר.

יעקב אשר: אם יש שינוי בתקציב לאור השינויים בהצעה החדשה הזאת, יש עלות כנראה של למעלה מחצי מיליארד או יותר – האם צריך לקיים על זה דיון תקציבי, לשמוע את האוצר?

יעקב אשר: נושא המלחמה זה נושא נוסף.

ניסן סלומינסקי: יעקב, בבקשה, היום זה רק הצבעות.

יעקב אשר: אני רוצה את התשובה ממנו.

ניסן סלומינסקי: הוא לא נותן לך את התשובות.

יעקב אשר: למה לא?

ניסן סלומינסקי: כי אני נותן לך את התשובות.

יעקב אשר: אז בשביל מה נתת לו לפתוח את הדיון ולהסביר?

ניסן סלומינסקי: רק להסביר את הנוהג.

יעקב אשר: אז את זה הוא לא יכול להסביר?

ניסן סלומינסקי: לא, את זה אני מסביר.

יעקב אשר: הוא יועץ משפטי, צריך לתת לו חופש התבטאות.

סתיו שפיר: מה זאת אומרת, ניסן?

סתיו שפיר: גם אתמול לא ישבו יועצים משפטיים בזמן העברות תקציביות, וגם אז היתה לנו שאלה שלא נענתה כי לא היה ייעוץ משפטי בוועדה.

סתיו שפיר: עכשיו יש פה ייעוץ משפטי ואתה לא נותן להם לענות?

ניסן סלומינסקי: רב מוישה, רצית הצעה לסדר, בבקשה.

משה גפני: אני שוחחתי אתך, אדוני היושב-ראש, לגבי הדיון ביום רביעי ואנחנו הגענו להסכמה שלא נעכב את החוק בהקראה שלו, והתקיים פה דיון על ההקראה ואנחנו לא היינו בישיבה, כדי לאפשר לסיים את ההקראה.

משה גפני: הסיכום בינינו היה שאם, בסופו של דבר, אתה לא מצליח עם שר האוצר, אז אנחנו נדון כאשר זה יובא לדיון על ההסדרים.

משה גפני: זה היה הסיכום.

ניסן סלומינסקי: לא זוכר כזה סיכום.

משה גפני: מה לעשות שאני כן זוכר.

ניסן סלומינסקי: כזה סיכום לא עשינו.

משה גפני: בסדר, אתה צודק, לא סיכום.

משה גפני: בגלל שהמילה "סיכום" היא לא בדיוק המילה המתאימה בין שנינו.

משה גפני: זאת אומרת, כשאני עושה את זה עם מישהו אחר זה סיכום.

משה גפני: אתך זה משהו אחר.

משה גפני: אבל זה מבחינתי היה הסיכום, אחרת לא הייתי מסכים.

משה גפני: אני הייתי מסכים?

ניסן סלומינסקי: אני ביקשתי ממך לא להיות או כן להיות?

ניסן סלומינסקי: אני לא מבין מה אתה מבקש.

משה גפני: אני אומר לך את דעתי.

משה גפני: אתה תגיד שזה לא נכון, אתה תגיד גם שלא נכון שאמרת את מה שאמרת בוועדת הכספים.

משה גפני: יש פרוטוקול.

ניסן סלומינסקי: מה שאמרתי – גם היום אני אומר אותו דבר.

משה גפני: זה שאתה אומר, זה בסדר, זה מס שפתיים.

משה גפני: אבל החוק הזה בעיקרו נעשה נגד הציבור החרדי – סליחה, טעיתי, נגד הציבור הערבי, כאשר הערבים לא כאן.

משה גפני: דבר נוסף, במהלך הדיונים בוועדה התברר שהחוק הזה לא הולך להיטיב בנושא של הדירות; לא נמצא אפילו אחד, כמה שחיפשת מתחת לאדמה אם יש מישהו, איזה כלכלן שיבוא ויגיד - - -

ניסן סלומינסקי: משה, הצעה לסדר, בבקשה.

משה גפני: הצעה לסדר.

ניסן סלומינסקי: לא, אתה נותן נאום.

משה גפני: לא, זו הצעה לסדר.

משה גפני: אם לא תפריע לי זה יהיה קצר לגמרי.

משה גפני: אף אחד לא אמר שזה הולך לשנות את מצב הדיור במדינת ישראל.

משה גפני: אפילו אחד לא מצאת.

משה גפני: יש כאלו שהקצינו ואמרו שזה יזיק, אבל ודאי שאף אחד לא אמר שזה - - -

בועז טופורובסקי: משרד השיכון אמר.

ניסן סלומינסקי: בועז, הוא באמצע הצעה לסדר, אז תן לו.

בועז טופורובסקי: הוא לא עושה הצעה לסדר, הוא מבזבז - - -

ניסן סלומינסקי: אני יודע, הוא אומר שהוא מקצר.

דב ליפמן: זה בזבוז זמן.

משה גפני: משרד השיכון עשה הסכם עודפים עם שר האוצר.

משה גפני: זה לא רלוונטי, הרי עמדת שר השיכון ידועה לי.

משה גפני: הוא צריך את מה שהוא צריך.

יעקב אשר: מחיר מטרה ועוד מטרות נוספות.

משה גפני: מחיר מטרה.

יעקב אשר: ומטרות נוספות.

משה גפני: מכיוון שזה המצב, ואנחנו נמצאים במצב של מלחמה, נמצאים במצב בו החוק הזה יגרום למחלוקת עצומה בגלל שזה חוק שמפלה לרעה, הוא מפלה כל מיני קבוצות – המציאות הזאת, של להביא את זה עכשיו בבהלה כזאת, בצורה כזאת בה אנחנו נריב בוועדה, נריב במליאה, אם זה יגיע למליאה, כאשר זה המצב מבחינת מדינת ישראל, לא היה דבר כזה אף פעם.

משה גפני: אני לא יודע מה הדחיפות בעניין הזה, אני לא יודע למה אתה צריך להכניס אותנו עכשיו למלחמה פנימית כזאת פה, כשכולם מאוחדים במה שקורה בדרום.

משה גפני: אני חושב שאסור לעשות את זה.

משה גפני: אני מבקש לדחות את הדיון הזה.

משה גפני: לא יקרה שום דבר אם החוק הזה לא יאושר היום.

משה גפני: הוא יכול להיות מאושר בתחילת החורף, הממשלה גם יכולה להביא אותו בפגרה.

משה גפני: זה לא זמן לעשות את זה, כאשר המציאות היא שהחברים הערבים - - -

ניסן סלומינסקי: הבנתי את הבקשה.

משה גפני: אגב, יש לי שאלה: מתי קיבלנו הזמנה לישיבה הזו?

משה גפני: מתי החלטת על זימון החברים?

ניסן סלומינסקי: ההודעה על הישיבה היתה כל הזמן.

משה גפני: לא, מתי על הנושא הזה?

ניסן סלומינסקי: סדר היום אתמול - - -

משה גפני: זה לא היה על סדר היום.

משה גפני: על זה, מתי זה היה?

יעקב אשר: היום בבוקר.

ניסן סלומינסקי: אתמול בשמונה נשלחה לכולם הודעה - - -

יעקב אשר: לא נשלחה הודעה על ישיבה.

יעקב אשר: נשלחה הודעה על טיוטת הצעה של היושב-ראש.

משה גפני: גם זה לא נשלח.

משה גפני: הוציאו את זה.

ניסן סלומינסקי: ההצעה שלך - -

משה גפני: לא, רק אינפורמציה, שנדע, בגלל שלפי דעתי יש בעיה משפטית אם זה יצא מאוחר.

ניסן סלומינסקי: - - היא מכובדת בעיני, ורק אם תצליח לשכנע את מי שהגיש את החוק, שר האוצר, שהוא יבקש למשוך את זה, אז לא נקדם את הדיון.

משה גפני: מכיוון שאני הייתי יושב-ראש ועדת הכספים, ושר האוצר ביקש ממני הרבה בקשות, אני סוברני להחליט כיושב-ראש הוועדה אם אני מקיים דיון או לא.

ניסן סלומינסקי: לא אמרתי שאני לא סוברני - - -

משה גפני: אלא אם אתה עבד שלו.

ניסן סלומינסקי: אני לא אמרתי שאני לא סוברני, אמרתי לך מה הדרך - - -

משה גפני: אין דרך, מה דרך?

משה גפני: אתה הכתובת.

משה גפני: הדיון אצל שר האוצר הוא דיון סגור.

משה גפני: כאן זה לעיני כל ישראל.

משה גפני: כאן תהיה מחלוקת, שהמחלוקת הזאת תהדהד, שהציבור יגיד שאתם פשוט חבורת מטומטמים.

משה גפני: בשעה שיש מלחמה כזאת קשה, אתם יושבים פה ורבים על שטויות.

משה גפני: מה, "שר האוצר"?

משה גפני: מה אתה שולח אותי לשר האוצר?

ניסן סלומינסקי: בבקשה, הצעה לסדר.

כרמל שאמה-הכהן: לא הצעה, הסתייגות.

ניסן סלומינסקי: אבל רגע, עוד לא התחלנו.

ניסן סלומינסקי: עוד דקה נתחיל לעבור.

כרמל שאמה-הכהן: אה, עוד לא התחלנו לעבור?

<אייל לב-ארי: שם החוק – מתווסף לו הוראת שעה - - -

משה גפני: אני רואה בזה נושא חדש.

<אייל לב-ארי: אז לטעמנו זה לא נושא חדש, כיוון שהתקנון מדבר על - - -

משה גפני: דעת הלשכה המשפטית בעניין הזה לא רלוונטית .

משה גפני: התקנון קובע שגם אם בור ועם הארץ כמוני חושב שזה נושא חדש, זה נושא חדש, וצריך לעצור את הדיון.

<אייל לב-ארי: סעיף 85(ב) מאפשר שאם הוצע בוועדה תיקון להצעת חוק, וחבר כנסת טען שהתיקון המוצע חורג מגדר הנושא של הצעת החוק, מביאים את העניין להכרעת ועדת הכנסת.

<אייל לב-ארי: ככל שנשמעת טענה כזו, אז לנושא הזה הוועדה, עד להכרעת ועדת הכנסת, לא יכולה להמשיך ולדון.

משה גפני: צריך לעצור את הדיון.

<אייל לב-ארי: לגבי הוראת שעה – היא אינה משנה את גדר נושא הצעת החוק.

כרמל שאמה-הכהן: אבל התקנון אומר: "טען".

<שגית אפיק: זה לא נכנס בכלל להגדרה של נושא חדש.

<שגית אפיק: זה נכון שהשיקולים לקביעה אם דבר מסוים הוא נושא חדש, הם שיקולים שאינם משפטיים ואינם מקצועיים, והם יכולים להיות גם שיקולים פוליטיים טהורים.

<שגית אפיק: אבל לדעתנו, הוראת שעה לא נכנסת בכלל לגדר הסעיף שמתייחס לנושא חדש.

<שגית אפיק: אנחנו בהצעת חוק - - -

משה גפני: אבל מכיוון שאתם מתווכחים אתי משפטית, אז אני רוצה להגיד את דעתי.

משה גפני: אמרו פה אנשי משרד האוצר - - -

ניסן סלומינסקי: טוב, רב מוישה - - -

משה גפני: אני רוצה להסביר למה זה נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: רק שנייה, מאחר ש - - -

משה גפני: מה, "רק שנייה"?

משה גפני: אני רוצה להסביר להם.

משה גפני: אמרו פה נציגי משרד האוצר במהלך כל הדיון שהחוק הזה חייב להיות חוק קבוע.

יעקב אשר: נכון, במהות שלו.

משה גפני: איפה אנשי משרד האוצר?

משה גפני: ברחו?

משה גפני: איפה ערן - - -

ניסן סלומינסקי: טוב, רב מוישה, הסברת את דבריך.

משה גפני: לא, לא הסברתי.

משה גפני: אמרתי שאני אומר וזהו.

משה גפני: מכיוון שמתווכחים אתי על הנושא המקצועי, מבחינה משפטית, אני רוצה להסביר למה הוראת שעה זה נושא חדש.

משה גפני: טענו משרד האוצר – הם מביאים את החוק, ככה אתה אומר כל הזמן, משרד האוצר הם בעלי הבית - - -

כרמל שאמה-הכהן: גפני, אבל אתה מאבד את הטענה שלך כי עצם זה שטענת, אתה לא צריך לנמק ולהוכיח.

משה גפני: אבל השאלה היא אם עוצרים את הדיון.

כרמל שאמה-הכהן: התקנון אומר: עצם זה שאתה מעלה את הטענה, זה צריך לעבור לוועדת הכנסת.

כרמל שאמה-הכהן: אז למה אתה נכנס לנימוקים?

ניסן סלומינסקי: רב מוישה, יהיו לנו מספיק נושאים שיהיו נושאים חדשים - - -

משה גפני: לא, לא, לא יהיו נושאים.

משה גפני: רק זה.

משה גפני: מאיפה אני יודע מה יהיו?

ניסן סלומינסקי: הם טוענים שזה לא נכנס לגדר של נושא חדש.

משה גפני: אני הולך להסביר שזה כן נכנס.

ניסן סלומינסקי: אבל הסברת ושמענו אותך.

משה גפני: לא הסברתי, אמרתי וזהו.

משה גפני: אני רוצה להסביר.

משה גפני: הנושא של החוק הזה, כל מהותו, ככה אמרו לי פה בוועדה, אמרו לכולנו אנשי משרד האוצר, שלא יהיה עם העניין הזה - - -

בועז טופורובסקי: הוא אמר: נושא חדש, עכשיו הוא עוד מנסה למשוך על זה זמן.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נמשיך הלאה.

משה גפני: אנחנו לא נמשיך.

משה גפני: אני הולך להסביר למה זה נושא חדש בגדר החוק.

ניסן סלומינסקי: קיבלו את זה שזה נושא חדש - - -

משה גפני: לא, לא, לא, לא.

משה גפני: עם כל הכבוד, יש תקנון לכנסת.

ניסן סלומינסקי: תעשה לי טובה, סלח לי, אנחנו ממשיכים הלאה.

משה גפני: לא, אני רוצה להסביר למה זה נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: אתה לא צריך להסביר.

ניסן סלומינסקי: אמרת: נושא חדש, קיבלו את - - -

משה גפני: אז אני מבקש לעצור את הדיון.

ניסן סלומינסקי: לא, אבל לא צריכים לעצור.

ניסן סלומינסקי: הם אומרים שממשיכים הלאה.

משה גפני: אז הם מתווכחים אתי.

<שגית אפיק: זה אותו נושא.

משה גפני: אבל אני הולך להסביר למה זה נושא חדש, למה זה נופל בחוק הזה.

<שגית אפיק: חבר הכנסת גפני, אבל גם אם זה נושא חדש, לשיטתך, זה עוצר את ההצבעה לגבי הנושא להוראת שעה.

<שגית אפיק: היושב-ראש יכול להמשיך להצביע על סעיפים 1 ואילך עד שנגיע לסעיף שעוסק בהוראת שעה.

משה גפני: אבל אם הנושא שמעלים עכשיו, לפי דעתי, מאיין את החוק כולו, הוא נכנס לתוך ההגדרה שזה דיון מסוג אחר, האם אז עוצרים את הדיון?

משה גפני: הוא מאיין את החוק.

<שגית אפיק: הוא לא מאיין.

משה גפני: אני הולך להסביר למה.

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: די.

משה גפני: אין דבר כזה.

ניסן סלומינסקי: יש דבר כזה.

משה גפני: אין דבר כזה.

ניסן סלומינסקי: בסדר, אז תגיש תלונה אם אתה לא רוצה.

משה גפני: אני רוצה להסביר למה זה נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: לא, גמרנו.

ניסן סלומינסקי: הלאה.

ניסן סלומינסקי: תמשיך הלאה.

משה גפני: אני רוצה להסביר למה זה נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

משה גפני: רק שנייה, יש לי שאלה.

ניסן סלומינסקי: תמשיך הלאה, בבקשה.

משה גפני: רגע, אדוני היושב-ראש.

ניסן סלומינסקי: זה לא דיון.

ניסן סלומינסקי: יש לך הסתייגות?

משה גפני: קבעת שזו הוראת שעה?

ניסן סלומינסקי: כן.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: יש לי שאלה לאנשי משרד האוצר.

ניסן סלומינסקי: לא שואלים שאלות עכשיו.

משה גפני: אבל זה עכשיו דבר חדש.

<קריאות: - - -

משה גפני: היות ועכשיו זה בא לראשונה, יש לי שאלות לאנשי משרד האוצר.

משה גפני: חייבים לתת לי לשאול אותן אם אני מבקש.

משה גפני: הרי זה לא היה קודם, כזה ראה וקדש.

משה גפני: איפה אנשי משרד האוצר?

משה גפני: תביא אותם.

ניסן סלומינסקי: לא, אבל רק שנייה.

ניסן סלומינסקי: סליחה.

משה גפני: אתה, אל תגיד לי לא.

ניסן סלומינסקי: מה נפשך?

ניסן סלומינסקי: אם אנחנו דנים על זה, זה טוב.

ניסן סלומינסקי: אתה צריך להחליט: או שזה נושא חדש - - -

משה גפני: אני רוצה להבין מה זה.

משה גפני: אחרי שאנשי משרד האוצר יסבירו לי אני אחליט אם זה נושא חדש או לא.

ניסן סלומינסקי: אין כזה דבר.

ניסן סלומינסקי: תחליט: אם זה נושא חדש, אין דיון עליו.

ניסן סלומינסקי: אם אתה עכשיו שואל אותם, אנחנו מצביעים על זה, וזה לא נושא חדש.

משה גפני: באמת?

ניסן סלומינסקי: כן.

משה גפני: אני צריך לשמוע מה הם אומרים.

ניסן סלומינסקי: לא, אין כזה דבר.

ניסן סלומינסקי: די, נגמר.

ניסן סלומינסקי: תחליט: נושא חדש או לא.

משה גפני: אני אחליט.

ניסן סלומינסקי: עכשיו.

משה גפני: לא.

ניסן סלומינסקי: לא?

ניסן סלומינסקי: אז אנחנו ממשיכים הלאה.

משה גפני: אתה לא יכול להמשיך, עם כל הכבוד.

ניסן סלומינסקי: אני ממשיך הלאה.

משה גפני: יש לשכה משפטית.

ניסן סלומינסקי: תעשה לי טובה, די.

ניסן סלומינסקי: אי אפשר ככה.

משה גפני: אין "תעשה לי טובה".

משה גפני: מה זה פה, "טובות"?

משה גפני: אני חשבתי שאתה עושה לי טובה.

משה גפני: התברר לי שאתה חזיר.

ניסן סלומינסקי: אני יודע, אני יודע.

משה גפני: אני רוצה לשאול שאלה את משרד האוצר.

ניסן סלומינסקי: אני יודע.

ניסן סלומינסקי: תמשיך הלאה.

משה גפני: אני יודע.

משה גפני: אתה לא יודע.

משה גפני: אתה חושב שאתה יודע.

משה גפני: אתה עוד לא יודע כלום.

ניסן סלומינסקי: אני יודע שאני לא יודע.

ניסן סלומינסקי: זה ההבדל בינינו.

משה גפני: אני כן יודע מה שאתה מתכוון.

משה גפני: על הכול אני יודע, על הכול.

משה גפני: לאן הלך הכסף של הישיבות אני יודע, לאן הלכו כל הכספים של תלמידי חו"ל אני יודע, לאן אתם לוקחים את כל הנושא של הרבנות אני יודע.

משה גפני: הכול יֵצא החוצה.

משה גפני: הכול יֵצא החוצה.

בועז טופורובסקי: הוא לא יפסיק עד שתוציא אותו.

בועז טופורובסקי: הוא אפילו לא חבר בוועדה.

בועז טופורובסקי: הוא לא יפסיק עד שלא תוציא אותו.

ניסן סלומינסקי: תמשיך הלאה.

משה גפני: אני מבקש לשאול את אנשי משרד האוצר, היועצת המשפטית אמרה שאני יכול לשאול.

<שגית אפיק: ניסן, זה לא בסדר שאנשי הממשלה לא נמצאים כאן.

ניסן סלומינסקי: למה לא? נמצאים כאן כולם.

משה גפני: לא נמצא פה אחד מהממשלה.

ניסן סלומינסקי: ערן נמצא כאן, נמצא אורי שני, נמצאים כאן האנשים.

משה גפני: אני רוצה לשאול את אנשי משרד האוצר.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: תחליט: אם הטענה היא שזה נושא חדש, לא שואלים, זה יעלה למעלה.

משה גפני: אני שואל את אנשי משרד האוצר, ואני אחליט אחרי זה אם זה נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: לא, אין כזה דבר.

ניסן סלומינסקי: אין.

ניסן סלומינסקי: נקודה.

משה גפני: אני רוצה לשאול את אנשי משרד האוצר.

ניסן סלומינסקי: לא, אתה לא יכול לשאול.

משה גפני: אני כן יכול לשאול.

ניסן סלומינסקי: תמשיך, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אמרת: נושא חדש, אז הוא ידון שם.

ניסן סלומינסקי: או שתרד מה"נושא חדש", תשאל אותם ואחר-כך נצביע.

ניסן סלומינסקי: תחליט מה שאתה רוצה.

ניסן סלומינסקי: לא הולך על שניהם.

משה גפני: אני לא יודע אם זה נושא חדש.

משה גפני: אני לא יודע.

ניסן סלומינסקי: תמשיך הלאה, תמשיך הלאה.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, אתה יכול להחליט אם אתה מקבל את העמדה שלו, או לא.

רוברט אילטוב: למה אתה מתווכח אתו?

ניסן סלומינסקי: אני לא מתווכח.

ניסן סלומינסקי: אני אומר לו להמשיך הלאה, זה הכול.

רוברט אילטוב: אם אתה קובע שזה נושא חדש - - -

משה גפני: הוא לא יכול לקבוע, זה לוועדת הכנסת.

ניסן סלומינסקי: זה לא נושא חדש, אבל נעביר את זה גם כן.

רוברט אילטוב: הוא יכול לקבל את העמדה הזאת או לא, וזהו.

רוברט אילטוב: מה אתם מתווכחים שעה?

ניסן סלומינסקי: תמשיך.

<אייל לב-ארי: לפני סעיף 1 - - -

משה גפני: רגע, אבל אני לא מבין, הלשכה המשפטית לא נותנת לי גיבוי?

בועז טופורובסקי: לא נותנים לו להוציא משפט מהפה.

ניסן סלומינסקי: הלשכה המשפטית אמרה שזה לא נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: אתה מסרב לקבל את עמדתם - - -

משה גפני: עם כל הכבוד, הלשכה המשפטית אמרה שאם אני מחליט - - -

ניסן סלומינסקי: אבל יש הגדרה מה זה "נושא חדש" - - -

יעקב אשר: מה זה אומר?

יעקב אשר: שיסבירו לנו.

<שלומית ארליך: עכשיו אנחנו עוברים להסתייגויות שלפני סעיף 1.

<שלומית ארליך: בעצם יש לנו הסתייגויות שביקשו להכניס סעיפי מטרה לפני סעיף 1, ואנחנו נתחיל שם.

<שלומית ארליך: ההסתייגות הראשונה היא של קבוצת - - -

משה גפני: רגע, אז אני לא יכול לשאול את אנשי משרד האוצר?

משה גפני: אני רוצה להבין.

משה גפני: אני רוצה לדעת אם היושב-ראש עובד על-פי החוק.

משה גפני: האם אני יכול לשאול את אנשי משרד האוצר?

ניסן סלומינסקי: על מה לשאול?

ניסן סלומינסקי: עכשיו אין דיון.

ניסן סלומינסקי: נגמר הדיון.

ניסן סלומינסקי: אין דיון עכשיו.

<קריאות: - - -

יעקב אשר: כל שינוי שיש פה, יש עליו דיון.

יעקב אשר: לא היה על זה דיון - - -

בועז טופורובסקי: הוא לא נותן להוציא משפט מהפה.

בועז טופורובסקי: תוציאו אותו כבר.

משה גפני: אי אפשר.

משה גפני: לפניך, הרבה רצו להוציא אותי מהכנסת.

משה גפני: תאמין לי, לא הצליחו.

בועז טופורובסקי: לא מהכנסת.

בועז טופורובסקי: מהחדר הקטן הזה.

משה גפני: אני אהיה בכנסת הרבה אחריכם, בעזרת השם.

בועז טופורובסקי: בזה אין ספק.

<שגית אפיק: בהמשך סעיפי הצעת החוק יש סעיף שמפרט מהי התקופה של הוראת השעה.

<שגית אפיק: כשנגיע לסעיף הזה, יסביר יושב-ראש הוועדה את התיקון שהוא הכניס בדבר הוראת השעה, ואתה תהיה רשאי לשאול את נציגי הממשלה, את נציגי האוצר, את השאלות שלך.

משה גפני: מתי?

<שגית אפיק: כשנגיע לסעיף הזה.

משה גפני: איפה?

משה גפני: סליחה, רק דקה, איפה זה?

משה גפני: זה משהו חדש שהגיע.

משה גפני: איפה זה?

ניסן סלומינסקי: זה הגיע אתמול.

<שגית אפיק: סעיף 36, עמוד 21 למטה.

<שגית אפיק: עכשיו אנחנו בהסתייגויות לפני הסעיף.

משה גפני: זאת אומרת, אני אוכל לשאול את אנשי משרד האוצר - - -

<שגית אפיק: אחרי שיושב-ראש הוועדה יסביר את הסעיף ואת הוראת השעה שהוא הכניס כתיקון, תוכל לשאול שאלות לגבי הוראת השעה.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

משה גפני: מה "בסדר"?

משה גפני: לא, בגלל שאתה תחזור בך עד סעיף 36, כמו שחזרת בך מהסיכומים אתי.

סתיו שפיר: ניסן, יש לי שאלה נוספת לייעוץ המשפטי, בבקשה.

סתיו שפיר: חברי הכנסת הערבים נמצאים בעיצומו של חג, והצעת החוק הזו משפיעה – ויאמרו פה הרבה, ואני ביניהם – לרעה על הציבור הערבי, אבל הם לא יכולים להגיש הסתייגויות, והם לא יכולים לדבר על החוק, ואפילו לא להשתתף בהצבעות.

סתיו שפיר: האם מבחינת הייעוץ המשפטי הדבר הזה מקובל?

סתיו שפיר: אפשר בכלל לדון בהצעת חוק בשעה שחלק מחברי הכנסת לא יכולים להיות נוכחים?

סתיו שפיר: חברי הכנסת שהצעת החוק הזו פוגעת בציבור שהם מייצגים באופן - - -

ניסן סלומינסקי: אני מסביר: מאחר שיושב-ראש הכנסת אִפשר את כל הישיבות ואת כל ההצבעות, אז זה אפשרי.

סתיו שפיר: אבל אני שואלת את הייעוץ המשפטי.

<שגית אפיק: הכנסת לא עצרה את הפעילות שלה.

<שגית אפיק: ממשיכות להתקיים הצעות חוק, ועדות ומליאה - - -

סתיו שפיר: אתמול הפנה יושב-ראש האופוזיציה מכתב ליושב-ראש הכנסת, ועדיין לא נענה.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: די, קיבלת תשובה.

סתיו שפיר: לא קיבלתי תשובה, ניסן.

<שגית אפיק: אנחנו סבורים שכל עוד הכנסת לא עצרה את הפעילות שלה בוועדות בשל החג - - -

סתיו שפיר: אתם ממליצים לכנסת כן לעצור את הפעילות שלה?

<שגית אפיק: אנחנו לא ממליצים שום דבר בעניין הזה.

סתיו שפיר: בעניין של חוק שהיועץ המשפטי לכנסת אמר שהוא חוק מפלה כנגד הציבור הזה – האם בהתחשב בעובדה שהוא עצמו - - -

ניסן סלומינסקי: אני מבקש – שאלת, קיבלת תשובה.

ניסן סלומינסקי: זה לא דיון.

משה גפני: למה אתה היום חסר סבלנות?

סתיו שפיר: ניסן, זה שאתה מייצג ציבור מסוים, לא אומר שאתה לא צריך לראות את הציבורים האחרים.

משה גפני: למה תמיד אתה נותן לסתיו שפיר לדבר, והיום לא?

משה גפני: למה אתה לא נותן לה לדבר?

משה גפני: מה אתה חסר סבלנות?

ניסן סלומינסקי: אפשר להמשיך?

משה גפני: מה קיבלת תמורת זה שתעביר את החוק היום?

סתיו שפיר: סליחה, המחויבות שלנו היא גם כלפי ציבורים שהם לא המצביעים שלנו ושלא מיוצגים בוועדה - - -

ניסן סלומינסקי: קיבלת תשובה, נגמר.

ניסן סלומינסקי: תמשיך הלאה.

סתיו שפיר: טוב, אני מצרפת, בבקשה, את רע"מ-תע"ל לכל ההסתייגויות שאנחנו הגשנו פה.

סתיו שפיר: תצרפו אותם באופן אוטומטי לכל הסתייגות.

<שגית אפיק: לקבוצת העבודה?

<שגית אפיק: אוקי.

משה גפני: רגע, סתיו, יש הסתייגויות של כולנו יחד חוץ מכמה הסתייגויות שאתם לא בפנים.

<שגית אפיק: הסתייגויות לפני הסעיף: קבוצת העבודה - - -

משה גפני: סליחה, גברתי היועצת המשפטית, הסיכום כאן בוועדה היה שלהוציא מספר הסתייגויות שאנחנו מגישים - - -

סתיו שפיר: כל ההסתייגויות משותפות, אז אני מצרפת אליהן גם את חברי הכנסת הערבים.

משה גפני: בסדר, מצוין.

משה גפני: וחברי הכנסת הערבים גם מצטרפים להסתייגויות שלנו שלא הצטרפתם אליהן.

סתיו שפיר: בסדר גמור.

משה גפני: בגלל שהם דתיים.

סתיו שפיר: לא, זה לא ייאמן שהם לא יכולים להשתתף בדיון הזה - - -

משה גפני: פשוט לא היה דבר כזה, תאמיני לי.

משה גפני: לא היה דבר כזה.

ניסן סלומינסקי: רב מוישה, די.

ניסן סלומינסקי: רב מוישה - - -

סתיו שפיר: פשוט לא ייאמן – הצעה שמשפיעה על 20% מהציבור הישראלי, והם לא יכולים להשתתף בדיון.

משה גפני: נכון.

משה גפני: יכולה להיות פה הצבעה, וזה על חודו של קול.

ניסן סלומינסקי: ששש, אתה לא תשמע אחר-כך ולא נחזור על זה.

סתיו שפיר: מה זה משנה?

<אייל לב-ארי: קבוצת העבודה - - -

משה גפני: לא, את הקודם, לא שמעתי.

משה גפני: רגע, לא שומעים אותך, תחבר את המיקרופון.

ניסן סלומינסקי: אז אמרתי: לא נחזור.

ניסן סלומינסקי: לא נחזור אם אתה לא תשמע.

משה גפני: אתה כן תחזור.

משה גפני: מה, אתה רוצה שאני לא אשמע?

ניסן סלומינסקי: אם אתה תמשיך כל הזמן - - -

משה גפני: לא, אם אתה תבקש שגם החרדים לא יהיו כאן, אנחנו נצא.

ניסן סלומינסקי: בבקשה, תקרא.

<אייל לב-ארי: קבוצת העבודה מציעה להוסיף - - -

משה גפני: אם תפסיק להציג עלינו, לפחות תגיד לנו את האמת בפנים.

משה גפני: אה אוהב אותנו כמו יאיר לפיד.

<אייל לב-ארי: סעיף מטרה 1א: "מטרתו של חוק זה הינה להיטיב - - -

משה גפני: לא, לא שמעו את מה שאמרתי.

<אייל לב-ארי: "מטרתו של חוק זה הינה להיטיב עם חיילים משוחררים.

<אייל לב-ארי: "

משה גפני: מה?

משה גפני: מה?

<אייל לב-ארי: זו הסתייגות של קבוצת העבודה.

<שגית אפיק: ורע"מ-תע"ל שהצטרפו עכשיו.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

סתיו שפיר: לא, להסביר את ההסתייגות.

משה גפני: לא, צריך לנמק את ההסתייגות.

סתיו שפיר: מה זאת אומרת?

סתיו שפיר: הם לא יודעים על איזו הסתייגות מדובר.

משה גפני: רגע, צריך לנמק את זה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

סתיו שפיר: ניסן, הם לא יודעים על איזו הסתייגות מדובר.

סתיו שפיר: מותר לי לנמק אותה.

ניסן סלומינסקי: בבקשה, תסבירי בדקה.

משה גפני: סתיו, רק שנייה.

משה גפני: אני מבקש מהלשכה המשפטית, הסתייגויות שהסברנו והסברנו נורמלי, אנחנו לא מבקשים להסביר.

משה גפני: אנחנו לא עושים פה הצגות.

<שלומית ארליך: הסתייגויות שהוגשו בכתב יוכלו להיות - - -

משה גפני: הסתייגויות שהגשנו בכתב וגם שאנחנו עכשיו מבקשים להוסיף אותן, אם לא נימקנו אותן והן הסתייגויות מהותיות נורמליות, אנחנו מבקשים להסביר נורמלי, להתנהג נורמלי.

משה גפני: זה הכול.

<שגית אפיק: הסתייגויות מהותיות שאכן יש כוונה שייכנסו - - -

משה גפני: מהותיות, כן.

משה גפני: אין אצלי הסתייגות לא מהותית.

משה גפני: אבל מה שהסברנו – הסברנו.

ניסן סלומינסקי: סתיו, יש לך דקה, בבקשה.

סתיו שפיר: במהלך הדיונים הפניתי למשרד האוצר שאלה אם לא עדיף לקחת את ההטבה הזו, שהיא הטבה מאוד-מאוד גדולה, ולחלק אותה באופן שווה במענקי שחרור לחיילים על-מנת שההטבה תגיע לכל החיילים כולם, ולא רק למי מהם שיכול להרשות לעצמו דירה, שאנחנו יודעים כולנו שזה מספר מאוד מצומצם של חיילי צה"ל.

סתיו שפיר: אם ההצעה הזו באמת באה, לפי הפרסומים, על-מנת לסייע לחיילים משוחררים, עדיף בעיני לחלק אותה באופן שווה בין כל החיילים המשוחררים, מה שיתאם את אורך השירות, את טיב השירות, את אופי השירות, וייתן הטבה משמעותית לכל משוחררי צה"ל, וככה יעודד גיוס ויעודד שירות משמעותי.

סתיו שפיר: נציגי האוצר סירבו לענות על השאלה הזו וגם לא התקבלה בוועדה תשובה משמעותית שאומרת מדוע נבחר לחלק את ההטבה הזו, כל-כך גדולה, רק לקומץ מצומצם מהמשוחררים, הקומץ המצומצם שיכול להרשות לעצמו דירה בישראל על חשבון כולם – כולם הולכים לשלם מסים ולממן את ההטבה הזו.

סתיו שפיר: לא ניתנה לזה תשובה ולכן אנחנו מגישים הסתייגות ואני מצפה מכל חברי הכנסת שאכפת להם ממשוחררי צה"ל שיצביעו בעד ההסתייגות הזו.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו?

ניסן סלומינסקי: בעד ההסתייגות – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא נתקבלה.

סתיו שפיר: זאת אומרת, שההצעה בעצם לא נועדה להיטיב עם חיילי צה"ל המשוחררים.

ניסן סלומינסקי: סליחה, אין לך זכות דיבור.

ניסן סלומינסקי: הלאה.

סתיו שפיר: רק חיילים עשירים.

<שלומית ארליך: הסתייגות שנייה - - -

משה גפני: רגע, אנשים לא הבינו.

משה גפני: חברי הכנסת לא הבינו - - -

ניסן סלומינסקי: תעשה לי טובה, בבקשה.

משה גפני: חברי הכנסת לא הבינו ולכן - - -

ניסן סלומינסקי: רב מוישה, בבקשה.

משה גפני: ולכן אני מבקש רביזיה.

ניסן סלומינסקי: רביזיה, בסדר.

סתיו שפיר: מצטרפת לבקשה של גפני.

משה גפני: לפי החלטת היועץ המשפטי לכנסת אי אפשר להצביע מיד על רביזיה, אז אפשר רק בעוד חצי שעה.

ניסן סלומינסקי: רב מוישה, בבקשה, כולם יודעים את זה.

משה גפני: חברי הכנסת לא הבינו מה ההסתייגות שלה.

משה גפני: הם היו עסוקים.

משה גפני: אני ראיתי.

ניסן סלומינסקי: הלאה, תמשיכי.

<שלומית ארליך: הסתייגות שנייה: קבוצת מרצ וקבוצת חד"ש - - -

משה גפני: לאן את ממהרת?

<שלומית ארליך: קבוצת מרצ וקבוצת חד"ש מציעות שיתווסף סעיף מטרה בו ייכתב: "מטרתו של חוק זה היא לגרום לאפליה נוספת של הציבור הערבי בישראל.

<שלומית ארליך: "

משה גפני: ההסתייגות היא של כל הקבוצה.

סתיו שפיר: גפני, אתה רוצה להסביר?

ניסן סלומינסקי: זה היה בכתב?

<שלומית ארליך: כן.

ניסן סלומינסקי: מי רוצה להסביר את זה?

בועז טופורובסקי: זה לא על ההסתייגות בכלל.

בועז טופורובסקי: זה מרצ וחד"ש, אף אחד כאן לא על ההסתייגות.

סתיו שפיר: לא, גם אנחנו על ההסתייגות.

סתיו שפיר: זה מכל הקבוצה.

<שלומית ארליך: הצטרפה יהדות התורה, ולכן - - -

משה גפני: כולם, כולם.

סתיו שפיר: וגם העבודה.

ניסן סלומינסקי: הדקה רצה.

משה גפני: איזו דקה?

ניסן סלומינסקי: להסביר את ההסתייגות, אם מישהו רוצה.

משה גפני: אה, אני רוצה.

משה גפני: מה השאלה?

ניסן סלומינסקי: נו, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: יש לך דקה.

ניסן סלומינסקי: היא רצה.

משה גפני: אין לי דקה.

משה גפני: מה, דקה?

משה גפני: אני רוצה להסביר.

ניסן סלומינסקי: יש לך דקה, לא יותר.

משה גפני: אתה אל תגיד לי כמה שיש לי.

ניסן סלומינסקי: אני כן אגיד לך.

משה גפני: אתה לא תגיד.

ניסן סלומינסקי: אין מה לעשות, אני אגיד לך.

משה גפני: יש מה לעשות.

משה גפני: אוהו, יש מה לעשות.

משה גפני: חבל על הזמן מה שיש לעשות.

ניסן סלומינסקי: אתה כבר עברת חצי דקה.

משה גפני: אני לא אמרתי שום דבר.

משה גפני: מטרת החוק הזאת, אנחנו ראינו במהלך כל הדיונים, ואמר את זה אבי ליכט, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה – כדי להגדיר את החוק, אם הוא חוקתי, צריך לדעת מה המטרה שלו: האם המטרה שלו להוזיל את מחירי הדירות?

משה גפני: האם המטרה שלו להפלות?

משה גפני: האם המטרה שלו בכלל לעשות משהו אחר?

משה גפני: ומכיוון שראינו במהלך הדיונים שמטרת החוק היא להפלות, בגלל שאם לא מטרת החוק להפלות לא היו מביאים אותו במתכונתו הנוכחית, בוודאי לא היו מגיעים הסדרים, כפי שאני שומע, גם עם הציבור הדרוזי וגם עם הציבור של העולים החדשים.

משה גפני: זאת אומרת, משאירים פה מבוּדדים לחלוטין את הציבור הערבי.

משה גפני: המטרה של החוק הזה, בגלל שאם אכן היתה מטרה – עוד פעם הדבר המעצבן הזה?

ניסן סלומינסקי: נו, אין מה לעשות.

משה גפני: יש מה לעשות: להפסיק את זה.

ניסן סלומינסקי: די, רב מוישה.

משה גפני: רגע, רגע.

משה גפני: אם אכן המטרה היתה להוזיל את מחירי הדירות – הסעיף הזה של האפליה – היו מביאים היצע גדול של מקומות שבהם אפשר לבנות דירות.

משה גפני: זה עלה מכל הדיונים כאן.

משה גפני: אם אכן הפירוש של הדבר הזה הוא שרוצים רק להפלות, החוק הוא לא חוקתי, מכיוון שאמר המשנה ליועץ המשפטי - - -

ניסן סלומינסקי: טוב, תודה.

משה גפני: אני לא מדבר על מה שאמר היועץ המשפטי של הכנסת, שדעתו היא חד-משמעית.

משה גפני: מה שאמר המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, בשם היועץ המשפטי, שהוא לא מתערב בעניין הכלכלי, אבל אם אכן מטרת החוק היא רק אפליה – וזה ברור לגמרי שיאיר לפיד לא היה מביא את החוק הזה אילולא האפליה – כאשר המדובר הוא על חוק שעלותו קרוב לשלושה מיליארד שקל לשנה - - -

ניסן סלומינסקי: אני איאלץ לעשות את ההצבעה באמצע הדברים שלך - - -

משה גפני: לא אתה לא יכול, הנה אני מסיים.

ניסן סלומינסקי: אז תסיים.

ניסן סלומינסקי: אמרנו: דקה, אתה כבר ממשיך - - -

משה גפני: אני מסיים.

משה גפני: לכן החוק הזה מטרתו אחת: המטרה היא להפלות ציבורים בישראל; זה היעד של שר האוצר, זה היעד של המשת"פ שלו, שזה אתה; המטרה שלך היא להפלות גם את הציבור הערבי וגם את הציבור החרדי, כמו שאתה נוהג שנה וחצי, ולכן אסור להביא את החוק הזה, מבחינה חוקתית, - -

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

משה גפני: - - בגלל שהמטרה היא לא מטרה שעליה דוּבּר.

ניסן סלומינסקי: טוב, די.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

משה גפני: זאת מטרה אחרת - -

ניסן סלומינסקי: מי בעד?

משה גפני: - - ובמטרה האחרת זה לא מידתי.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

משה גפני: אני, כמובן.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו?

ניסן סלומינסקי: בעד ההסתייגות – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא נתקבלה.

ניסן סלומינסקי: טוב, ההסתייגות נפלה.

ניסן סלומינסקי: הלאה.

משה גפני: רביזיה.

<שלומית ארליך: רביזיה.

<שלומית ארליך: הסתייגות חלופית של קבוצת מרצ, קבוצת חד"ש, יהדות התורה והעבודה – סעיף המטרה יהיה: "מטרתו של חוק זה היא לפגוע בציבורים שקיבלו פטור משירות צבאי, וכעת יש ניסיון לעקוף - -

משה גפני: גם ש"ס.

משה גפני: למה ש"ס לא?

<שלומית ארליך: - - את החקיקה הקיימת ולגרום להם להצטער על כך שצייתו לחוק.

<שלומית ארליך: "

ניסן סלומינסקי: זו הסתייגות כתובה?

<אייל לב-ארי: כן.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

משה גפני: לא.

משה גפני: צריך לנמק.

משה גפני: זה משהו חדש.

משה גפני: את מנמקת, או אני?

משה גפני: אני, טוב.

משה גפני: אבל תחליפו אותי באמצע, בגלל שאני הולך להסתייג פה הרבה שעות.

ניסן סלומינסקי: דקה.

משה גפני: מה , דקה?

ניסן סלומינסקי: יש לך דקה.

משה גפני: מה, אתה מפעיל זה?

ניסן סלומינסקי: כן, הפעלתי.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

משה גפני: יש בחוק הזה יעד של להוזיל את מחירי הדירות, ונוסף לזה עוד נושא של אפליה, שירות צבאי, שירות לאומי וכולי.

משה גפני: יש ציבורים בישראל שהחוק פוטר אותם משירות צבאי, החוק פוטר אותם מדברים רבים; זה יכול להיות עולים חדשים, זה יכול להיות ציבור ערבי, זה יכול להיות אפילו ציבור חרדי, וזה יכול להיות סתם ישראלי שהוא איננו עומד בתנאי הסף של הנכות של ה-70% כפי שעלה כאן בדיונים, שהגברת אז העלתה את העניין זה, שהיא רצתה להתגייס ולא אפשרו לה, ובעצם אומרים פה, את לא תקבלי את ההטבה הזאת בגלל שאת מצייתת לחוק.

משה גפני: המציאות הזאת היא מציאות בלתי חוקתית בעליל – תפסיק את זה.

משה גפני: תגיד לי מתי לעצור.

ניסן סלומינסקי: אז אני אומר לך לעצור.

משה גפני: אז רגע, אז עוד דקה.

מיכל בירן: אני גם עוד לא הבנתי את הנקודה - - -

ניסן סלומינסקי: לא, לא, מיכל.

משה גפני: אני מסביר, אני מסביר.

ניסן סלומינסקי: זה חבל, פשוט - - -

משה גפני: רגע, אני מסביר.

ניסן סלומינסקי: הסברת, היתה לך דקה.

משה גפני: אתה יודע מה, אני עוצר.

משה גפני: לכן אני חושב שזה לא חוקתי - - -

יעקב ליצמן: בתשעת הימים אסור לעשות את זה - - -

משה גפני: עזוב, בכלל, כל העבירות שבתורה.

משה גפני: אני מבקש להצביע בעד ההסתייגות, אבל לפני ההצבעה אני מבקש התייעצות סיעתית.

יעקב ליצמן: זבולון, למה אתה צוחק?

זבולון כלפה: לא, אני מבסוט מזה.

יעקב אשר: אם אתה היית מקבל מה שהוא קיבל בהסכמים, גם אתה היית צוחק.

סתיו שפיר: אנחנו הוספנו להסתייגות הזו את עניין הנשים הדתיות?

משה גפני: רגע, רגע, זה אחרי ההתייעצות הסיעתית?

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

משה גפני: עוד לא היתה התייעצות סיעתית.

ניסן סלומינסקי: ב-11:04 אנחנו ממשיכים – התייעצות סיעתית.

ניסן סלומינסקי: רבותי, סיימנו את ההתייעצות הסיעתית ואנחנו ניגשים להצבעה.

ניסן סלומינסקי: רב יעקב, סיימנו את ההתייעצות.

ניסן סלומינסקי: רבותי, הסתיימה ההתייעצות הסיעתית.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

משה גפני: רגע, האנשים שכחו, צריך להזכיר.

ניסן סלומינסקי: לא, לא, לא.

<קריאות: - - -

<קריאה: רגע, איזה עמוד?

ניסן סלומינסקי: בעמוד הראשון.

ניסן סלומינסקי: רבותי, מי - - -

משה גפני: רגע, איציק כהן רק עכשיו הגיע.

<קריאות: - - -

יצחק כהן: סליחה, אני רוצה להצביע – על מה?

<שלומית ארליך: אנחנו לא בעמוד, אנחנו בעצם הצגנו הסתייגות של - -

יעקב ליצמן: מי בעד הפסקת אש?

<שלומית ארליך: - - של קבוצת מרצ, קבוצת חד"ש, יהדות התורה והעבודה, ועכשיו זה עולה להצבעה.

יצחק כהן: וש"ס.

<קריאות: וש"ס, וש"ס.

משה גפני: לנמק, לנמק.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

סתיו שפיר: אף אחד פה לא יודע על מה ההסתייגות, אף אחד לא זוכר.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: רבותי, רגע - - -

משה גפני: ההסתייגות עברה.

<קריאות: עברה, עברה.

יצחק כהן: ההסתייגות התקבלה, אדוני.

<קריאה: ההסתייגות עברה.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

<קריאות: לא, לא, לא, לא, לא.

יצחק כהן: זה לא עובד ככה, אדוני.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

<קריאות: - - -

משה גפני: ההסתייגות עברה.

יעקב ליצמן: אדוני עושה מחטף.

יעקב ליצמן: לא, לא, לא, לא, לא.

ניסן סלומינסקי: מי נגד ההסתייגות?

<קריאות: - - -

יעקב ליצמן: לא, לא, לא ניתן לך.

יצחק כהן: ההסתייגות עברה.

יצחק כהן: ההסתייגות עברה.

יצחק כהן: ההסתייגות עברה.

ניסן סלומינסקי: רבותי, מי נגד?

יעקב ליצמן: לא, לא, לא, לא, לא, לא.

יצחק כהן: יש מצלמות, הלו.

<קריאות: ההסתייגות עברה.

<קריאות: לא, לא, לא, לא.

יעקב ליצמן: לא, לא, לא.

יעקב ליצמן: לא ניתן לך.

יעקב ליצמן: לא, לא, לא.

ניסן סלומינסקי: בין כה וכה אתה צועק כל הזמן, אז מה?

יצחק כהן: ההסתייגות עברה.

יצחק כהן: לא, לא.

יעקב ליצמן: - - - אל תטיף לי מוסר.

<קריאות: - - -

יצחק כהן: ההסתייגות עברה.

משה גפני: עברה.

משה גפני: ארבע נגד שתיים.

משה גפני: ודאי.

יצחק כהן: אתה יכול להגיש רביזיה אם אתה רוצה.

ניסן סלומינסקי: את זה אני יודע.

משה גפני: לא, הוא לא יכול להגיש רביזיה.

יצחק כהן: אה, נכון, נכון, נכון.

יצחק כהן: ההסתייגות עברה.

יצחק כהן: היא בגוף החוק.

<שגית אפיק: זו לא היתה רביזיה.

<שגית אפיק: הוא יכול להגיש רביזיה.

משה גפני: אה, נכון, סליחה.

משה גפני: אתה יכול להגיש רביזיה.

ניסן סלומינסקי: אני מגיש רביזיה.

ניסן סלומינסקי: ואני עכשיו אומר עוד פעם: אם יהיה רעש ובגלל זה לא ישמעו, פשוט אני אוציא את האנשים שעושים - - -

<קריאות: תוציא - - -

יעקב ליצמן: תוציא, אפשר לחשוב - - -

<קריאות: - - -

יעקב ליצמן: כבוד גדול לשבת אצלך.

<קריאות: - - -

סתיו שפיר: יהיה לך הכי נוח אם תוציא גם את החרדים, וגם הערבים ממילא לא בדיון, אז האוכלוסיות שנפגעות מהחוק הזה הכי הרבה פשוט לא יהיו - - -

ניסן סלומינסקי: הלאה.

<שלומית ארליך: ההסתייגות הבאה גם היא לסעיף המטרה, כשבעצם אותן קבוצות - - -

משה גפני: רגע, רגע, הוא הגיש רביזיה, או לא? אני רוצה להבין מה קרה.

<שגית אפיק: ההסתייגויות לא בפניכם.

<שגית אפיק: אנחנו נמצאים כרגע בסעיף שהוא לפני סעיף 1.

<שגית אפיק: שלומית עוברת על ההסתייגויות, היושב-ראש יצביע עליהן אחת-אחת.

<שגית אפיק: ככל שאין - - - תוכלו לנמק אותן בזמן סביר.

<שגית אפיק: קדימה.

משה גפני: אבל היושב-ראש הגיש רביזיה, או לא?

<שגית אפיק: הגיש רביזיה.

ניסן סלומינסקי: הגשתי רביזיה.

משה גפני: מתי יצביעו עליה?

יצחק כהן: בשמונה בערב.

יעקב ליצמן: איפה ההסתייגויות?

סתיו שפיר: אני מבקשת שכדי שנמנע אי-הבנות כאלה בענייני הצבעות, נעשה הצבעות שמיות על ההסתייגויות.

יצחק כהן: בדיוק.

יצחק כהן: בדיוק.

ניסן סלומינסקי: את מוכנה, שלומית?

<קריאות: - - -

יעקב ליצמן: אי אפשר שהיא תגיד לנו עכשיו – אני רוצה לראות מה ההסתייגויות.

<שלומית ארליך: זה הסתייגויות שאתם הגשתם לנו בכתב.

יעקב ליצמן: בסדר, אבל - - - הסתייגויות.

יעקב ליצמן: אני רוצה שיביאו לנו הסתייגויות לפנינו, שנוכל להצביע - - -

יצחק כהן: אני מציע שתעשה הפסקה.

ניסן סלומינסקי: תמשיכי, נו.

<שלומית ארליך: אנחנו בהסתייגות נוספת לסעיף המטרה שהגישו קבוצת מרצ, קבוצת חד"ש, יהדות התורה, העבודה וש"ס, שהמטרה תהיה: "מטרתו של חוק זה היא לפגוע בשוויון המהותי בין אוכלוסיות שונות בציבור הישראלי ולסייע ליחסי הציבור של שר האוצר.

<שלומית ארליך: "

יעקב ליצמן: אדני היושב-ראש, כל המטרה של זה היא רק להראות שאפשר לדפוק את החרדים ואת הערבים וגם את כל - - -

יצחק כהן: הדרוזים והצ'רקסים.

יעקב ליצמן: - - - בעוד מקום שעד היום לא דפקו אותם.

יעקב ליצמן: היו כאן בתקציבים, היו בקצבאות ילדים, היו במע"מ, היו בגני ילדים, במעונות יום, איפה לא אפשר לדפוק אותם, ועכשיו בא גם בדיור.

יעקב ליצמן: אז הגו רעיון פתאום לעשות את הנושא של המע"מ במחיר זה.

יעקב ליצמן: אגב, זה יו-יו, אני לא מבין מה יושב-ראש הוועדה השיג בזה שיש הוראת שעה לשבע שנים.

יצחק כהן: שבע שנים?

יעקב ליצמן: שבע שנים עד שמיטה, עד שמיטה הבאה.

יעקב ליצמן: אבל לא יודע בדיוק מה - - -

משה גפני: לא, הוא לא השיג את זה.

משה גפני: זה עפר שלח דרש.

יצחק כהן: שבע שנים?

משה גפני: לא יודע.

משה גפני: זו היתה ההצהרה.

ניסן סלומינסקי: הדקה שלך נגמרת.

<קריאות: - - -

יצחק כהן: למה דקה?

יצחק כהן: יש לו ארבע דקות, שלוש דקות.

ניסן סלומינסקי: די, יש לך דקה להסביר.

ניסן סלומינסקי: לא יותר.

ניסן סלומינסקי: די, יש לך דקה להסביר.

ניסן סלומינסקי: היא כבר נגמרת.

יעקב ליצמן: אני לא יודע, נדמה לי שהשעון שלך לא הולך טוב.

יעקב ליצמן: תבדוק אותו.

יעקב ליצמן: אני דווקא שען לא רע, אם תנסה לבדוק.

יעקב ליצמן: ולכן אני חוזר ואומר: כל הצעת החוק הזו זה רק לראות איך אפשר - - - תל-אביבים – לא תל-אביבים אפילו, אבל עשירים, לרמת-אביבים, לאיפה שהוא גר שם, לדירות יוקרה ולפטור אותם ממע"מ.

יעקב ליצמן: וזו כל הצעת החוק.

חמד עמאר: תפסיק את השעון.

משה גפני: די, זה מעצבן.

ניסן סלומינסקי: הוא צריך לגמור - - -

<קריאות: - - -

יעקב ליצמן: זה נראה כמו אזעקה, אנחנו מפחדים.

יעקב ליצמן: ולכן אני אומר שאם זו מטרת החוק, אז צריך לשנות את שם החוק, ואני מבקש מכולם - - -

ניסן סלומינסקי: טוב, רבותי - - -

משה גפני: רגע, הוא אמר דברים רציניים ולכן אני רוצה להתייעץ אתו.

ניסן סלומינסקי: לא, לא, לא, לא.

משה גפני: אני מבקש התייעצות סיעתית.

<קריאות: מה, לא?

<קריאות: מה, לא?

משה גפני: מה, לא?

משה גפני: מה, לא?

משה גפני: הוא אמר דברים רציניים, אני רוצה להתייעץ אתו, מה לעשות עם זה.

יעקב ליצמן: "לא, לא, לא, לא, לא, לא".

יעקב ליצמן: יש התייעצות סיעתית – על כל סעיף מותר - - -

<שלומית ארליך: אנחנו עדיין נמצאים באותו סעיף שבה נעשתה ההתייעצות הסיעתית הקודמת - - -

משה גפני: לא, אבל יש הסתייגות חדשה.

יעקב ליצמן: אבל זה נושא אחר.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

יעקב אשר: זה נושא אחר.

סתיו שפיר: הצבעה שמית.

<קריאות: הצבעה שמית.

<קריאות: - - -

משה גפני: שמית.

משה גפני: זו הסתייגות רצינית.

ניסן סלומינסקי: הוא לא חייב.

ניסן סלומינסקי: קדימה.

מיכל בירן: זה לא חייב, אבל כדאי כי היו בעיות בהצבעה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד?

ניסן סלומינסקי: אני חוזר עוד פעם, אני כן הוגן אתכם, מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

סתיו שפיר: אני דורשת הצבעה שמית.

סתיו שפיר: היועץ המשפטי, אפשר שזה יתנהל בהצבעה שמית?

<אייל לב-ארי: זו סמכות רשות של יושב-ראש הוועדה.

ניסן סלומינסקי: הסברתי את זה כבר כמה פעמים בוועדה.

מיכל בירן: אבל אנחנו באים לקראתו.

מיכל בירן: הוא לא היה טוב בספירה פה.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

סתיו שפיר: קודם טענו שההסתייגות לא עברה בשעה שהיא עברה, אנחנו לא סומכים על הספירה - - -

ניסן סלומינסקי: מי נגד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: שמעון, תהיה אתנו.

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, אי אפשר ככה.

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא נתקבלה.

יצחק כהן: אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש, שש, שבע.

ניסן סלומינסקי: שבעה.

ניסן סלומינסקי: הוא גם הצביע.

ניסן סלומינסקי: טוב, ההסתייגות נפלה.

ניסן סלומינסקי: הלאה.

יעקב ליצמן: שבעה דברים בגולם.

<שלומית ארליך: הסתייגות נוספת - - -

יצחק כהן: רגע, מי בעד?

יצחק כהן: מי בעד?

יצחק כהן: מי בעד?

<שלומית ארליך: היה כבר.

<קריאות: לא היה.

<קריאות: מה היה?

<קריאות: לא שאלתם מי בעד.

<שלומית ארליך: הסתייגות נוספת - - -

יעקב ליצמן: תראי, יכול להיות שאת היועצת שלו, אבל זה לא יכול ללכת נגד הוועדה.

יצחק כהן: מי בעד?

יצחק כהן: לא שאלת מי בעד.

ניסן סלומינסקי: שאלתי מי בעד.

ניסן סלומינסקי: פעמיים שאלתי מי בעד.

ניסן סלומינסקי: תמשיכי הלאה, בבקשה.

<שלומית ארליך: הסתייגות של קבוצת מרצ, קבוצת חד"ש, יהדות התורה, עבודה וש"ס, שסעיף המטרה יהיה: "מטרתו של חוק זה היא להגדיל את הפערים החברתיים בישראל, שהם מהגבוהים במדינות המפותחות.

<שלומית ארליך: "

סתיו שפיר: רגע, אני לא שמעתי עד הסוף.

סתיו שפיר: מה אמרת?

<שלומית ארליך: "מטרתו של חוק זה היא להגדיל את הפערים החברתיים בישראל, שהם מהגבוהים במדינות המפותחות.

<שלומית ארליך: "

ניסן סלומינסקי: יש מישהו שרוצה – זו הסתייגות כתובה?

<שלומית ארליך: כן, הם יכולים להסביר.

סתיו שפיר: אני אשמח להסביר.

סתיו שפיר: לא בשמחה רבה, אבל אסביר.

סתיו שפיר: החוק הזה, בהגדרתו, פוגע במספר אוכלוסיות שעליהן דוּבּר גם בהסתייגויות הקודמות באופן מאוד משמעותי.

סתיו שפיר: בנוסף, יש בו חוסר היגיון מבחינת חלוקת נטל המס.

משה גפני: לא שמעתי.

משה גפני: את יכולה לחזור?

סתיו שפיר: בוודאי.

סתיו שפיר: לחזור לאט יותר?

ניסן סלומינסקי: לא, לא, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: זה הזמן שלך, חבל לך.

משה גפני: למה?

ניסן סלומינסקי: כי הדקה רצה.

סתיו שפיר: יש בו עיוות בנטל המס.

סתיו שפיר: למעשה, בשעה שכל אוכלוסיה משלמת מסים ומסים גבוהים מאוד, רק חלק מאוד קטן מהאוכלוסיה יזכה להשתמש בהטבה הזו, שהיא הטבה בסדר גודל מאוד גדול.

סתיו שפיר: אנחנו עכשיו מדברים, אחרי הרחבות, על סכום שיעלה על ה-2.4 מיליארד שדוּבּר עליו בתחילת העבודה על החוק, ויכול גם להגיע ליותר משלושה מיליארד בשנה.

סתיו שפיר: זאת אומרת, בעוד שכל הציבור משלם מסים, הציבור שייהנה מההטבה הוא ציבור של אלפי אנשים בלבד על חשבון הציבור כולו.

סתיו שפיר: מי ששילם מסים גבוהים אבל אין ביכולתו לרכוש דירה, ואנחנו יודעים שהיום שני מיליון אזרחים בישראל חיים בדירות בשכירות - - -

ניסן סלומינסקי: סתיו, תסיימי בבקשה.

סתיו שפיר: סליחה, אבל לא סיימתי.

ניסן סלומינסקי: את תסיימי, בבקשה.

סתיו שפיר: אנחנו יודעים שהוצאות הדיור לעניים, ועל זה דיברה הוועדה למלחמה בעוני, למי שאין בבעלותו - - -

יעקב ליצמן: אני אציע ליושב-ראש הכנסת לשנות את שם הוועדה ל: "ועדה לסתימת פיות".

סתיו שפיר: עניים שאין בבעלותם דירה, הוצאות הדיור שלהם מגיעות ל-75% מהשכר, כך שהחוק הזה הוא מפלה, ובמקום להשתמש במנגנון המצוין של הטבות מס ושל מיסוי כדי לצמצם פערים, אנחנו משתמשים בו כדי להרחיב אותם.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

סתיו שפיר: אני חושבת שהמפלגה שהקימה את הוועדה למלחמה בעוני לא יכולה להצביע נגד ההסתייגות הזו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

סתיו שפיר: אז למה הקמתם את ועדת אלאלוף?

סתיו שפיר: מה היה הטעם בוועדת אלאלוף אם אתם לא מתכוונים לקדם - - -

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

<שלומית ארליך: ביקשת עכשיו להכניס הסתייגות נוספת למטרה?

סתיו שפיר: - - -

משה גפני: סתיו, ההסתייגות על מה?

ניסן סלומינסקי: רק שנייה, רבותי.

<קריאות: על המטרה.

משה גפני: אה, אז אנחנו מבקשים התייעצות.

סתיו שפיר: על הפגיעה בנשים.

ניסן סלומינסקי: עדיין זה באותו נושא.

ניסן סלומינסקי: כרמל, בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה להוסיף הסתייגות שמוסיפה סעיף של יישום החוק ומקדם ההטבה, ואני רוצה לנמק ברשותך, אדוני היושב-ראש.

ניסן סלומינסקי: מי שמגיש עכשיו הסתייגות גם מסביר אותה?

כרמל שאמה-הכהן: כן, אני אסביר אותה ביותר מדקה.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא הגשתי פה עשרות הסתייגויות.

כרמל שאמה-הכהן: החוק זה – אני לא אחזור על הדברים בהם הוא נתון במחלוקת ועל הכשלים שיכולים להיות בו, אלא רק לגבי העניין הזה.

כרמל שאמה-הכהן: מאחר שנראה שהחוק הולך לעבור, אני רוצה לנסות לרכך אותו.

משה גפני: לא, לא, לא.

כרמל שאמה-הכהן: רגע, אני מעריך כך, אבל יכול להיות שאני טועה.

יצחק כהן: מה, שהוא עובר או לא עובר?

יצחק כהן: מה עם קבוצות רכישה - - -

כרמל שאמה-הכהן: הממשלה אומרת שהיא מכינה תוכנית אחרת ושהחוק הזה הוא חוק משלים לטווח הקצר.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר, בטווח הבינוני והארוך יהיו יותר דירות במשק, והמחירים ירדו ויהיו מאוזנים ושפויים.

כרמל שאמה-הכהן: מה שהחוק הזה עלול לעשות בטווח הקצר זה הגדלת הביקושים והתנפלת על הדירות ועל הקבלנים, ויצירת כל מיני עיוותים, בין אם עליית מחירים ובין אם כל מיני דברים פסולים בין הקבלנים לבין הרוכשים.

כרמל שאמה-הכהן: ההצעה שלי מדברת על זה שהחוק ייושם בהדרגה.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר, לתגמל את האנשים בדחיית הרכישה של הדירה.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר, מי שייקח את הקופון וירכוש אותו בשנה הראשונה, יקבל 20% מהקופון, וככה בהדרגה במשך חמש שנים.

כרמל שאמה-הכהן: הרי אנחנו, המדינה, אומרים היום לרוכשים, ושר האוצר אומר את זה מעל כל במה: המחירים ירדו, אני מבטיח לכם.

כרמל שאמה-הכהן: בפריסה הזו אנחנו אומרים שני דברים: אנחנו גם נותנים איזושהי פוליסת ביטחון למקרה שהמחירים לא ירדו או עלו; ככל שתחכה יותר, אנחנו נפצה אותך יותר.

כרמל שאמה-הכהן: בי"ת, אני מקל על ההוצאה התקציבית, בטח לאור המלחמה - - -

משה גפני: תן לו, מה זה?

משה גפני: זה גם לא מנומס.

משה גפני: הוא חדש.

כרמל שאמה-הכהן: חדש, הא?

משה גפני: רק שתלמד איך אנחנו סובלים פה כל הזמן

כרמל שאמה-הכהן: הוא סבלני דווקא.

משה גפני: הוא סבלני?

כרמל שאמה-הכהן: אני חייב לומר שכּן.

משה גפני: אתה לא יודע מה אנחנו סובלים פה שנה וחצי.

כרמל שאמה-הכהן: יכול להיות.

כרמל שאמה-הכהן: שנה וחצי אני לא יודע.

כרמל שאמה-הכהן: היום אני רואה.

ניסן סלומינסקי: ההיפך, ככה אני נותן להם לדבר בשפע, אבל זה לא עוזר.

ניסן סלומינסקי: לא חשוב.

משה גפני: מה זה, לא עוזר?

משה גפני: אם היית עומד בסיכומים, היה עוזר חבל על הזמן.

משה גפני: אתה לא עומד בסיכומים.

כרמל שאמה-הכהן: קבלת סעיף כזה מעבירה מסר כפול: אחד לא כדאי להתנפל, תמתינו – תרוויחו יותר, אנחנו מאמינים שתרוויחו כפול, גם כי אנחנו מאמינים והולכים לעבוד שמחירי הדירות ירדו.

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה שהמע"מ יהיה דיפרנציאלי?

כרמל שאמה-הכהן: לא דיפרנציאלי.

כרמל שאמה-הכהן: בשנה הראשונה גודל ההטבה יוכפל ב-20%, בשנה השנייה ב-40%.

יצחק כהן: עד שהוא יקבל דירה חינם.

כרמל שאמה-הכהן: ככה אתה נותן תמריץ לאנשים לא לרוץ ולהתנפל על הדירות בטווח הקצר.

רוברט אילטוב: אתה מתכוון ל-20% מהמע"מ?

כרמל שאמה-הכהן: כן, מכל ההטבה שמגיעה.

ניסן סלומינסקי: נו, אז זה מע"מ דיפרנציאלי.

<אייל לב-ארי: כל שנה 20%?

כרמל שאמה-הכהן: כן, מ-2015 עד 2019, ואחרי זה מלא.

כרמל שאמה-הכהן: זה מאזן את החוק ומונע סכנות של העיוותים שהוא יכול ליצור בטווח הקצר, וזה משלים באופן מלא את מדיניות הממשלה וגם את הצרכים של הממשלה שהתפתחו לאור ההוצאה התקציבית הלא-צפויה במלחמה שמתקיימת גם ברגעים אלו.

כרמל שאמה-הכהן: זו ההצעה שלי, ואני חושב שהיא מרככת את החוק ועושה אותו כלכלי יותר ונכון יותר.

ניסן סלומינסקי: טוב, מי - - -

משה גפני: רק שנייה.

משה גפני: שנייה, שנייה.

יעקב ליצמן: הקואליציה תומכת בזה?

משה גפני: שנייה, רק רגע.

משה גפני: הוא העלה נושא מרכזי בחוק.

משה גפני: אני מבקשת לדעת את התייחסות הממשלה להצעה שלו.

משה גפני: עם כל הכבוד, לא יעבור פה חוק כזה ככה.

יצחק כהן: בוא נצביע על ההסתייגות - - -

כרמל שאמה-הכהן: רגע, רגע, הוא מעלה פה נושא מרכזי.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש לדעת את התייחסות הממשלה.

כרמל שאמה-הכהן: אתה בציניות, גפני?

משה גפני: לא ציני.

משה גפני: אני רוצה לדעת את התייחסות הממשלה.

מיכל בירן: לפני שמצביעים, כדאי לשמוע.

ניסן סלומינסקי: אני ארצה לדעת, אתה תצביע בעד, גפני?

משה גפני: כן.

משה גפני: כן, למה לא? נשמע את הממשלה.

יעקב ליצמן: אם יש טוּב טעם, נצביע בעד אולי.

משה גפני: בדיוק.

מיכל בירן: אנחנו מתכוונים להצביע רק בענייניות.

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: אנחנו מצביעים עניינית.

ניסן סלומינסקי: ערן, אתה שמעת או שאתם לא שומעים בכלל?

ניסן סלומינסקי: אתם לא אתנו.

משה גפני: לא, אם אתם לא שומעים, אנחנו עוצרים את הדיון.

יעקב ליצמן: לא, לא.

יעקב ליצמן: תעשה את זה עוד פעם.

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: תציע מחדש.

משה גפני: הם לא שמעו.

ניסן סלומינסקי: ערן, שמעתם אותו?

<ניצן ערן: לא.

משה גפני: לא, הם לא שמעו.

כרמל שאמה-הכהן: אני אנמק שוב.

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, אני אומר שוב, מספיק קשה לנו גם כך - - -

משה גפני: לא, מה, לא קשה לך בכלל.

משה גפני: קיבלת להתנחלויות, מה קשה לך?

יצחק כהן: מה הוא קיבל?

משה גפני: הוא קיבל להתנחלויות.

יצחק כהן: מה?

יצחק כהן: מה?

משה גפני: תסתכל בדף החדש.

יצחק כהן: איזה דף חדש?

סתיו שפיר: אנחנו נגלה את זה בהעברות התקציביות של השבוע הבא.

<קריאות: - - -

משה גפני: לא, לנמק, לנמק, לנמק.

משה גפני: כרמל, לנמק.

משה גפני: רק רגע, אם אתם לא מקשיבים לדיון, אז אנחנו עוצרים את הדיון.

ניסן סלומינסקי: - - - הם סתם משתמשים בך.

ניסן סלומינסקי: הם הרי יצביעו נגד.

כרמל שאמה-הכהן: לא, אבל אני באמת מאמין בהסתייגות הזו.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא מושך את הזמן.

ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר:

ניסן סלומינסקי: תסביר להם בדקה - - -

משה גפני: לא בדקה.

משה גפני: שיסביר להם.

משה גפני: מה, תפעילו עוד פעם את המעצבן הזה?

ניסן סלומינסקי: לא, אני מסמן לו דקה עכשיו.

משה גפני: שלא תפעיל את המעצבן הזה.

מיכל בירן: ה"מעצבן" זה השעון, או שזה אחד האנשים?

כרמל שאמה-הכהן: מי פה מייצג את האוצר?

כרמל שאמה-הכהן: ערן, אתה מקשיב עכשיו?

כרמל שאמה-הכהן: ההצעה שלי מדברת על כך שהחוק ייושם בהדרגה, כך שייתן אינסנטיב, תמריץ, לאנשים לדחות את רכישת הדירה.

כרמל שאמה-הכהן: ככל שהרכישה תיעשה בשנה מאוחרת יותר, החל מ-2015 עד 2019, גודל הקופון שהוא יקבל יהיה גדול יותר – מ-20% בשנה הראשונה ועד 100% ב-2019, באופן לינארי.

יצחק כהן: הגיוני לגמרי.

כרמל שאמה-הכהן: זה אומר שבשנה הראשונה תהיה לך פחות הוצאה תקציבית בשנים הראשונות, גם פחות התנפלות על שוק הדירות, אתה גם יכול לתת תמריץ אפילו יותר גדול כי אתה פורס את ההטבה.

כרמל שאמה-הכהן: מכל הבחינות זה עושה לך טוב.

כרמל שאמה-הכהן: יש קצת בעיה פוליטית, שהאנשים יגידו: רגע, הבטחת לנו היום את הכול - - -

ניסן סלומינסקי: הוא הבין את זה.

ניסן סלומינסקי: תאמין לי שהבינו, כי אנחנו דומים.

<ניצן ערן: אתה מדבר על 20%, 40% וכולי, מההטבה?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

משה גפני: אתם בעד?

ניסן סלומינסקי: סלח לי, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: ערן, קצר.

משה גפני: לא קצר.

משה גפני: תסביר.

מיכל בירן: אנחנו רוצים להבין.

ניסן סלומינסקי: אתה לא צריך להסביר.

ניסן סלומינסקי: רק כן או לא.

משה גפני: לא, אני רוצה להצביע.

משה גפני: רגע.

<קריאות: - - -

מיכל בירן: עם עמדה מנומקת.

מיכל בירן: מה זה, לא להסביר?

<ניצן ערן: בסופו של יום, זו דרך יותר מתוחכמת אולי להגדיר את המושג: מע"מ דיפרנציאלי דה פקטו, עם בעיות תפעוליות רבות - - -

כרמל שאמה-הכהן: איפה מע"מ דיפרנציאלי, סליחה?

כרמל שאמה-הכהן: המע"מ לא דיפרנציאלי פה בכלל.

מיכל בירן: הוא לא דיפרנציאלי בין אנשים - - -

יצחק כהן: אותה תוכנית, רק מדורגת.

ניסן סלומינסקי: היית צריך - - - אתו לפני כן ולדבר אתו, עכשיו כבר - - -

משה גפני: תגיד לי, מה, אתה אומר לו מה לעשות?

יצחק כהן: מה זה משנה?

יצחק כהן: מה, אנחנו לא יכולים לשמוע?

יעקב ליצמן: הוועדה לסתימת פיות.

משה גפני: למה אתה סותם לו את הפה?

משה גפני: הוא מביא את זה לוועדה.

ניסן סלומינסקי: טוב, רבותי - - -

משה גפני: לא טוב.

משה גפני: לא הבנתי כלום.

יצחק כהן: הוא לא סיים.

יצחק כהן: הוא לא סיים.

יעקב ליצמן: מה עמדת הממשלה?

יצחק כהן: מה עם הבנייה הרוויה?

משה גפני: ערן, למה אתה אומר שזה דיפרנציאלי?

מיכל בירן: אם משהו דיפרנציאלי פה, זה הדיפרנציאליות באוכלוסיות שמקבלות את זה.

מיכל בירן: כאן מדובר על פעימות, על זמן.

משה גפני: זה לא דיפרנציאלי.

ניסן סלומינסקי: ערן, בבקשה, תסביר.

כרמל שאמה-הכהן: יש לך תשובה לזה?

<ניצן ערן: אנחנו מתנגדים משום שבדה פקטו מדובר על מערך דיפרנציאלי של מע"מ שמאפשר - - -

משה גפני: זה לא דיפרנציאלי - - -

ניסן סלומינסקי: רב מוישה, בבקשה, אני נותן לו להסביר כדי שנבין.

כרמל שאמה-הכהן: מע"מ אפס לא דיפרנציאלי?

<ניצן ערן: - - - עם בעיות תפעוליות – יש פה את רשות המסים – בעיות תפעוליות לא פשוטות בכלל.

כרמל שאמה-הכהן: איזה ביות תפעוליות?

מיכל בירן: כל החוק הזה הוא בעיות תפעוליות.

מיכל בירן: זאת הבעיה התפעולית?

ניסן סלומינסקי: אם אתה רוצה, קח אותו ואני אצביע על זה אחר-כך, או שנצביע עכשיו.

כרמל שאמה-הכהן: לא יודע.

כרמל שאמה-הכהן: מה שהוא רוצה.

כרמל שאמה-הכהן: עוד לא שמעתי תשובות.

כרמל שאמה-הכהן: התשובות שלו לא ענייניות.

מיכל בירן: זה פחות מסובך - - -

יעקב אשר: זו לא תשובה - - -

כרמל שאמה-הכהן: זו לא תשובה.

כרמל שאמה-הכהן: התשובה לא עניינית.

כרמל שאמה-הכהן: הוא מציע פה מע"מ דיפרנציאלי, והוא מאשים אותי במע"מ דיפרנציאלי.

כרמל שאמה-הכהן: משהו לא נורמלי.

ניסן סלומינסקי: טוב, אין לי ברירה.

ניסן סלומינסקי: אז אני אצביע.

כרמל שאמה-הכהן: טוב, תצביעו.

ניסן סלומינסקי: מי בעד?

ניסן סלומינסקי: - - -

משה גפני: רגע, התייעצות סיעתית.

משה גפני: מתי חוזרים?

ניסן סלומינסקי: 11:29.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: רבותי, נגמרה ההתייעצות.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש מכולם דממה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא נתקבלה.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

ניסן סלומינסקי: תמשיכו הלאה.

יצחק כהן: רביזיה.

<שלומית ארליך: רביזיה.

<שלומית ארליך: חבר הכנסת גפני הגיש הסתייגות נוספת עכשיו, בשם יהדות התורה.

משה גפני: בשם כולם.

משה גפני: אגב, זה כל חברי הכנסת, בגלל שאם זה ייפול פה, חס וחלילה, כל חברי הכנסת ינמקו את זה במליאה.

משה גפני: זאת אומרת, כתוב: יהדות התורה – זה שבעה חברים, כתוב ש"ס – זה 11 חברים, והעבודה זה 15 חברים.

יצחק כהן: בדיוק.

יצחק כהן: זה כל החברים בש"ס, וכל החברים ביהדות התורה, ואנחנו נביא לך חתימות.

משה גפני: כל אחד רוצה לנמק.

<שלומית ארליך: אין בעיה, רק אנחנו צריכים לקבל את החתימות עוד היום.

יצחק כהן: תקבלו חתימות.

מיכל בירן: כי זה אחרת, ולכל אחד יש את הגוון שלו - - -

משה גפני: בוודאי.

משה גפני: יש גוונים - - - במרצ.

<שלומית ארליך: ההסתייגות אומרת: "מטרתו של חוק זה היא לגרום לאפליה נוספת של הציבור החרדי.

<שלומית ארליך: "

יעקב ליצמן: אפשר להסביר?

ניסן סלומינסקי: מי?

ניסן סלומינסקי: ליצמן?

משה גפני: כן, כן.

משה גפני: מה, אתה נגד ליצמן?

ניסן סלומינסקי: חס ושלום.

משה גפני: אני אמרתי "ליצמן", אתה עשית ככה - - -

ניסן סלומינסקי: אמרתי: בבקשה.

משה גפני: אה, סליחה.

יעקב ליצמן: היה איזה צליל - - -

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: הפוך, הפוך.

ניסן סלומינסקי: בשמחה.

משה גפני: ליצמן, ניסן לא נגדך.

משה גפני: לא, הוא ממש לא נגדך.

משה גפני: הוא נגד כולנו.

יעקב ליצמן: לא, הוא אמר: "בשמחה".

יעקב ליצמן: בשמחה בתשעת הימים – אסור.

משה גפני: אסור לשמוח בתשעת הימים.

<קריאות: - - -

משה גפני: זו הטענה שלנו, למה אתה מביא את זה עכשיו.

ניסן סלומינסקי: רב יעקב, הפעלתי.

משה גפני: רגע, צריך להגיד משהו לגבי חורבן בית-המקדש.

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: זה הזמן שלו.

ניסן סלומינסקי: תגיש הסתייגות.

משה גפני: לא, לגבי שמחה, שאסור בתשעת הימים.

ניסן סלומינסקי: תגיש הסתייגות על זה.

משה גפני: למה, אתה נגד שאני אגיד הלכה?

ניסן סלומינסקי: לא, אני בשמחה.

ניסן סלומינסקי: אבל אתה עושה הפוך: אתה עושה כאן קרקס ואתה אומר שאסור לשמוח.

משה גפני: אני עושה קרקס?

משה גפני: הלוואי והיית סוגר את הישיבה, הייתי הולך לבכות, באמת, על תשעת הימים.

ניסן סלומינסקי: הפוך: אתה תבכה אם החוק יתקבל.

משה גפני: כתוב בגמרא ככה - - -

ניסן סלומינסקי: אתה תבכה אם החוק יתקבל.

משה גפני: רגע, שנייה, אל תעצור אותי בהלכה.

משה גפני: כתוב בגמרא שבגלל קמצא ובר קמצא חרבה ירושלים.

משה גפני: מה הסיפור של קמצא ובר קמצא?

משה גפני: הסיפור הוא - - -

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: חרבה ביתר.

משה גפני: בסדר, אני גם רוצה להסביר לגבי היתד של המרכבה בביתר.

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: נו, די.

משה גפני: מה, לא?

משה גפני: עפר רוצה לדעת - - -

ניסן סלומינסקי: רב מוישה, רב מוישה.

<קריאה: תעשה אחר-כך התייעצו סיעתית.

משה גפני: לא אחר-כך, עכשיו.

משה גפני: אחר-כך לא יהיו הרבה אנשים.

משה גפני: לגבי קמצא ובר קמצא - - -

מיכל בירן: אני גם מודה שאני לא מכירה, ואני אשמח לשמוע.

ניסן סלומינסקי: רב מוישה, נו.

משה גפני: שנייה, אני רוצה להסביר.

משה גפני: אי אפשר בתשעת הימים לשמוח.

משה גפני: אי אפשר, אסור על-פי ההלכה.

משה גפני: למה?

משה גפני: בגלל שחרבה ירושלים בגלל הסיפור של קמצא ובר קמצא.

<קריאה: שנאת חינם.

משה גפני: שנאת חינם.

משה גפני: רגע, אבל אני רוצה להסביר, שיבינו.

ניסן סלומינסקי: לא, לא, רב מוישה.

משה גפני: זה לא סתם שנאת חינם.

משה גפני: זה קמצא ובר קמצא.

משה גפני: קמצא היה אחד מהחברים של אחד שעשה חתונה, זה היה אחד החברים שלו.

משה גפני: והוא שלח את השליח שלו להזמין אותו לחתונה, והשליח טעה, ובמקום להזמין את קמצא הוא הזמין את בר קמצא.

יצחק כהן: הפוך, הפוך.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: הפוך.

משה גפני: הוא צודק.

משה גפני: הכול הפוך פה, שיבינו.

משה גפני: בר קמצא היה החבר שלו, וקמצא היה היריב שלו.

ניסן סלומינסקי: די, נו, באמת.

משה גפני: רגע, רגע,אני צריך לדעת מי היה החבר ומי לא.

משה גפני: איציק, קמצא היה?

יצחק כהן: החבר.

משה גפני: קמצא היה החבר, בר קמצא היה השונא שלו.

חמד עמאר: לא, הפוך.

חמד עמאר: הפוך.

משה גפני: חמד אומר: הפוך.

משה גפני: אני כבר לא יודע מה להחליט.

יצחק כהן: תגיד: זו דעתי ואני תומך בה.

<קריאה: יש מסורת דרוזית.

<קריאה: אל תפריע.

משה גפני: אני לא הולך נגד המסורת הדרוזית.

משה גפני: במיוחד שהגעתי אתם להסכם.

ניסן סלומינסקי: אני אפסיק אותך עוד חצי שנייה - - -

משה גפני: לא, אל תפעיל את הזה.

ניסן סלומינסקי: אתה לא אומר דברי תורה אפילו.

משה גפני: אל תוציא את המשחן הזה.

ניסן סלומינסקי: אתה לא אומר דברי תורה אפילו.

משה גפני: על כל פנים, הוא הלך והזמין, במקום להזמין את החבר שלו, הוא הזמין את השונא שלו.

משה גפני: והשונא שלו היה בטוח שאם הוא מזמין אותו, הוא בטח יתפייס אתו.

משה גפני: הוא היה בטוח שהוא מוזמן לחתונה בגלל שזה באמת המצב.

אלעזר שטרן: זה לא חתונה.

אלעזר שטרן: זה היה dinner.

משה גפני: אני לא יכול.

משה גפני: אלוף במילואים, מאיפה אתה יודע שזה היה dinner?

משה גפני: היתה חתונה.

משה גפני: לא כתוב dinner בגמרא.

ניסן סלומינסקי: כתוב: סעודה.

ניסן סלומינסקי: נו, הלאה.

משה גפני: סעודה, וזה היה חתונה.

משה גפני: מה היה בסעודה?

משה גפני: מה, סתם סעודה?

משה גפני: , העבירו - - -

ניסן סלומינסקי: נו, רב מוישה, בבקשה.

מנחם אליעזר מוזס: בתשעת הימים לא עושים חתונות.

משה גפני: לא היה אז תשעת הימים.

משה גפני: זה היה לפני חורבן הבית.

ניסן סלומינסקי: דרך אגב, השאלה הזאת, אם היה או לא, זה לא פשוט, כי היה חורבן בית ראשון.

משה גפני: אתה יכול לברר את העניין הזה?

כרמל שאמה-הכהן: התייעצות סיעתית על זה.

ניסן סלומינסקי: היה חורבן בית ראשון.

ניסן סלומינסקי: שאלו את הנביא, האם אבלים על חורבן בית ראשון גם בזמן בית שני?

ניסן סלומינסקי: כי בית שני הוא - - -

משה גפני: אז הוא צודק, מוזס, שזה היה תשעת הימים.

ניסן סלומינסקי: יש מחלוקת גדולה.

ניסן סלומינסקי: כמו שיש מחלוקת, כשיבוא גואל, אם אנחנו נמשיך הלאה לזה או לא.

משה גפני: מוזס, מה שניסן אומר זה דבר חשוב.

משה גפני: זאת אומרת, שהיה כבר אבל על חורבן בית-המקדש הראשון, אז איך הוא עשה סעודה?

משה גפני: הוא היה מהבית היהודי.

משה גפני: טוב, לא חשוב.

משה גפני: לא, לא שאני יודע.

משה גפני: לא יודע.

מיכל בירן: הערכה.

מיכל בירן: הערכה מלומדת.

משה גפני: הערכת מצב.

משה גפני: לא שאני יודע.

משה גפני: אני, חס וחלילה, לא רוצה להוציא שם רע לבית היהודי.

משה גפני: הם מוציאים לעצמם.

ניסן סלומינסקי: - - - בגלל זה שוברים את הכוס כזכר לאבל, אחרת - - -

משה גפני: ואז הוא הגיע לסעודה - - -

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, נו, עזבו.

ניסן סלומינסקי: אני אפסיק.

ניסן סלומינסקי: די, די, רב מוישה.

משה גפני: מסיים, מסיים.

ניסן סלומינסקי: נו, תסיים וזהו.

יצחק כהן: אבל זה ארוך, הוא בהתחלה.

יצחק כהן: זה סיפור ארוך.

משה גפני: אבל אתה העלית נושא מאוד חשוב.

ניסן סלומינסקי: רבמשה, חשבתי שאתה באמת אומר דבר תורה, אבל אתה לא אומר.

ניסן סלומינסקי: חשבתי שאתה אומר דבר תורה, אז אמרתי: אולי, אבל אתה לא אומר.

ישראל אייכלר: תזכור: קמצא היה הידיד, ובר קמצא היה היריב.

משה גפני: נכון.

משה גפני: בר קמצא התיישב לסעודה, הוא היה בטוח שהשליח בא להזמין אותו.

ניסן סלומינסקי: רב מוישה, בבקשה.

משה גפני: הנה, אני מסיים.

משה גפני: הוא התיישב לסעודה, הגיע אליו בעל הבית, והוא אומר לו: תגיד לי, מה זה, מה אתה פה?

ניסן סלומינסקי: נו, תקצר, יודעים את הסיפור.

משה גפני: לא, אבל שיבינו.

משה גפני: אתה מכיר את זה.

משה גפני: לא כולם מכירים את זה.

מיכל בירן: אני לא מכירה.

משה גפני: היא לא מכירה, מיכל בירן לא מכירה.

ניסן סלומינסקי: אז תעשה את זה אתה אחר-כך בהפסקה, בהתייעצות.

משה גפני: אני עושה את זה קצר.

משה גפני: קצר, לא התייעצות.

משה גפני: ואז הוא אומר לו: צא מהסעודה, הוא הלבין את פניו ברבים.

משה גפני: יושבים שם כל מועצת חכמים של הבית היהודי – לא של הבית היהודי - - -

<קריאה: של יהדות התורה זה היה דווקא.

משה גפני: לא היה יהדות התורה.

<קריאות: - - -

משה גפני: זה היה הדתיים של יש עתיד.

<קריאה: לא יכול להיות.

<קריאה: חשבנו שהבית היהודי זה המצאה חדשה, גפני.

משה גפני: בקיצור, ההוא נעלב.

ניסן סלומינסקי: נו, תסיים.

ניסן סלומינסקי: די.

משה גפני: הוא נעלב, ואמר: אם לא מגינים עלי, אז - - -

ניסן סלומינסקי: די, אל תמשיך יותר.

משה גפני: לא, רגע.

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: זה מספיק.

ניסן סלומינסקי: די, לא.

משה גפני: - - -

ניסן סלומינסקי: גמרנו, מספיק.

משה גפני: עפר שלח רוצה לדעת מה זה.

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: די, מספיק.

עפר שלח: אני יודע מה זה.

משה גפני: אתה יודע, אז יש אחרים שלא יודעים.

ניסן סלומינסקי: די, משה.

ניסן סלומינסקי: אז בהתייעצות הסיעתית תמשיך.

משה גפני: ואז - - -

ניסן סלומינסקי: טוב, רבותי - - -

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: ששש - - -

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: רבותי, מי בעד? - - -

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: די.

ניסן סלומינסקי: רב מוישה, תסביר, בבקשה, את ההסתייגות.

<קריאות: - - -

משה גפני: ואז - - -

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: די, רבותי.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: ליצמן מתחיל להסביר את ההסתייגות.

<קריאה: תמשיך עם הסיפור.

משה גפני: ואז - - -

ניסן סלומינסקי: די, רב מוישה, לא עכשיו.

משה גפני: ואז - - -

ניסן סלומינסקי: לא עכשיו.

ניסן סלומינסקי: זה יהיה בהמשכים.

<קריאה: מה הרבנים עשו בסוף?

משה גפני: בהמשך.

משה גפני: נדבר על - - -

ניסן סלומינסקי: בבקשה, רב יעקב.

ניסן סלומינסקי: אם לא, אז אני מצביע.

<קריאות: לא.

משה גפני: לא, אתה לא יכול להצביע.

משה גפני: תשעת הימים, אתה לא יכול לשמוח.

ניסן סלומינסקי: תסביר, בבקשה.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: תסביר, בבקשה.

<קריאות: - - -

משה גפני: בתשעת הימים הוא לא – נכון.

<קריאות: - - -

<קריאה: הרבנים?

<קריאה: הרבנים טעו?

ניסן סלומינסקי: רב יעקב, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: ולכן, ניסן - - -

<קריאה: ולכן הלך להיות משת"פ של יש עתיד של הבית היהודי.

משה גפני: ולכן נחרב בית-המקדש ונשרף בית המקדש.

משה גפני: ולכן אסור לנו לשמוח בתשעת הימים, משום שבתשעת הימים לא מביאים כאלה חוקים.

משה גפני: זאת אומרת, אני יכול להראות לך את זה גם בהלכה: אסור להביא חוק כזה.

ניסן סלומינסקי: חשבתי שתגיד שאסור להרבות בשנאת חינם.

ניסן סלומינסקי: אתה מדבר אתי על שמחה?

משה גפני: נכון, אסור להרבות בשנאת חינם.

משה גפני: למה אתה מרבה בשנאת חינם?

יעקב ליצמן: תאמין לי, זה לא בחינם.

ניסן סלומינסקי: ועוד איך בחינם.

<קריאות: - - -

משה גפני: אני אמשיך לדבר לגבי הסיפור שלי אחר-כך.

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: די, מספיק.

משה גפני: אחר כך אני אמשיך.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אולי הייעוץ המשפטי יזכיר לי על איזה דבר אני צריך - - -

<שגית אפיק: אפליית חרדים.

יעקב ליצמן: אבל מה הנוסח של - - -

<שלומית ארליך: ההסתייגות אומרת: "מטרתו של חוק זה היא לגרום לאפליה נוספת של הציבור החרדי.

<שלומית ארליך: "

יעקב ליצמן: ולכן אדוני היושב-ראש, אני רוצה קודם כל להסביר מה זה "חרדים".

<קריאה: ותצרף את העולים ואת הערבים, את הצ'רקסים ואת הדרוזים.

יעקב ליצמן: לא, לא.

יעקב ליצמן: זה אחר-כך.

ניסן סלומינסקי: רב יעקב, יש לך דקה, ואני מצביע.

יעקב ליצמן: אני לא יודע בשעון.

ניסן סלומינסקי: בסדר, אז הוא יצפצף לך.

יעקב ליצמן: אני רוצה להסביר, אני רוצה להסביר, אני רוצה להסביר - - -

<קריאות: - - -

יעקב ליצמן: אדוני, אני לא יכול לדבר.

יעקב ליצמן: אני רוצה להסביר מה זה "חרדי".

יעקב ליצמן: "חרדי" זה בן-אדם שעושה טוב לשני, הוא לומד, מתפלל, עושה חסד, הוא נרדף על-ידי הבית היהודי, הוא נרדף על-ידי יש עתיד; וזה המוגדר של החרדי.

יעקב ליצמן: ועל זה קמו היום.

יעקב ליצמן: מנסים לעשות עוד פעם חורבן בית ומנסים לעשות כל החוקים שבעולם במשך שנה וחצי – אני אפילו לא דיברתי 20 שניות, השעון שלך מזויף.

ניסן סלומינסקי: הוא לא מזויף, תאמין לי.

יעקב ליצמן: תשאל את כולם: 20 שניות אני מדבר.

<קריאות: - - -

יעקב ליצמן: 20 שניות אני מדבר.

יעקב אשר: זה שעון מפלגתי.

ניסן סלומינסקי: - - -

יעקב ליצמן: ברגע ש - - - הבית היהודי, אתה מפעיל את השעון.

ניסן סלומינסקי: מרגע שקיבלת רשות דיבור.

יעקב אשר: זה שעון מפלגתי.

יעקב ליצמן: - - - אני קיבלתי, אבל אני מנסה לדבר.

יעקב אשר: גם השעון מושפע.

יעקב ליצמן: הוא מזויף כמו הבית היהודי.

עפר שלח: זה טרנספורמטור - - -

יעקב ליצמן: ולכן, זה - - -

<קריאות: - - -

יעקב ליצמן: אני לא יכול לדבר.

יעקב ליצמן: מה אתה רוצה - - -

ניסן סלומינסקי: לא, אם החברים שלך מדברים - - -

יעקב ליצמן: זה לא החברים - - -

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: זה הם שואלים מה זה - - -

<קריאות: - - -

משה גפני: רק רגע, אני לא חבר של ליצמן?

ניסן סלומינסקי: הוא אמר שאתם לא חברים - - -

משה גפני: תגיד לי, מה אתה חושב, אנחנו זה הבית היהודי?

משה גפני: - - -

ניסן סלומינסקי: זה מה שהוא אמר.

ניסן סלומינסקי: זה מה שהוא אמר.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: יעקב, - - -

יעקב ליצמן: אתה תיתן לי עוד 40 שניות.

משה גפני: כן, בדיוק.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: זבולון, זבולון, חבר'ה.

יעקב ליצמן: אתה תיתן לי עוד 40 שניות.

משה גפני: כן, בדיוק.

יעקב ליצמן: ולכן, אדוני היושב-ראש, לאור מה שהסברתי, כמה אנחנו נרדפים בארץ – ואגב, קמצא ובר קמצא זה ראשי תיבות של לפיד, בנט ונתניהו וסלומינסקי.

יעקב ליצמן: אם זה לא בדיוק לפי הא"ב, אז תשנה את סדר האותיות, מה שתרצה, אבל זו המשמעות של זה.

יעקב ליצמן: לא קמצא, זה בר קמצא.

ניסן סלומינסקי: יחד עם הלמ"ד, נכון.

סתיו שפיר: ניסן, אתה עושה לנו בעיות באוזניים עם הדבר הזה.

ניסן סלומינסקי: נו, מה אני יכול לעשות?

משה גפני: תוריד את המשחן הזה כבר.

עפר שלח: תשבי על-יד גפני ואחר-כך תתלונני על בעיות באוזניים.

סתיו שפיר: הקול של גפני הרבה יותר נעים מהצפצוף הזה.

יעקב ליצמן: ולכן הצעתי שהחוק הזה בא להפלות את החרדים, ואני בטוח שתתמכו בהסתייגות.

ניסן סלומינסקי: אוקי, מי בעד ההסתייגות?

יעקב ליצמן: רגע, רגע, רגע - - -

משה גפני: רגע, רגע.

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: זה לא שייך.

משה גפני: מה, לא שייך?

משה גפני: מה, אתה נגד הערבים?

משה גפני: חנא סוייד רוצה לדבר.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

משה גפני: רגע.

יעקב ליצמן: תרים.

יעקב ליצמן: אתה לא מרים?

חנא סוייד: אני לא מצביע.

יעקב ליצמן: למה?

<קריאה: אין לו חברוּת.

ניסן סלומינסקי: רבותי, מי נגד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא נתקבלה.

יעקב ליצמן: תיקו, תיקו, תיקו.

משה גפני: תיקו.

עפר שלח: גם בתיקו היא נפלה.

עפר שלח: ליצמן, מה אתה עושה עניין?

יעקב ליצמן: אבל למה היושב-ראש לא תופס מה שאתה תופס?

יצחק כהן: רביזיה.

סתיו שפיר: בשם כולנו.

<שלומית ארליך: חברת הכנסת סתיו שפיר ביקשה - - -

סתיו שפיר: יש לי הסתייגות נוספת למטרה: "מטרת החוק היא גם להפלות את אוכלוסיית העולים בישראל, מאחר שאנשים שביצעו עלייה לישראל לאחר גיל גיוס ולא יכלו לשרת בצבא, מופלים מלקבל את ההטבה הזו.

סתיו שפיר: "

משה גפני: רגע, רגע, תעצרי שנייה.

משה גפני: הם לא מקשיבים לך.

סתיו שפיר: כן, ניסן לא שמע אותי, אז אני אצטרך לחזור.

ניסן סלומינסקי: שמעתי את הנושא של האפליה של העולים.

סתיו שפיר: אבל אתה הבנת למה?

סתיו שפיר: אתה נגד עלייה גם?

משה גפני: רגע, רגע, סתיו.

משה גפני: אי אפשר ככה.

משה גפני: זאת הסתייגות חשובה והם לא מקשיבים לך.

סתיו שפיר: אתה נגד עלייה לישראל?

ניסן סלומינסקי: כן, זה מספיק לשמוע.

סתיו שפיר: אתה נגד עלייה, כן?

סתיו שפיר: זה מה שאמרת?

ניסן סלומינסקי: את עכשיו מסבירה.

סתיו שפיר: אז תקשיב לי.

סתיו שפיר: תכבד אותי לפחות ותקשיב לי.

ניסן סלומינסקי: שמעתי.

ניסן סלומינסקי: אני שומע אותך מצוין.

משה גפני: אז תקשיב.

משה גפני: אתה לא מקשיב לה.

סתיו שפיר: שים לי את השעון.

ניסן סלומינסקי: שמתי אותו.

סתיו שפיר: תודה.

משה גפני: לא, עכשיו מתברר לי שאתה גם נגד נשים.

סתיו שפיר: זו עוד הסתייגות.

סתיו שפיר: החוק מפלה את אוכלוסיית העולים מאחר שמי שעלה אחרי גיל גיוס ולא זכה לשרת בצה"ל לא זכאי להטבה.

סתיו שפיר: אנחנו יודעים שמדובר באוכלוסיה שהיא לרוב אוכלוסיה מוחלשת יותר, ולגבי רוב רובם של העולים, והעובדה שהם מגיעים לישראל ומשלמים מסים – ניסן, אתה שוב לא מקשיב לי אז תפרק את השעון.

סתיו שפיר: אם הם עולים לישראל והם צריכים לשלם מסים גבוהים וגם לא יכולים לזכות בהטבה הזו, אנחנו פוגעים בכולם.

סתיו שפיר: ולכן אני מבקשת לשנות את מטרות החוק כך שהחוק נועד גם כדי לפגוע באוכלוסיית העולים לישראל.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

משה גפני: הסתייגות חשובה.

סתיו שפיר: גם "יש עתיד" נגד עלייה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא נתקבלה.

סתיו שפיר: למה להשקיע כל-כך הרבה כסף ב"תגלית" וב"מסע" אם אתם בסוף נגד העולים?

יעקב ליצמן: רביזיה.

ניסן סלומינסקי: הלאה.

סתיו שפיר: רביזיה בשם כולם.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, ניסן, יש לי הודעה שאני מבקש להקשיב לה.

ניסן סלומינסקי: מה זה, הודעה?

חנא סוייד: אני רוצה להגיד משהו.

ניסן סלומינסקי: הצעה לסדר?

חנא סוייד: כן.

ניסן סלומינסקי: אז תגיד קצר - - -

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהדיון הזה מתקיים בצורה שלא עולה על הדעת, כשחלק ניכר מחברי הכנסת שהחוק הזה פוגע הם - - -

ניסן סלומינסקי: העלו את הנושא הזה - - -

משה גפני: רגע, רגע.

יעקב ליצמן: אנחנו תומכים.

חנא סוייד: פה מדובר בחברי הכנסת הערבים – הם לא נמצאים כאן, הם לא יכולים לחוות את דעתם ולא להשתתף בדיון הזה, ולא להעלות השגות.

יצחק כהן: זה חמור מאוד.

חנא סוייד: אי חושב שזו בושה וחרפה.

יצחק כהן: אין לזה תקדים, דרך אגב.

ניסן סלומינסקי: טוב - - -

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, תן לי להגיד את דברי.

ניסן סלומינסקי: אבל אמרו את הדברים האלה .

<קריאה: אבל מדם לבו הוא מדבר.

חנא סוייד: חשוב לי גם להגיד.

חנא סוייד: תראה, מה שאומר גפני יכול להגיד גם מישהו אחר.

חנא סוייד: אני רוצה להביע את דעתי.

חנא סוייד: אני חושב שזה לא יעלה על הדעת, לא יכול להיות.

חנא סוייד: אנחנו הודענו מראש ליושב-ראש הכנסת שהחוק הזה והדיון בו ייפול בזמן החג.

חנא סוייד: לא יכול להיות שהציבור שהכי הרבה ייפגע מהחוק הזה לא תינתן לו האפשרות לדבר ולהביע את דעתו.

חנא סוייד: אני דורש באופן קטגורי להפסיק את הדיון הזה.

חנא סוייד: זה מבייש את כנסת ישראל.

יצחק כהן: הוא צודק.

משה גפני: נכון.

יעקב ליצמן: אנחנו מבקשים התייעצות סיעתית אתו.

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: רבותי, רבותי.

ישראל אייכלר: מאז קום המדינה לא היו עושים כנסת בימים שבהם - - -

ניסן סלומינסקי: הלאה, תמשיכי.

<קריאה: רגע, רגע.

ניסן סלומינסקי: מאחר שניתנה כבר תשובה - - -

חנא סוייד: אם פרלמנט באירופה היה עושה דבר כזה בחג יהודים, אני חושב שכל העולם היה עומד על רגליו.

ניסן סלומינסקי: טוב, חנא סוייד - - -

חנא סוייד: לא יכול להיות.

חנא סוייד: אתה אדם דתי, איך אתה מקבל דבר כזה?

ניסן סלומינסקי: חנא, דיברת, תודה.

יצחק כהן: מה היה ההסבר?

יצחק כהן: אני לא שמעתי.

ניסן סלומינסקי: ההסבר הוא שמאחר שיושב-ראש הכנסת והכנסת החליטו - - -

משה גפני: לא, אבל הוא העלה את העניין שאתה אדם דתי.

משה גפני: אנחנו לא אמרנו את זה.

<קריאות: מה החליטו?

ניסן סלומינסקי: החליטו שמקיימים את כל הדיונים, אז אנחנו ממשיכים - - -

<קריאות: מי החליט?

<קריאות: מי החליט?

<קריאות: מי החליט?

חנא סוייד: מי החליט?

חנא סוייד: אני רוצה לדעת מי החליט, מי קיבל את ההחלטה.

חנא סוייד: אני רוצה ללכת נגדו.

ניסן סלומינסקי: היושב-ראש.

חנא סוייד: איזה יושב-ראש?

יעקב ליצמן: תרשום לך - - - נגד המגזר החרדי והערבי.

יעקב ליצמן: תרשום את זה, שלא תבין אחרת.

יעקב ליצמן: הוא שונא חרדים, הוא שונא ערבים.

יעקב ליצמן: תרשום את זה, שלא תבין אחרת.

יעקב ליצמן: הוא שונא חרדים, הוא שונא ערבים - - -

<קריאות: - - -

<קריאה: הכול רשום.

<קריאה: הכול רשום.

משה גפני: ניסן, חנא סוייד העלה נושא חדש - - -

חנא סוייד: מה אתה אומר על זה, אדוני היושב-ראש?

חנא סוייד: אני רוצה לשמוע מה אתה אומר על זה .

משה גפני: הוא העלה נושא חדש שאנחנו לא העלינו.

ניסן סלומינסקי: נתנו תשובה - - -

משה גפני: לא, אבל הוא אומר שאתה אדם דתי - - -

ניסן סלומינסקי: יושב-ראש הכנסת לא הפסיק את הדיונים, לא בכנסת ולא בוועדות, ולכן אנחנו ממשיכים.

ישראל אייכלר: זה לא בסדר - - -

חנא סוייד: זה לא תפקידו.

חנא סוייד: מה, תפקידו להפסיק דיונים?

ניסן סלומינסקי: כן, כן.

חנא סוייד: אני חושב שאתה, כיושב-ראש ועדה, צריך לשקול את הדבר הזה ולהתייעץ אתו.

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: הוא צריך להחליט.

יצחק כהן: - - - מה עם הבנייה הרוויה?

משה גפני: הוא העלה נושא שאנחנו לא העלינו.

ניסן סלומינסקי: די, גפני, בבקשה.

משה גפני: לא, אבל הוא העלה שאתה אדם דתי - - -

ניסן סלומינסקי: די, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: תפסיק.

משה גפני: אנחנו לא העלינו את זה.

ניסן סלומינסקי: תקריא.

<אייל לב-ארי: יש הסתייגות בסעיף 1, סעיף ההגדרות של קבוצת יהדות התורה, ש"ס, קבוצת העבודה - - -

משה גפני: מרץ והסיעות הערביות.

<אייל לב-ארי: הם מציעים שההגדרה "בן זוג" תימחק.

משה גפני: אה, אתה כבר בזה?

<אייל לב-ארי: סעיף 1.

סתיו שפיר: לא, ההסתייגות שלנו היא אחרת.

משה גפני: לא משנה.

משה גפני: התייעצות סיעתית.

יעקב ליצמן: כן, התייעצות סיעתית.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: התייעצות – רבותי, עד 12:00, בבקשה.

משה גפני: לפני ההתייעצות, אני רוצה להגיד משהו.

משה גפני: אתה אמרת, כשההסתייגות הזאת הוגשה, אתה אמרת שלגבי נוסח החוק אנחנו עוד נדבר, כשמשרד האוצר אמר שאין צורך בסעיף הזה, הוא קיים בלאו הכי, גם אם הוא לא כתוב.

משה גפני: אלא מה?

משה גפני: אנחנו רוצים להדגיש את זה; אתה הולך להעביר חוק שאתה מדגיש את המרידה בבורא עולם.

ניסן סלומינסקי: מי אמר לך שאני - - -

משה גפני: אני אומר לך.

משה גפני: אתה הולך להדגיש את המרידה בבורא עולם.

ניסן סלומינסקי: בסדר, אוקי.

ניסן סלומינסקי: יש התייעצות סיעתית, נו.

משה גפני: אני יכול להתייעץ אתך?

ניסן סלומינסקי: לא אתי, אני הולך להתייעץ - - -

משה גפני: אה, לך תתייעץ.

משה גפני: אנחנו נחכה.

משה גפני: ניתן לך עוד ארבע דקות התייעצות.

ניסן סלומינסקי: חמש דקות, עד 12:00 - - -

משה גפני: לא חמש.

משה גפני: אתה גם צריך להתייעץ.

משה גפני: עשר, שתים-עשרה דקות.

ניסן סלומינסקי: עד 12:00.

ניסן סלומינסקי: רבותי, אנחנו נמצאים בסעיף 1, ב"בן זוג" - - -

סתיו שפיר: רגע, איך הגענו לזה?

סתיו שפיר: אבל יש לי עוד הסתייגות לשם החוק.

<שגית אפיק: לא לשם החוק.

<שגית אפיק: לסעיף מטרה, את מתכוונת.

סתיו שפיר: לסעיף מטרה.

משה גפני: לא, יש הסתייגויות שלנו לשם החוק.

סתיו שפיר: וגם על הוראת השעה יש לי הסתייגות.

משה גפני: לא, יש לי "לחלופין".

<שגית אפיק: רגע, רגע.

<שגית אפיק: טענת נושא חדש לשם החוק, אז הוא לא הצביע עליו, נכון?

<שגית אפיק: ולכן לא הוצגו גם ההסתייגויות שלו.

<שגית אפיק: אלא אם אתה מוותר על טענת נושא חדש - - -

יעקב ליצמן: לא, לא לא.

סתיו שפיר: בסדר, אני לא טענתי נושא חדש ולי יש הסתייגויות.

משה גפני: אם הוא היה מפסיק את הדיון, היינו מוותרים.

<שגית אפיק: זה עוצר את הדיון בנושא של - - -

מיכל בירן: בסדר, אבל הוא עוד ימשיך, הדיון הזה, אחרי שתהיה הצבעה על נושא חדש.

מיכל בירן: הכול בסדר.

סתיו שפיר: לא הבנתי.

<שגית אפיק: את לא יכולה להגיש הסתייגויות על שם החוק כיוון שנטענה לגביו טענת נושא חדש.

<שגית אפיק: נעצר הדיון בעניין זה כרגע.

סתיו שפיר: אבל לא קיבלתם את הטענה של נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: לא, אמרנו שמאחר שזה מחלוקת, אני נותן לו ליהנות מהספק.

ניסן סלומינסקי: אלא אם הוא יחזור בו, אז אפשר.

ניסן סלומינסקי: זו שטות שעל זה דווקא הוא מגיש.

סתיו שפיר: אוקי, אז אני רוצה עוד הסתייגות על מטרות החוק.

משה גפני: אם ועדת הכנסת תחליט שזה לא נושא חדש, אז יש לי הסתייגויות.

<קריאות: - - -

סתיו שפיר: מטרת החוק היא גם לפגוע בציבור הנשים - - -

ניסן סלומינסקי: רק רגע, סליחה.

ניסן סלומינסקי: איפה אנחנו נמצאים?

<שגית אפיק: היא אומרת שיש לה עדיין הסתייגויות לסעיף המטרה, לפני סעיף 1.

ניסן סלומינסקי: למרות שהתחלנו כבר?

סתיו שפיר: לא התחלנו.

ניסן סלומינסקי: מה פירוש?

ניסן סלומינסקי: עשיתי הפסקה להתייעצות רק על הנושא של "בן זוג".

סתיו שפיר: אבל לא התחלנו אותו, מה לעשות?

ניסן סלומינסקי: ועוד איך התחלתי.

ניסן סלומינסקי: למה עשיתי הפסקה?

<שגית אפיק: כי לפני סעיף 1 אין הצבעה - - -

ניסן סלומינסקי: אבל בטח שהתחלתי את זה.

ניסן סלומינסקי: על זה עשינו הפסקה.

סתיו שפיר: ניסן, אתה לא התחלת.

ניסן סלומינסקי: עשינו הפסקה על הנושא של "בן זוג".

סתיו שפיר: אני ביקשתי עוד לפני ההתייעצות, אמרתי שיש לי עוד הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע.

ניסן סלומינסקי: אני לא שמעתי - - -

סתיו שפיר: אפשר לקרוא את הפרוטוקול.

סתיו שפיר: בואו נחכה עד שייצא הפרוטוקול ונקרא.

סתיו שפיר: אפשר גם להסתכל בהקלטה, אבל אז גם נראה מי הצביע בעד ונגד, ואני לא בטוחה שניסן ירצה.

כרמל שאמה-הכהן: להקשיב להקלטה.

סתיו שפיר: יש גם הקלטה שאפשר להסתכל עליה.

כרמל שאמה-הכהן: אין.

<קריאה: יש וידאו.

<שגית אפיק: סתיו, אז תגידי את ההסתייגויות.

סתיו שפיר: להוסיף למטרת החוק, שמטרת החוק היא גם לפגוע באוכלוסיית הנשים בישראל מאחר שהרבה מהנשים שיש להן פטור בחוק מגיוס – אבל אני אשמח שחברי יש עתיד יקשיבו לי, כי אולי הם ישנו את דעתם.

יעקב ליצמן: הם לא נמצאים.

סתיו שפיר: בועז פה, ודב פה, ושמעון פה.

סתיו שפיר: זה אנשים שאכפת להם מנשים.

סתיו שפיר: החוק גם נועד לפגוע באוכלוסיית הנשים בישראל, מאחר שהרבה מהאנשים שהמדינה נתנה להם פטור הן נשים, כמו למשל: נשים דתיות, נשים חרדיות, נשים ערביות, נשים דרוזיות, נשים בדואיות, ועוד ועוד ועוד, כך שהחוק פוגע במובהק בנשים.

סתיו שפיר: ואני מוסיפה להסתייגות ובכלל לכל ההסתייגויות שלנו, את סיעת מרצ, למקרה שזה עוד לא - - -

משה גפני: זה כולם.

סתיו שפיר: כולכם?

סתיו שפיר: מצוין.

משה גפני: די, זה פגיעה בכולם.

משה גפני: זה פגיעה בנשים, נכון.

<קריאה: הדרת נשים.

סתיו שפיר: סיימתי, ניסן.

סתיו שפיר: אפשר להצביע.

סתיו שפיר: על ההסתייגות של העולים הצבענו?

<שגית אפיק: כן.

משה גפני: מתי אתה מצביע על הרביזיות?

ניסן סלומינסקי: אנחנו נודיע.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה להודיע על כל אחת בנפרד.

משה גפני: אה, אז אנחנו לא נגיד "רביזיה" עכשיו.

משה גפני: אנחנו נגיד "רביזיה" אחר-כך.

ניסן סלומינסקי: אז אנחנו נרכז קבוצה - - -

סתיו שפיר: אבל מרגע ההודעה צריך חצי שעה.

משה גפני: רק שנייה, היועצת המשפטי, אנחנו יכולים להגיש רביזיה יותר מאוחר?

כרמל שאמה-הכהן: ברור.

כרמל שאמה-הכהן: עד שלא מניחים במליאה, אתה יכול להגיש רביזיות.

כרמל שאמה-הכהן: בגלל זה אני לא מבין למה אתם קופצים עכשיו.

משה גפני: לא, סתם.

משה גפני: כדי להרבות את השמחה.

<קריאה: בתשעת הימים?

משה גפני: לא, אני מתכוון שמחה של עצב.

סתיו שפיר: אייל, סיעות: מרצ, חד"ש ורע"מ-תע"ל מצטרפות לכל ההסתייגויות שלנו.

ניסן סלומינסקי: ולהסתייגות הזאת גם יהדות התורה וש"ס.

סתיו שפיר: אני מדברת על כל ההסתייגויות שלנו, באופן כללי, מעתה ועד עולם.

סתיו שפיר: ופה זו הסתייגות מטעם כל הקבוצה.

סתיו שפיר: אנחנו לא מצביעים?

ניסן סלומינסקי: אני מחכה, יש התייעצות.

משה גפני: יש הפסקה.

סתיו שפיר: באיזה עניין?

סתיו שפיר: שתפו אותנו.

ישראל אייכלר: בעניין הכניסה לאום אל-פחם.

ישראל אייכלר: לא מבינים שכאשר מכריזים מלחמה על מיליון ו-200 אלף ערביי ישראל, בסוף תהיה שם אינתיפאדה, ויהיו מנהרות ותצטרכו להיכנס לאום אל-פחם, כמו שנכנסים לעזה.

אלעזר שטרן: למה אתה מסית?

אלעזר שטרן: למה אתה מסית?

משה גפני: בגלל שהולכים פה נגד הערבים.

משה גפני: מה, למה?

משה גפני: מה, למה?

ישראל אייכלר: בגלל שאתם נלחמים נגד אוכלוסיות שלמות בישראל.

ישראל אייכלר: במקום לאחד את אזרחי ישראל, ויש לך הרבה שכנים בגליל, ליד הושעיה, שרוצים לחיות אתך בשלום.

ישראל אייכלר: אתה נלחם בהם, אז אל תהיה מופתע שהם נלחמים נגדך.

משה גפני: כן, למה עושים להם את זה?

משה גפני: הוא צודק, אייכלר.

ישראל אייכלר: אתה לא מתחשב אפילו ב"עיד אל-פיטר" שלהם.

משה גפני: אייכלר, אתה צודק.

משה גפני: אייכלר, אתה צריך להגיש על זה הסתייגות, למנוע מנהרות אום אל-פחם.

יצחק וקנין: שטרן, בוא נגיד שאתה רוצה לדפוק את החרדים וגם את הערבים – לא אתה, לא אתה, אנחנו יודעים מי – אבל למה את הבדואים גם?

יצחק וקנין: למה את הבדואים?

משה גפני: גם זו הסתייגות.

יצחק וקנין: תסביר לי.

יצחק וקנין: הם דורסים אותו.

יצחק וקנין: הרי אצל הבדואים אין בנייה רוויה.

יצחק וקנין: הם לא ייהנו מהמע"מ.

יצחק וקנין: הם לא ייהנו מהמע"מ.

ניסן סלומינסקי: איציק, איציק, לא.

ניסן סלומינסקי: היתה הסתייגות של סתיו.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

סתיו שפיר: מה, אתם נגד נשים?

סתיו שפיר: מה הולך אתכם?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא נתקבלה.

<קריאה: אין להם בושה, אין להם בושה.

משה גפני: למה?

משה גפני: למה נגד נשים?

משה גפני: למה?

סתיו שפיר: רביזיה.

ניסן סלומינסקי: טוב, ההסתייגות נפלה.

ניסן סלומינסקי: עכשיו עברנו לחוק, לנושא ההגדרה "בן זוג".

ניסן סלומינסקי: ליאת, בבקשה, תני לנו הגדרה חלופית לזה.

<ליאת גרבר: אנחנו מציעים להפנות להגדרת "בן זוג" בחוק הבטחת הכנסה.

ניסן סלומינסקי: למחוק "לרבות הידוע בציבור", והפניה.

<ליאת גרבר: לכתוב: "בן זוג כהגדרתו בסעיף 1 לחוק הבטחת הכנסה".

יעקב ליצמן: מה זה שם, אבטיח?

יעקב ליצמן: מלון?

יעקב ליצמן: תפוח-עץ?

יעקב ליצמן: תפוח-אדמה?

יעקב ליצמן: מה?

ניסן סלומינסקי: מי בעד?

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: רגע, רגע.

משה גפני: יש הסתייגויות.

יעקב ליצמן: יש לי עוד הסתייגות על מה ההגדרה.

ניסן סלומינסקי: אני הולך לשנות את זה.

ניסן סלומינסקי: אז מה אתה רוצה?

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה להשאיר את זה איך שזה?

יעקב ליצמן: מה אתה הולך לשנות?

ניסן סלומינסקי: יהיה כתוב : "בן זוג", ומפנים את זה למשהו.

<שגית אפיק: "כהגדרתו בסעיף 1 לחוק הבטחת הכנסה", במקום שיהיה כתוב: "לרבות הידוע בציבור".

בועז טופורובסקי: אבל הידוע בציבור עדיין נכנס?

ניסן סלומינסקי: שם, בחוק שם.

יעקב ליצמן: אני שואל עוד פעם:

יעקב ליצמן: האם ההגדרה שמס הכנסה הביאו כרגע נכנסת לבסיס החוק?

יעקב ליצמן: רבותי, אי אפשר ככה.

ניסן סלומינסקי: אם נצביע ואם כן, אז זה ייכנס.

ניסן סלומינסקי: אני מציע למחוק: "לרבות הידוע בציבור", ולכתוב: "בן זוג כהגדרתו בחוק - - -

יעקב אשר: אולי לא צריך לכתוב את זה, אם זה מוגדר כבר בכל מקרה.

יעקב אשר: לא צריך לכתוב: בן זוג כהגדרתו.

יעקב ליצמן: אני רוצה להבין מה ההגדרה.

ניסן סלומינסקי: בסדר, אז תשאל, בבקשה.

<קריאות: - - -

יעקב ליצמן: התייעצות, אוקי.

יעקב ליצמן: יש לי עוד כמה הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: רב יעקב, בין כה וכה בחוק, בית-המשפט כבר קבע את הכללים.

יעקב ליצמן: לא משנה.

יעקב ליצמן: זה לא אומר שאני צריך להצביע - - -

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה שזה יהיה כתוב פה, אז אני מוחק - - -

סתיו שפיר: יש לי שאלה לייעוץ המשפטי לגבי העניין הזה – אם כתוב: "לרבות ידועים בציבור" בחוק, האם יכולה בעתיד לעלות טענה לגבי חוקים אחרים שבהם לא כתוב: "לרבות ידועים בציבור", שהם לא חלים על ידועים בציבור?

<שגית אפיק: בחוקים אחרים זה נכנס מכוח הפסיקה, למעשה.

<שגית אפיק: בחוקים אחרים - - - זה לא מופיע, זה נכנס מכוח הפסיקה ממילא, ולכן לא תעלה הטענה הזאת.

<שגית אפיק: כאן זה מופיע.

סתיו שפיר: אז למה זה מופיע כאן, אם בכל מקרה זה מוכנס מכוח הפסיקה?

<שגית אפיק: כי זה חוק חדש.

סתיו שפיר: ואי אפשר יהיה לטעון שבגלל שזה לא מופיע בחוקים אחרים אז זה לא כולל ידועים בציבור?

יעקב ליצמן: אני רוצה התייחסות לה.

יעקב ליצמן: זה לא פשוט.

ניסן סלומינסקי: לכן אמרתי, עשיתי קודם התייעצות על זה.

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, שלוש דקות התייעצות.

ניסן סלומינסקי: רבותי, נגמרה ההתייעצות הסיעתית.

ישראל אייכלר: אני רוצה לדעת מה הוחלט.

ניסן סלומינסקי: בהתייעצות?

ניסן סלומינסקי: אנחנו נמצאים בהגדרות, סעיף 1, בחוק זה –

יעקב ליצמן: אבל אנחנו לא יודעים את ההגדרה.

ניסן סלומינסקי: ליאת, בבקשה.

<ליאת גרבר: הואיל ופסיקת בית-המשפט העליון, כפי שהסברנו, קובעת ש"בן זוג" כולל גם ידוע בציבור, אנחנו מקבלים את הערת הוועדה שאין טעם להכניס את זה בהגדרה, זה ברור מאליו.

<ליאת גרבר: ולכן ניתן להוריד את ההגדרה ולהשאיר את המילה "בן זוג".

<שלומית ארליך: וזה מקובל על משרד המשפטים?

<ספי זינגר: כן.

<ספי זינגר: הפרשנות שלנו, של החוק, אומרת ש"בן זוג" גם ללא הגדרה תכלול ידוע בציבור בהתאם לפסיקה - - -

יעקב ליצמן: אולי תגיד - - -

ניסן סלומינסקי: רגע, רב יעקב - - -

יעקב ליצמן: אני רוצה שינסח לי - - -

ניסן סלומינסקי: עזוב, רגע.

<ספי זינגר: ולכן מבחינתנו די בהבהרה הזאת להגדרת "בן זוג".

סתיו שפיר: רגע, אז אתם מורידים את זה?

ניסן סלומינסקי: אני רוצה למחוק את זה, אני רוצה להוריד.

יעקב ליצמן: לא, לא, לא.

יעקב ליצמן: זה נושא אחר.

ניסן סלומינסקי: אז מי בעד?

ניסן סלומינסקי: - - -

יעקב ליצמן: רגע, רגע.

סתיו שפיר: יש עתיד, למה אתם מתקפלים לדבר הזה?

יעקב ליצמן: אני מבקש, אדוני, שהם יגידו לי בדיוק את המילים - - -

ניסן סלומינסקי: מוחקים את זה.

יעקב ליצמן: מה מוחקים?

<שגית אפיק: הם מציעים למחוק את המילים: "לרבות הידוע בציבור כבן זוג", למחוק את ההגדרה "בן זוג".

<ספי זינגר: ההצעה שלנו היא להוריד את ההגדרה הזאת.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: מוחקים את כל ההגדרה, מוחקים את כל זה.

סתיו שפיר: למה אתם מוותרים על ההגדרה הזאת?

בועז טופורובסקי: סתיו, את צודקת.

בועז טופורובסקי: אנחנו נצביע נגד.

סתיו שפיר: תצביעו נגד מה?

בועז טופורובסקי: נגד שינוי ההגדרה.

<שגית אפיק: ההגדרה "בן זוג" יורדת מהסעיף - - -

<ספי זינגר: ההגדרה הזו הופכת להיות מיותרת מכיוון שההגדרה של "בני זוג" כוללת ידועים בציבור.

<שגית אפיק: לדעתכם.

<שגית אפיק: זאת אומרת, גם בחוקים אחרים אתם לא תכניסו יותר הגדרה של "בן זוג" כי היא מיותרת?

<ספי זינגר: לא אמרתי "בחוקים אחרים".

<ספי זינגר: אני לא אומר אמירות כלליות.

<ספי זינגר: אמרתי: במקרה הזה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד למחוק את ההגדרה הזאת?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו?

סתיו שפיר: ניסן, למה אתה בעד למחוק את ההגדרה הזאת?

ניסן סלומינסקי: הוא הסביר עכשיו: בין כה וכה זה קיים.

סתיו שפיר: למה אתה צועק?

סתיו שפיר: תירגע.

סתיו שפיר: זה לא בריא ללב.

מיכל בירן: אבל יש פה עניין סימבולי.

מיכל בירן: ניסן, זה לא לעניין.

סתיו שפיר: עד שיש עתיד עושים משהו שמקדם אותנו, בוא נתמוך - - -

ניסן סלומינסקי: רבותי, מאחר שקיבלנו את ההסבר שבין כה וכה זה קיים - - -

סתיו שפיר: לא קיבלנו.

סתיו שפיר: שמענו אותו, לא קיבלנו אותו.

ניסן סלומינסקי: הסבירו לנו, גם הייעוץ המשפטי וגם משרד המשפטים - - -

מיכל בירן: זה התנגדות עקרונית שמדירה.

מיכל בירן: לא מספיק שכל החוק הזה מדיר אוכלוסיות, עכשיו אתה רוצה להיטפל גם למי שבחר שלא להתחתן באופן קונסרבטיבי או אורתודוכסי?

ניסן סלומינסקי: מי בעד?

ניסן סלומינסקי: - - -

סתיו שפיר: ניסן, אבל אני באמת רוצה לקבל את ההסבר שלך, כיושב-ראש הוועדה, למה אתה רוצה להוריד – מסקרנוּת.

מיכל בירן: אם אתה יכול להסביר, ניסן, העמדה שלך מאוד לא ברורה, ולפחות תהיה אמיץ ותגיד את זה לפרוטוקול.

יעקב ליצמן: אפשר לקבל אתכם התייעצות?

ניסן סלומינסקי: לא, עזבו, רבותי.

מיכל בירן: אני מאוד רוצה לנסות לשכנע אותך, ליצמן.

יעקב ליצמן: אני אשמח מאוד, אבל לא נראה לי.

ניסן סלומינסקי: לא, עזבו, עזבו.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לשכנע את חברי באופוזיציה, אני יכול?

משה גפני: פה, עכשיו.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: תשכנע אותם, הרי תשכנע אחרים הפוך.

מיכל בירן: אנחנו לא מסכימים, ואני גם הייתי רוצה לנסות לשכנע אותם.

משה גפני: תשאיר את ההצבעה.

ניסן סלומינסקי: רבותי, קיבלנו את ההסבר של הייעוץ המשפטי וגם של משרד המשפטים - - -

מיכל בירן: אבל תגיד את האמת: זאת לא הסיבה שלך.

מיכל בירן: הסיבה שלך היא הומופוביה, ניסן.

מיכל בירן: תעמוד מאחורי זה.

ניסן סלומינסקי: לא, אמרתי, שמענו את ההסברים של הייעוץ המשפטי, של רשות המסים ואת ההסברים של משרד המשפטים - - -

בועז טופורובסקי: למה צריך להוריד את זה?

בועז טופורובסקי: אני לא מבין.

סתיו שפיר: אבל זה נשמע מאד משונה שככה מוותרים על זה פתאום.

סתיו שפיר: הדבר הזה נכנס לחוק בכוונה.

מיכל בירן: אני גם רוצה לדבר על זה.

ניסן סלומינסקי: רבותי, אני מבקש מכולם שקט.

גילה גמליאל: אם גם ככה זה חלק אינטגרלי, אז למה - - - אפשר לבטל.

ניסן סלומינסקי: מיכל, רצית?

ניסן סלומינסקי: מיכל?

משה גפני: לא, בסדר.

משה גפני: נו, תצביע.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לקבל את עמדת משרד המשפטים ולהוריד את זה?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

סתיו שפיר: למה?

סתיו שפיר: מה ההצדקה?

סתיו שפיר: מה ההצדקה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו?

מיכל בירן: אני מתנגדת לזה נחרצות.

מיכל בירן: בעד – רוב

מיכל בירן: השינוי נתקבל.

ניסן סלומינסקי: השינוי התקבל.

סתיו שפיר: אז אני רוצה להוסיף עוד הסתייגות: ההצעה גם פוגעת בבני זוג מאותו מין.

ניסן סלומינסקי: רגע, על מה את מדברת עכשיו?

סתיו שפיר: על הביטול של "בן זוג".

יעקב ליצמן: אבל אין סעיף.

יעקב ליצמן: אם אין סעיף, את לא יכולה להתייחס.

סתיו שפיר: אז נוסיף את זה לפני הסעיף הראשון.

<שגית אפיק: בעצם את מבקשת להחזיר את ההגדרה "בן זוג"?

סתיו שפיר: כן, ההצעה בהתחלה רצתה להכניס בני זוג מאותו מין ולכלול אותם בהצעת החוק, ועכשיו הוחלט להסיר אותם, ולכן היא פוגעת בבני זוג מאותו מין.

ניסן סלומינסקי: בסדר, זו רביזיה.

ניסן סלומינסקי: טוב, הלאה – "בנייה רוויה", בבקשה.

<קריאות: - - -

<קריאה: יש לו הסתייגות.

ניסן סלומינסקי: על מה, על בנייה רוויה?

<קריאות: כן.

משה גפני: בנייה רוויה לכולנו יש.

יעקב ליצמן: לא לכולנו.

יעקב ליצמן: לשר האוצר אין.

משה גפני: לשר האוצר אין הסתייגות.

משה גפני: לכולנו יש.

<אייל לב-ארי: יש שינוי בהגדרה של "בנייה רוויה", אני אקריא אותה: "בנייה של שש יחידות דיור לפחות לדונם במבנה אחד בשתי קומות לפחות או בנייה צמודת קרקע של 15 יחידות דיור לפחות באותו פרויקט בנייה ובלבד שהבנייה נעשתה באזור עדיפות לאומית כמשמעותו בפרק כ"ו לחוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010), התשס"ט-2009.

<אייל לב-ארי: "

יעקב ליצמן: לא הבנתי.

ניסן סלומינסקי: אני אסביר את זה.

יעקב ליצמן: קדום כל, סטטוס: האם זה התקבל?

יעקב ליצמן: זו הצעה?

ניסן סלומינסקי: אני כתבתי את זה.

ניסן סלומינסקי: זה הנוסח כרגע.

יעקב ליצמן: כן, אבל למה כל הסתייגות שלי לא נכנסת, רק שלכם?

<שלומית ארליך: זו לא הסתייגות.

<שלומית ארליך: זו הצעה לנוסח.

יעקב ליצמן: יש לי גם הצעות לנוסח שלא התקבלו.

יעקב ליצמן: מה, זו אפליה?

<שגית אפיק: זה המנדט של היושב-ראש.

יעקב ליצמן: לא, אל תגזימי.

ניסן סלומינסקי: כן.

יעקב ליצמן: איך יכול להיות שהוא, יש לו הצעה והוא מכניס את זה בתוך צבע אדום, וכשיש לי הסתייגות, לכולנו, זה לא מופיע.

משה גפני: זה צריך להופיע, הוא צודק.

יעקב אשר: בירוק, לא אדום.

משה גפני: אנחנו מסכימים שזה יהיה ירוק.

משה גפני: בכחול.

יעקב אשר: אדום זה פררוגטיבה של היושב-ראש.

רוברט אילטוב: לא מופיע בכלל, מה שאתם מציעים?

משה גפני: לא מופיע.

משה גפני: הוא צודק, ליצמן.

משה גפני: מה זה?

ניסן סלומינסקי: רבותי, ההגדרה - - -

משה גפני: רק שנייה, איפה אתה אוחז?

ניסן סלומינסקי: להגדיר "בנייה רוויה".

משה גפני: אה, אז יש לנו הרבה הסתייגויות על זה.

ניסן סלומינסקי: קודם כל, אני אסביר.

משה גפני: אבל לא כתוב.

משה גפני: איפה זה?

<אייל לב-ארי: כרגע יושב-ראש הוועדה מסביר את ההצעה שלו - - -

משה גפני: רגע, וזו הצעה חדשה?

ניסן סלומינסקי: את זה תוכל לבקש.

יעקב ליצמן: לא, תסביר לנו.

יעקב ליצמן: תסביר, קודם כל.

משה גפני: לא, רגע, אנחנו עוד לא מבקשים.

משה גפני: קודם תסביר.

משה גפני: אולי זה לא נושא חדש.

משה גפני: אי אפשר לדעת.

ניסן סלומינסקי: ספי, תפזרו את ההפגנה שם.

משה גפני: ספי, אתם לא יכולים להפריע לדיוני מליאת ועדת הכספים.

<ספי זינגר: אנחנו יוצאים.

משה גפני: לא, אל תצא אתו.

מיכל בירן: זה לא לעניין להפריע.

ניסן סלומינסקי: רבותי, בהצעה שהונחה בפנינו היתה רק הגדרה אחת, שהחוק הזה יחול רק על בנייה רוויה, שמשמעותה שש יחידות דיור לפחות לדונם במבנה אחד בשתי קומות.

ניסן סלומינסקי: בוועדה הובעה כמעט פה אחד, אולי אני טועה, הדעה שאומרת: לא יכול להיות שאנחנו נגביל את זה, כי המשמעות של זה היא שכל אותה פריפריה – ויש הגדרה ממשלתית: בצפון - - -

משה גפני: התנחלויות, נו.

ניסן סלומינסקי: לא, לא התנחלויות.

ניסן סלומינסקי: אלקנה לא בתמונה.

משה גפני: אלקנה בתמונה.

ניסן סלומינסקי: לא.

משה גפני: אני לא יודע אם בונים או לא בונים.

ניסן סלומינסקי: לא, אלקנה לא באזור עדיפות.

ניסן סלומינסקי: אז אני נקי.

משה גפני: תעשה לי טובה, זה ההתנחלויות.

ניסן סלומינסקי: לא, מה פתאום?

משה גפני: כן.

ניסן סלומינסקי: תעשה לי טובה, נו, זה הצפון - - -

ישראל אייכלר: למה רק באזור עדיפות?

ישראל אייכלר: אין אנשים עניים באזורים אחרים?

משה גפני: התנחלויות, אייכלר.

משה גפני: זה ההתנחלויות.

יעקב ליצמן: אני מוחה - - -

ניסן סלומינסקי: רגע, תנו לי להסביר ואחר-כך כל אחד ישאל.

משה גפני: למה זה לא באלקנה?

משה גפני: אנחנו מתנגדים לזה.

ניסן סלומינסקי: רבותי, תנו לי להסביר ואחר-כך - - -

משה גפני: לא, רגע, שנייה.

משה גפני: זה ההתנחלויות?

משה גפני: תגיד - - -

ניסן סלומינסקי: אתה מוכן לתת לי להסביר?

משה גפני: שנייה, לפני שאתה מסביר.

ניסן סלומינסקי: לא, אני מבקש, די.

משה גפני: לא, תגיד - - -

ניסן סלומינסקי: די, תן לי להסביר.

משה גפני: האם יש לך נגיעה בדבר הזה?

ניסן סלומינסקי: אמרתי שאין לי נגיעה.

משה גפני: אבל זה ההתנחלויות.

ניסן סלומינסקי: לא.

משה גפני: זרקת אותנו לכלבים בגלל הסעיף הזה.

ניסן סלומינסקי: על מה אתה מדבר?

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע מה שאתה מדבר.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: רבותי, אי אפשר ככה.

ניסן סלומינסקי: היתה כאן בוועדה עמדה כוללת – רבותי, אי אפשר - - -

משה גפני: אוי, אתה כבר מכניס את עצמך לקונצנזוס.

ניסן סלומינסקי: שדיברה על זה שאנחנו לא מוכנים - - -

משה גפני: קיבלת אתנן כדי להעביר את החוק.

ניסן סלומינסקי: די, נו.

ניסן סלומינסקי: מספיק, באמת.

גילה גמליאל: מה, דיברתם שעתיים על "בן זוג"?

מיכל בירן: עשינו דיון מאוד יסודי, חברת הכנסת גמליאל.

גילה גמליאל: אני לא מאמינה.

משה גפני: שנייה, רגע, אני צריך להסביר לה מה היה עד עכשיו.

מיכל בירן: מאוד חשובה לנו היסודיות.

ניסן סלומינסקי: בן, אני אצטרך את ההגדרה של "אזור עדיפות".

משה גפני: מה אתה רוצה ממנו?

ניסן סלומינסקי: הוא הביא לי את ההגדרה.

חמד עמאר: ניסן, היום אנחנו מצביעים על החוק?

ניסן סלומינסקי: כן, כל הזמן אנחנו מצביעים.

חמד עמאר: אנחנו עדיין לא הצבענו.

חמד עמאר: לא אישרנו שום דבר.

ניסן סלומינסקי: אישרנו, אישרנו.

ניסן סלומינסקי: התבקש פה שלא יכול להיות מצב שאנחנו מפקירים את הפריפריה, שם הבנייה היא לא בנייה לגובה, אלא בנייה על הקרקע.

משה גפני: ההתנחלויות.

ניסן סלומינסקי: אין התנחלויות, תעשה לי טובה.

ניסן סלומינסקי: די, מספיק.

ניסן סלומינסקי: בוא, תהיה פעם רציני.

משה גפני: מה, מספיק?

משה גפני: - - -

יעקב אשר: מה זה על הקרקע?

יעקב אשר: תן דוגמה איפה.

יעקב אשר: איפה יש פריפריה חברתית שם בונים שטוח?

יעקב אשר: וילות בונים בשטוח.

יעקב אשר: תן לי דגם.

ניסן סלומינסקי: מה זה קשור, וילות?

ניסן סלומינסקי: ולכן אני ביקשתי שהכלל הזה – רבותי, אני מבקש מכל אלה שמדברים, בבקשה - - -

משה גפני: הם יושבים משתוממים, איך עשית הסכם לזרוק את החרדים תמורת ההתנחלויות.

משה גפני: זה מה שהם מדברים.

ניסן סלומינסקי: מישהו הכניס לך לראש, ואני ממש לא מצליח להבין אותך.

ניסן סלומינסקי: אבל לא חשוב, תמשיך.

יעקב אשר: לא מבין את זה?

יעקב אשר: כל ילד חרדי מבין את זה.

ניסן סלומינסקי: זה קשור להתנחלויות?

ניסן סלומינסקי: !

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: רבותי, אנחנו ביקשנו שבכל אזורי הפריפריה, שם לא בונים בנייה על קומות, שגם להם יהיה פתרון.

ניסן סלומינסקי: ולכן הפתרון שהצעתי, שנמצא פה, הוא שגם בבנייה צמודת קרקע ובתנאי שיהיה קבלן – וזו הדרישה המרכזית של רשות המסים, שיהיה קבלן ושיהיו לפחות 15 יחידות, גם לגביהם יחול החוק הזה.

ניסן סלומינסקי: פריפריה – אמרו לי שאין הגדרה כזאת, אז לקחנו את ההגדרה שקיימת בממשלה, של "אזור עדיפות".

ניסן סלומינסקי: בוא תסביר.

משה גפני: שר האוצר מסכים לזה?

משה גפני: אני לא הולך לריב עם שר האוצר.

משה גפני: שר האוצר מסכים לזה?

משה גפני: שר האוצר מסכים לזה?

ניסן סלומינסקי: רק שנייה.

משה גפני: לא, אי אפשר ככה להעביר את זה בוועדה בלי לדעת את עמדתו של שר האוצר.

ניסן סלומינסקי: רב מוישה, אני מבקש, בבקשה.

מיכל בירן: אפשר אבל לשמוע את עמדתו של שר האוצר?

ניסן סלומינסקי: בבקשה, תסביר להם, תגיד את השם והתפקיד.

<אלעזר במברגר: שלום לכולם, אלעזר במברגר - - -

משה גפני: לא, אבל רק שנייה - - -

ניסן סלומינסקי: רב משה, עשה לי טובה, די.

משה גפני: מאוד חשוב לשמוע אותו, אבל אני רוצה לשמוע את עמדת שר האוצר.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש, אתה לא מנהל את הישיבה.

משה גפני: הוא היועץ המשפטי של משרד השיכון.

ניסן סלומינסקי: אחרי שנסביר את הדבר - - -

משה גפני: - - - אני העוזר של היושב-ראש.

ניסן סלומינסקי: אני יודע.

ניסן סלומינסקי: אז לכן אני יכול להגיד לך: שב בשקט, לא עכשיו.

משה גפני: רגע, אבל שר האוצר לפני זה.

אלעזר שטרן: במברגר, בוא שב פה רגע.

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: רגע, רגע.

משה גפני: במברגר יבוא לדבר, אבל קודם שר האוצר.

משה גפני: איפה שר האוצר?

משה גפני: מה עמדתו?

ניסן סלומינסקי: תגיד את השם ואת התפקיד - - -

משה גפני: אתה תגיד גם את עמדת שר האוצר?

<אלעזר במברגר: שלום, אלעזר במברגר, יועץ משפטי, משרד השיכון.

<אלעזר במברגר: כדי שלא תיפול טעות בנושא עדיפות לאומית, בעניין הזה חשוב להסביר.

<אלעזר במברגר: כרגע ההגדרה אומרת: אזור עדיפות לאומית כמשמעותו בפרק כ"ו בחוק כך וכך - - -

יעקב ליצמן: זה לא החוק, אדוני.

יעקב ליצמן: זו רק הצעה.

יעקב ליצמן: זו רק הצעה.

ניסן סלומינסקי: רב יעקב, תן לו להסביר, נו.

<אלעזר במברגר: צריך להבין שאין רשימת יישובי עדיפות לאומית לפי החוק שמוזכר כאן.

<אלעזר במברגר: החוק שמוזכר כאן הוא חוק שמסמיך את הממשלה לקבל החלטה על אזורי עדיפות לאומית, ולכן כרגע זה מפנה לקבוצה ריקה למעשה.

<אלעזר במברגר: אין רשימת יישובים.

ניסן סלומינסקי: מה הגבולות של זה?

יעקב ליצמן: ראית פעם אחת שכותבים הצעת חוק על דבר שאין?

יעקב אשר: הטבלה ריקה.

יעקב אשר: הטבלה ריקה.

יעקב ליצמן: רק אפס.

יעקב ליצמן: רק אפס.

ניסן סלומינסקי: אתם מוכנים לתת לו לדבר?

ניסן סלומינסקי: מה הגבולות של זה?

<קריאה: אפס על אפס.

משה גפני: אם אתה מקבל את זה, אז אנחנו לוקחים את זה בתור הסתייגות אפס על אפס.

<אלעזר במברגר: אני מניח שהוועדה לא רוצה להוציא מתחת ידיה קבוצה ריקה, אלא לכוון כאן לרשימה מוגדרת וידועה של אזורי עדיפות לאומית.

<אלעזר במברגר: יש מפה כזאת, היא מפה של משרד הבינוי השיכון, היא נוצרה בממשלה.

ישראל אייכלר: מפה לא צודקת - - -

ניסן סלומינסקי: רק רגע, נשמע את הכול, חבר'ה.

ישראל אייכלר: לא, שיידעו שזה לא צודק - - -

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז, אבל קודם כל נשמע.

ניסן סלומינסקי: אתה מוכן להסביר לנו מה זו המפה הזו?

<אלעזר במברגר: לפי החוק שמוזכר כאן, מוסמכת הממשלה לקבוע אזורי עדיפות לאומית לעניינים שונים.

<אלעזר במברגר: יכולות להיות מפות שונות לתחומים שונים.

<אלעזר במברגר: משרד הבינוי והשיכון – לתחומים שלו, להטבות שהן מעולם הבינוי והשיכון – קבע מפה, מפת אזורי עדיפות לאומית.

ניסן סלומינסקי: אתה מוכן להגיד מה זו המפה הזו?

<אלעזר במברגר: זו מפה של יישובים - - -

יעקב ליצמן: איזה יישובים?

ניסן סלומינסקי: תן את הגבולות.

ניסן סלומינסקי: איפה זה הגבולות, נו?

יעקב ליצמן: איזה יישובים?

<אלעזר במברגר: זו מפה כמו כל מפה.

<אלעזר במברגר: יש בה מאות יישובים - - -

ניסן סלומינסקי: אמרתי: מעכו בצפון - - -

משה גפני: מה, עכו בצפון, עכו בצפון?

משה גפני: מפת יישובים – הולכים לעשות חוק שמכוון לקבוצת יישובים.

יעקב ליצמן: סכנין בתוכו?

<אלעזר במברגר: היא מאוד מדויקת.

<אלעזר במברגר: היא קיימת באתר משרד הבינוי והשיכון.

<אלעזר במברגר: אפשר לראות אותה.

משה גפני: אפשר להביא אותה עוד לפני שאנחנו מצביעים על ההגדרה הזאת?

ניסן סלומינסקי: מישהו מוכן להגיד אותה?

יעקב אשר: המפה הזאת מחייבת לחוק זה?

יעקב ליצמן: אי אפשר להצביע עד שאני לא רואה את זה.

משה גפני: זה מכוון לקבוצת יישובים.

<אלעזר במברגר: אנחנו אומרים שעל-מנת שזה לא יפריע לקבוצה - - - להפנות למפה כלשהי.

משה גפני: אין, אין.

משה גפני: לא יכול להיות דבר כזה.

משה גפני: לא היתה מעולם חקיקה שמכוונת לקבוצת יישובים ואנחנו לא יודעים מי הם.

משה גפני: איפה הרשימה?

משה גפני: סכנין בפנים?

משה גפני: הוא שואל אותך.

יעקב ליצמן: לא, הוא אומר שאין.

יעקב ליצמן: הוא אומר שאין בכלל הגדרה.

יצחק וקנין: תנו לי רגע, אני צריך לעשות פה סדר, מאחר שאני בא מאזור הפריפריה.

<קריאות: - - -

משה גפני: וקנין, אני לא מבין כלום, תסביר באריכות.

יצחק וקנין: אני רוצה לשאול את היועץ המשפטי של הוועדה, האם יש לינקג' בין מה שהוא אומר, האם זה סוגר את הסעיף, כפי שהוא מנסח אותו כרגע.

יצחק וקנין: הוא אומר שבעצם יש מפה במשרד השיכון, ואנחנו יודעים שהמפה הזו כרגע היא אפס.

<קריאות: לא, לא.

<קריאות: לא, הוא לא אמר שהיא אפס.

אורי מקלב: בחוק אין הסבר.

יצחק וקנין: אנחנו יודעים שהממשלה ניסתה להביא לנו את אזורי העדיפות וזה לא אוּשר עדיין, זה לא אוּשר.

משה גפני: נכון, אבל הוא אומר שבמשרד השיכון יש מפה.

יעקב ליצמן: אבל זה לא מוכר לגבי מס הכנסה.

יצחק וקנין: זה מה שאני אומר:

יצחק וקנין: האם יש לינקג' – החוק הזה הוא מע"מ אפס, זה אוצר, זה לא שיכון.

יצחק וקנין: אם יש לינקג', זה מה ששאלתי אותו.

משה גפני: יפה, זאת השאלה.

יעקב אשר: - - - איך הבאתם חוק בלי מפה, בלי שום דבר?

<קריאות: - - -

יצחק וקנין: ואני שואל יותר מזה, את שלטונות המס:

יצחק וקנין: אתם מכירים בזה?

<קריאות: - - -

משה גפני: ליאת, אני לא מבין - - -

יעקב אשר: הם הביאו חוק בלי מפה.

משה גפני: ליאת, מה אתם צוחקים?

משה גפני: מביאים לכם מפה חדשה למע"מ.

יעקב אשר: גפני, הם הביאו חוק בלי שום דבר, כשהוא היה צריך להכניס מה שהוא היה צריך להכניס, שמו איזה מפה - - - והם הביאו חוק כזה.

<שגית אפיק: - - - אז אתה רוצה את כל הרשימה?

יעקב ליצמן: בלי הרשימה אי אפשר להצביע.

<קריאות: - - -

יצחק וקנין: רבותיי, אתם מטעים כאן את כולם.

יצחק וקנין: אם ילכו לבג"ץ, יפילו את הסעיף הזה.

יצחק וקנין: מכיוון שכמו שמצוין פה, זה מע"מ, זה רשות המסים.

יצחק וקנין: זה לא משרד הבינוי והשיכון.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה משרד.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה משרד ראש הממשלה, יותר רחב.

משה גפני: מי זה ראש הממשלה בכלל?

ניסן סלומינסקי: יש כאן את כל הישובים.

ניסן סלומינסקי: אני אצלם את זה ואני אחלק.

יעקב ליצמן: האם מס הכנסה מכיר ברשימה, כן או לא?

יעקב ליצמן: אם זה מע"מ אפס, הוא צריך לפעול.

משה גפני: משרד האוצר והמשפטים, האם הבנתם מה עושים לכם?

ניסן סלומינסקי: יעקב, אתה לא מבין שהם לא רוצים את זה.

ניסן סלומינסקי: הם לא רוצים שיכניסו גם את הפריפריה.

ניסן סלומינסקי: אתה לא מבין את זה?

יעקב ליצמן: אני מבין.

יעקב ליצמן: אנחנו נפיל את החוק.

ניסן סלומינסקי: איזה חוק תפיל?

ניסן סלומינסקי: אתה עושה את זה יחד אתם.

ניסן סלומינסקי: אם תקבל את זה, אולי תפיל את החוק.

ניסן סלומינסקי: אתה לא מבין?

משה גפני: לא.

ניסן סלומינסקי: בסדר, הראש שלך עובד הפוך.

משה גפני: אם מישהו מאתנו היה יושב ראש ועדת הכספים, היו רצים אחרינו.

ניסן סלומינסקי: יש רשימה של כל הישובים.

ניסן סלומינסקי: יש לך את הישובים הערבים.

ניסן סלומינסקי: את כולם.

ניסן סלומינסקי: אם אתם רוצים, תקבלו את זה עוד מעט.

יעקב ליצמן: כן.

אורי מקלב: בונים 15 בניינים ביחד?

אורי מקלב: זורים חול בעיניים.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אני אומר מי הישובים.

<קריאה: מי שלא גר באזור הביקוש, נקפח אותו.

ניסן סלומינסקי: אם אתה רוצה להכניס גם בלי קבלן, יהיו לך עוד מעט קבוצות רכישה ותוכל אז לדבר.

משה גפני: הם אמרו.

משה גפני: משרד האוצר.

יצחק וקנין: יותר מזה אני אומר, כמי שבא מהפריפריה, שאולי כל העסק הזה יתפוס רק בהתנחלויות.

משה גפני: זה מה שאני אומר.

יצחק וקנין: אני אומר למה.

יצחק וקנין: אצלנו בדרך כלל כל אחד מקבל את הקרקע ובונה.

יצחק וקנין: אני גר בהתיישבות, באזור הצפון, בפריפריה.

ניסן סלומינסקי: גם בהרחבות זה כך אצלכם?

יצחק וקנין: כן.

יצחק וקנין: בהרחבות כל אחד הולך לקבלן וסוגר.

ניסן סלומינסקי: למה לא מקבל את זה קבלן ובונה?

יצחק וקנין: כך זה.

יצחק וקנין: לא כמו במערכת שלכם.

ניסן סלומינסקי: לא המערכת שלנו.

ניסן סלומינסקי: עשה לי טובה.

משה גפני: תן לו להסביר.

משה גפני: הוא מסביר.

יצחק וקנין: אצלנו כבר הרחבנו את הישוב במעל מאה יחידות דיור חדשות.

יצחק וקנין: כל אחד קיבל קרקע ובנה.

משה גפני: ומה בהתנחלויות?

ניסן סלומינסקי: סתם נכנס לכם לראש.

ניסן סלומינסקי: מנכ"ל משרד השיכון.

משה גפני: מה נכנס לנו לראש?

משה גפני: כל פעם אתה עושה את זה.

ניסן סלומינסקי: בן, אתה מוכן להסביר?

<שלמה בן אליהו: כן.

משה גפני: זה כולל את ההתנחלויות?

ניסן סלומינסקי: הוא יסביר.

יצחק וקנין: כן, ודאי.

משה גפני: זרקתם את החרדים לכלבים לטובת ההתנחלויות.

יעקב אשר: מה היה לפני התיקון הזה?

משה גפני: כמו שעשית עם הישיבות וכמו שעשית עם החינוך.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: קיבלתם את ההתנחלויות וזרקתם את החרדים לכלבים.

משה גפני: בסדר.

יעקב אשר: איזה מפה הייתה קודם?

יעקב אשר: מה המפה שהייתה קודם?

יעקב אשר: רק אזור המרכז?

יעקב אשר: מה היה?

משה גפני: שר האוצר מסכים לזה?

יצחק וקנין: כן.

יצחק וקנין: התשובה היא כן.

משה גפני: הסברתם לו שגם אתם יכולים להיפגע?

יעקב אשר: איזה מפה הייתה קודם?

<נעמה שולץ: ניסן, מבחינתנו זה ה יכול להיות צמודי קרקע.

<נעמה שולץ: נקודה.

<נעמה שולץ: בלי אזורים.

<נעמה שולץ: בכל הארץ, צמודי קרקע.

<נעמה שולץ: נקודה.

משה גפני: מה זה מבחינתנו?

<נעמה שולץ: מבחינת האוצר.

ניסן סלומינסקי: עוד יותר טוב.

ניסן סלומינסקי: כמה מלחמה עשינו על זה.

ניסן סלומינסקי: כמה רבתי את שייתנו לדרום ולצפון.

ניסן סלומינסקי: אם היא מוכנה לכל, בסדר.

ניסן סלומינסקי: עד אתמול ב-11 הם לא הסכימו גם לזה.

יעקב אשר: הוא לא חשב על ההתנחלויות.

משה גפני: שנה וחצי אתה מוכר אותנו לטובת ההתנחלויות והמוסדות שלך.

משה גפני: שנה וחצי בחזירות.

ניסן סלומינסקי: נדמה לי שבאת מאופקים.

ניסן סלומינסקי: עכשיו אתה הולך נגד אופקים, נכון?

משה גפני: אני לא הולך נגד שום דבר.

ניסן סלומינסקי: אתה הולך נגד אופקים.

משה גפני: אתה הולך נגד אופקים.

יעקב אשר: אתה אומר אופקים ומתכוון למשהו אחר.

משה גפני: אתה מתכוון להתנחלויות ואתה אומר אופקים.

משה גפני: בסוף עוד תרצה שנגיד לך תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: לא, אל תגיד לי תודה רבה.

משה גפני: אני באמת לא אגיד.

משה גפני: שנה וחצי אתה עושה לנו את זה.

יעקב ליצמן: אנחנו נסיים את הוויכוח כאשר נשמע כמה קיבלת ומה קיבלת עבור זה.

יעקב ליצמן: תגיד מה קיבלת עבור השינוי הזה ואז אנחנו נפסיק את הוויכוח.

יעקב אשר: מה זה כל הארץ?

יעקב אשר: גבולות חוקיים?

יעקב אשר: גבולות לא חוקיים?

משה גפני: זה סעיף חדש.

משה גפני: את כל מה שלקחתם מאתנו במשך שנה וחצי, לקחתם לעצמכם בחזירות.

משה גפני: תלמידי חוץ לארץ, העברתם, לקחתם לכם.

משה גפני: את הקיצוץ בישיבות, לקחתם לישיבות שלכם.

משה גפני: חכה איזה תחקיר הולך להיות.

משה גפני: עכשיו גם כן.

משה גפני: מכרתם אותנו לכלבים תמורת ההתנחלויות.

יעקב אשר: אל תקרא לזה התנחלויות.

יעקב אשר: תקרא לזה אופקים.

משה גפני: אופקים, הוא לא יודע מה הוא אומר.

משה גפני: הוא לא יודע איפה זה.

יעקב אשר: אופקים הוא קורא לזה.

יעקב אשר: חושב שאנחנו מטומטמים.

<קריאה: הרב גפני, אתם מתווכחים על משהו שלא נולד.

משה גפני: אנחנו אומרים את האמת.

משה גפני: היום זה יום מכונן.

משה גפני: עד היום האמנו לו אבל היום זה יום מכונן.

משה גפני: נגמר העניין.

משה גפני: אנחנו החלטנו שהבית היהודי יותר גרוע מ-יש עתיד.

משה גפני: החלטנו את זה.

משה גפני: יותר גרוע.

יצחק וקנין: ההערה של הגברת ממשרד האוצר, האם זה פותר את ה-15 או לא?

יצחק וקנין: זה מוריד את הרף?

<קריאה: ודאי שלא.

יצחק וקנין: אז לא עשיתם כלום.

יצחק וקנין: השארתם את זה אותו הדבר.

משה גפני: אופקים.

משה גפני: הבנת?

משה גפני: אופקים.

ניסן סלומינסקי: באופקים לא בונים קבלן?

ניסן סלומינסקי: אתה יודע מה בונים באופקים?

ניסן סלומינסקי: יש לך מושג?

משה גפני: אין לי מושג.

משה גפני: אני גרתי בבתים האלה.

ניסן סלומינסקי: אני יודע, אז מה אתה עושה עכשיו?

יעקב ליצמן: אדוני היושב ראש, אני דורש לדעת מה ההסכם בינך לבין שר האוצר.

יעקב ליצמן: מה קיבלת?

יעקב ליצמן: אני דורש לדעת מה קיבלת.

משה גפני: אתם קיבלתם וילות.

משה גפני: אני קיבלתי בית לעולים חדשים.

ניסן סלומינסקי: אז למה אתה הולך נגד זה?

משה גפני: אני לא הולך נגד.

משה גפני: אתה לוקח את זה רק להתנחלויות.

יעקב אשר: הוא הלך ללפיד לדבר אתו על אופקים.

יעקב אשר: הוא הלך ללפיד וישב אתו לילה שלם על אופקים.

יעקב אשר: זה נקרא תכנית אופק חדש.

יעקב אשר: תגיד באומץ שקיבלת את מה שרצית.

אורי מקלב: יש דבר כזה בארץ?

משה גפני: אתם עושים צחוק?

משה גפני: זה אופקים?

משה גפני: אנחנו רוצים הסבר ממשרד האוצר איך ירד עכשיו העניין הזה של אזורי עדיפות.

משה גפני: איך זה ירד?

יצחק וקנין: עדיין המגבלה של ה-15 קיימת.

משה גפני: המגבלה קיימת, כמובן.

משה גפני: איפה משרד האוצר?

יעקב אשר: מה זה הארץ?

יעקב אשר: איזה גבולות?

יעקב אשר: קו ירוק?

יעקב אשר: תגידו.

ניסן סלומינסקי: בן, שב ודבר בבקשה.

יעקב ליצמן: אגב, למה זה נולד רק עכשיו?

משה גפני: כן.

משה גפני: מה זה הדבר הזה?

יעקב ליצמן: מה ההסכם שקיבלתם עבור זה?

משה גפני: אני לא מחפש תשובה.

משה גפני: את התשובה אני נתתי.

ניסן סלומינסקי: בן, תסביר.

משה גפני: התשובה היא שתמורת ההתנחלויות זרקתם את החרדים לכלבים.

משה גפני: עכשיו תשאל.

יעקב ליצמן: גם את הערבים.

משה גפני: גם את הערבים, כמובן.

יעקב אשר: הם סובלים בגללנו.

משה גפני: את העולים החדשים.

משה גפני: את כולם.

יעקב ליצמן: מתי נולדה ההגדרה הזאת?

ניסן סלומינסקי: די.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש שקט.

יעקב ליצמן: אני רוצה לדעת מתי נולדה ההגדרה הזאת.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש לתת למנכ"ל להסביר.

יעקב ליצמן: בכל דבר יש כאן פתקים.

ניסן סלומינסקי: מי אומר שאני הולך על זה?

ניסן סלומינסקי: בן, תסביר.

ניסן סלומינסקי: בן, תסביר.

משה גפני: איפה נעמה?

ניסן סלומינסקי: זה לא משנה.

ניסן סלומינסקי: תלוי אם אני אקבל את זה או לא.

ניסן סלומינסקי: גם כך אני רב אתו מספיק.

יעקב אשר: על מה אתה רב אתו?

משה גפני: על ההתנחלויות.

ניסן סלומינסקי: בן, בבקשה תסביר.

<שלמה בן אליהו: בישובים הכפריים, בהרחבות, גם ביהודה ושומרון, החוק הזה לא חל מסיבה מאוד פשוטה.

<שלמה בן אליהו: הקצאות הקרקע הן הקצאות שנותנים אותן לדיירים.

<שלמה בן אליהו: הן לא מוצעים במכרז לקבלנים.

<שלמה בן אליהו: לכן כל מה שמקבלים, גם אם יש קבלן שבונה ל-15 משפחות, הוא נותן רק שירותי בנייה והחוק לא חל עליו.

<שלמה בן אליהו: לכן פורמלית אני אומר שזה חל ביש"ע, זה חל בישובים הכפריים, אבל באופן מעשי זה לא חל בשום מקום במגזר הכפרי.

<שלמה בן אליהו: כמעט בשום מקום במגזר הכפרי.

אראל מרגלית: איפה זה מחוץ לאפקה?

ניסן סלומינסקי: תן לו להסביר ואחר כך תשאל.

<שלמה בן אליהו: איפה זה יחול לחול.

<שלמה בן אליהו: כאשר בקרקע פרטית, אם קבלן או אדם יזם יקנה קרקע פרטית ויהיו לו מעל 15 יחידות - - -

משה גפני: קבלן.

<שלמה בן אליהו: רק קבלן.

משה גפני: קבלן שהוא יזם.

<שלמה בן אליהו: רק קבלן.

דב ליפמן: או גם הבעלים של הקרקע.

יעקב ליצמן: או קבוצות רכישה.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: זה לא כאן.

ניסן סלומינסקי: אלה לא קבוצות רכישה.

יעקב ליצמן: גם כאן.

ניסן סלומינסקי: אלה לא קבוצות רכישה.

<שלמה בן אליהו: רבותיי, תנו לי בבקשה להסביר.

<שלמה בן אליהו: אפשרות שנייה היא כאשר המינהל משווק קרקע מעל 15 יחידות דיור לקבלנים, הקבלן קונה את הקרקע הזאת ורוצה למכור אותה, וזה בני ביתך, דהיינו, זה יותר נכון צמודת קרקע, אז זה יכול לחול עליו.

<שלמה בן אליהו: קודם כל, זאת ההגדרה על מי זה חל.

אראל מרגלית: אם זה 1.6 מיליון.

<שלמה בן אליהו: באיזה אזור זה חל, כיוון שיש את הגגות האלה, בהתחלה הנוסח היה שזה חל באזורי עדיפות לאומית ומפת אזורי עדיפות לאומית, יש מספר מפות.

ניסן סלומינסקי: עוד מעט יביאו אותן.

<שלמה בן אליהו: המפה מוגדרת כאן, ואפשר להתייחס למפה הזאת, אבל ההצעה של משרד האוצר אומרת שהיא מוכנה לרדת מהמפה, זה יחול בכל הארץ.

<שלמה בן אליהו: למה אם זה יחול בכל הארץ זה לא פותח את התקציב מי יודע מה?

<שלמה בן אליהו: כי במרכז הארץ, דירות כאלה, הם לא נכנסים לגגות של 1,6 מיליון אלא הן מעבר לזה.

<שלמה בן אליהו: לכן זה לא רלוונטי.

יעקב אשר: אבל הוא יבנה חלק.

יעקב אשר: יבנו את זה בשלבים.

ניסן סלומינסקי: באיזה אזורים זה רלוונטי?

יעקב ליצמן: זאת אומרת, זה ישראבלוף.

יעקב ליצמן: עושים את זה כאילו לכולם.

ניסן סלומינסקי: השמאי מראש לא מאשר את ההסדרה של אותו אזור.

ניסן סלומינסקי: השמאי קובע אזורים.

ניסן סלומינסקי: אזורים שהממוצע שם מעל זה, הוא לא ייתן.

יעקב אשר: זה תלוי בגודל הדירה.

ניסן סלומינסקי: זה ממש רק לפריפריה.

ניסן סלומינסקי: לא לנושא שלנו.

משה גפני: באמת, לפריפריה.

<שלמה בן אליהו: באר שבע, ירוחם, קריית גת, קריית מלאכי, בכל המקומות האלה שהמינהל משווק קרקע לצמודת קרקע לקבלנים, זה יחול.

אורי מקלב: למה רק לקבלנים ולא לקבוצות רכישה?

<שלמה בן אליהו: הסברתי.

ניסן סלומינסקי: זה סעיף אחר.

ניסן סלומינסקי: נגיע לסעיף הזה ונתווכח עליו.

ניסן סלומינסקי: זה לא הסעיף הזה.

אלעזר שטרן: אבל גם הסעיף הזה בנגב ובגליל, המינהל משווק, הוא לא משווק לקבלנים.

ניסן סלומינסקי: הוא כן משווק.

<שלמה בן אליהו: אמרתי את המשפט.

<שלמה בן אליהו: המינהל משווק לקבלנים ויכול לשווק לקבלנים גם בבאר שבע, גם בירוחם גם בדימונה, גם בכרמיאל.

אלעזר שטרן: יכול, אני יודע.

אלעזר שטרן: אני מבין את זה אבל אני אומר לך שלמצפים בגליל בישובים - - -

<שלמה בן אליהו: שם זה לא חל.

<שלמה בן אליהו: בישובים העירוניים, שם זה חל.

אלעזר שטרן: מה לעשות שאנחנו לא רק בישובים העירוניים?

יעקב אשר: איזה בנייה צמודת קרקע יש לך בישובים עירוניים?

יעקב אשר: רק לעשירים.

אלעזר שטרן: אני אומר לך שאני לא אצביע על חוק כזה.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה שוב להסביר.

ניסן סלומינסקי: יש שני דברים.

ניסן סלומינסקי: הלוואי שנוכל לקבל גם את מה שאתם רוצים.

אלעזר שטרן: לא אכפת לי מה זה הלוואי.

אלעזר שטרן: אני אומר לך עכשיו כאן

אלעזר שטרן: שאני לא אצביע בעד זה.

ניסן סלומינסקי: לא תצביע בעד כל החוק?

דב ליפמן: כן.

דב ליפמן: הוא לא יצביע.

דב ליפמן: חד וחלק.

אלעזר שטרן: אם אי אפשר לבנות בישובים בגליל, אני לא אצביע בעד החוק הזה.

אלעזר שטרן: אמרתי את זה קודם.

<שלמה בן אליהו: אפשר בגליל - - -

משה גפני: איך אפשר?

משה גפני: אמרת שאי אפשר.

<שלמה בן אליהו: בנייה עירונית.

<שלמה בן אליהו: הסברתי.

יעקב אשר: איפה יש צמודי קרקע בבנייה עירונית?

אלעזר שטרן: אני אומר לך שהילד שלי, לא שלו ולא של השכן, אני לא רוצה שהוא ילך לכרמיאל.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, יש כאן שתי הערות.

משה גפני: אני מציע שתצביע עכשיו.

ניסן סלומינסקי: יש כאן שני דברים.

יצחק וקנין: יש צורך בהתייעצות?

משה גפני: לא.

משה גפני: אין צורך.

משה גפני: מצדי הוא יכול להצביע עכשיו.

משה גפני: לא צריך התייעצות ולא צריך כלום.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, יש כאן שני דברים.

ניסן סלומינסקי: יש כאן את ההצעה הבסיסית שהייתה ועל זה האוצר אולי רוצה שזאת תהיה רק בנייה רוויה.

ניסן סלומינסקי: נקודה.

ניסן סלומינסקי: ההצעה הבסיסית הראשונה, וזה מה שהאוצר רוצה, שתהיה רק בנייה רוויה בהגדרה שלו על קומות וזה בדרך כלל במרכז הארץ.

יעקב ליצמן: נעמה הודיעה על השינוי והיא חייבת להודיע על זה.

ניסן סלומינסקי: בדיונים שהיו לנו, אנחנו אמרנו לא רוצים את ההגדרה, רק את זה, אלא אנחנו רוצים לפתוח את זה יותר.

ניסן סלומינסקי: התנהל דו שיח.

ניסן סלומינסקי: להגיד שהסכימו למה שאני הצעתי?

ניסן סלומינסקי: לא הסכימו גם לזה אבל אמרתי שאנחנו פותחים את זה לכל המקומות האחרים בהם אין בנייה רוויה ובונים שם גם בצורה שונה.

משה גפני: למשל איפה?

ניסן סלומינסקי: אמרתי לך.

ניסן סלומינסקי: באופקים, בירוחם.

יעקב אשר: במתחם עירוני?

יצחק וקנין: כן.

יצחק וקנין: התשובה היא כן.

יעקב אשר: כמה בונים?

יעקב אשר: מי בונה וילה במקומות כאלה?

יעקב אשר: אני קורא לזה וילה, סליחה, זה בית פרטי, במקומות עירוניים ולא כפריים?

יעקב אשר: רוב הבנייה היום היא בנייה רוויה גם בפריפריה.

<שלמה בן אליהו: אתה טועה.

משה גפני: זה לא הולך על מצפים בגליל.

יעקב אשר: למי זה הולך?

יעקב אשר: לאיזו שכבת אנשים?

יעקב אשר: לאנשים המסכנים?

יעקב אשר: כמה דירות יש לך בעירוני?

<שלמה בן אליהו: אלפיים יחידות דיור.

זבולון כלפה: רק בדרום לבד, כל שנה אלפיים יחידות דיור.

יעקב אשר: זאת השכבה שצריכה לקבל את הסיוע הזה?

יעקב אשר: חלקם כן וחלקם לא.

יעקב אשר: כדי לעמוד בקריטריונים האלה הם יבנו חצי וילה ובעוד כמה שנים יבנו את החצי השני.

ניסן סלומינסקי: לא.

<שלמה בן אליהו: הבנתי שהמטרה של הוועדה היא להוסיף.

ניסן סלומינסקי: הם מתים לא להוסיף ואני לא מצליח להבין.

יעקב ליצמן: המטרה של הוועדה היא להפיל את החוק.

ניסן סלומינסקי: התחילו בעשרים והורדתי אותם ל-15.

ניסן סלומינסקי: בואו נסכים על העיקרון.

ניסן סלומינסקי: הם רצו עשרים ואני הורדתי אותם ל-15 אבל לא יכולתי יותר.

ישראל אייכלר: 15, לא בונים בשום מקום 15.

ניסן סלומינסקי: בונים.

ניסן סלומינסקי: ברוב המקומות קבלן לוקח ובונה.

ישראל אייכלר: במושבים זה עד עשר דירות מקסימום.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: בהרחבות לא.

ניסן סלומינסקי: בן נמצא כאן ויש לו את כל הנתונים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רצינו להרחיב את הנושא הזה והייתה מלחמה גדולה.

ניסן סלומינסקי: עוד אתמול התנגדו לגמרי לכך.

ניסן סלומינסקי: זה שהם מוכנים להוריד גם אזורי עדיפות, לא יודע להבין.

ניסן סלומינסקי: עבורי זאת הפתעה גדולה.

משה גפני: היא הלכה ואני רוצה לשאול אותה.

משה גפני: אי אפשר לדון על זה.

יצחק וקנין: אין כל ערך לפריפריה כי זה לא נוגע לה.

יצחק וקנין: אין כל ערך לכל זה שאתה אומר אזורים.

ניסן סלומינסקי: אומר לך מנכ"ל המשרד.

משה גפני: למה זה לא נוגע להם?

יצחק וקנין: כי אצלי בישוב שלי, אני אקבל את זה?

יצחק וקנין: אני לא אקבל את זה.

ניסן סלומינסקי: יש מקומות שכן ויש מקומות שלא.

משה גפני: במצפים יקבלו את זה?

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: הוא אומר שזה לא קשור.

משה גפני: הוא לא יקבל, אז נשארו רק ההתנחלויות.

ניסן סלומינסקי: ההתנחלויות לא נמצאות.

משה גפני: כן נמצאות.

משה גפני: זה החרדים תמורת ההתנחלויות.

משה גפני: אם ההתנחלויות לא בפנים, הוא לא מביא את זה.

<קריאה: כרגע בנוסח הנוכחי, הן לא בפנים.

ניסן סלומינסקי: בן, אתה מוכן להסביר שוב?

זבולון כלפה: יש כאן בעיה אחרת שלא מודעים לה.

זבולון כלפה: אני אומר לך את האמת.

משה גפני: ההתנחלויות בפנים.

יצחק וקנין: ודאי.

יצחק וקנין: 300, 400, 500 משפחות בפנים בהתנחלויות.

ניסן סלומינסקי: איך הן בפנים?

ניסן סלומינסקי: מה אתה מבלבל את המוח?

אלעזר שטרן: שם יש קבלנים שבונים.

משה גפני: אלעזר צודק.

<קריאה: זה לא חל שם.

ניסן סלומינסקי: לא חל שם.

ניסן סלומינסקי: לך להגדרה של אזורי עדיפות, הגדולים לא נמצאים באזורי עדיפות.

משה גפני: מה אתה מדבר, ההתנחלויות בפנים.

משה גפני: הוא צודק.

<קריאה: הן לא בפנים.

אלעזר שטרן: אני אתן לך דוגמה.

אלעזר שטרן: רק בבא"ח גולני 15 חיילים.

אלעזר שטרן: מה שאתה אומר להם עכשיו זה שאם אתם רוצים להמשיך לגור בישוב, החוק הזה נותן לכם קדחת.

אלעזר שטרן: אני לא מוכן לזה.

ניסן סלומינסקי: אבל אתה בא מכיוון אחר לגמרי מהכיוון שלהם.

יעקב אשר: אנחנו מגיעים לאותה צומת.

ניסן סלומינסקי: לאותה צומת, כן.

משה גפני: איך זה מגיע לאופקים?

משה גפני: איך הגעת לאופקים?

משה גפני: זה לא חל על הישובים האלה.

ניסן סלומינסקי: למה לא?

ניסן סלומינסקי: באופקים בונים עכשיו חמישים יחידות דיור עם קבלן, אז למה לא?

משה גפני: עשה לי טובה], אתה יודע מה בונים באופקים?

ניסן סלומינסקי: כן, אני יודע.

משה גפני: מאיפה אתה יודע?

ניסן סלומינסקי: כי אני חי שם יותר ממך.

משה גפני: באמת?

משה גפני: יותר ממני?

משה גפני: כל הכבוד לך.

ניסן סלומינסקי: גם אם אתה מגיע, אתה מסתובב במקום אחר.

יעקב ליצמן: אני רוצה לדעת את ההסכם.

משה גפני: אתה מצוי שם יותר ממני?

משה גפני: איפה נפל אתמול בערב הטיל?

ניסן סלומינסקי: את זה אתה יודע.

ניסן סלומינסקי: כן.

משה גפני: אני שם.

משה גפני: הוא נפל על בית ספר.

משה גפני: טוב, לא חשוב.

אלעזר שטרן: תתייחסו להושעיה כמו לדרוזים ולבדואים בגליל.

אלעזר שטרן: שיגידו עכשיו.

יעקב אשר: עשו הסכם.

יעקב ליצמן: אני רוצה לדעת מה ההסכם בין היושב ראש לשר האוצר.

יעקב אשר: אתה צודק.

יעקב אשר: חבל על הזמן.

יעקב אשר: אותו הסכם.

יעקב אשר: אדוני היושב ראש, הצעה לסדר.

יעקב אשר: אותו הסדר שעשו, חבר הכנסת חמד עמאר, שיעשו על כל המקומות שזה לא חל.

יעקב ליצמן: אני לא יודע מה הסעיף.

יעקב ליצמן: אתה יודע על מה מדברים?

משה גפני: לא.

יעקב ליצמן: אתה יודע על איזה סעיף מדברים?

משה גפני: לא.

יעקב ליצמן: כי לא קיבלנו משהו מוגדר.

משה גפני: נכון.

משה גפני: מה היה קודם ומה יש עכשיו.

משה גפני: זה משהו אחר לגמרי.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה להבין על מה אנחנו מדברים בכלל.

ניסן סלומינסקי: עדיפות עליונה?

ניסן סלומינסקי: פתאום חתמתם את הכול?

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע מה אתם עושים.

ניסן סלומינסקי: אני לא מצליח להבין.

יעקב אשר: שיסבירו.

יעקב ליצמן: אם אתה לא הצלחת להבין, איך אנחנו נבין?

יעקב אשר: מה אתה רוצה מאתנו?

יעקב אשר: אתה חושב שאנחנו מושכים זמן אבל אנחנו לא מבינים.

ניסן סלומינסקי: אתם באים עכשיו כאשר אנחנו הולכים להצביע עם כל מיני דברים.

יעקב ליצמן: מסכן היושב ראש, הוא לא מבין על מה מדברים כאן.

<כרמית יוליס: משרד המשפטים.

<כרמית יוליס: אני רוצה להתייחס להוספה של הוועדה.

יעקב ליצמן: איזו הוספה?

יעקב ליצמן: אנחנו לא יודעים.

יעקב ליצמן: אתה לא אמרת על איזה סעיף מדברים.

יעקב ליצמן: היא הולכת להתייחס לסעיף ואני רוצה לדעת על איזה סעיף מדברים.

ניסן סלומינסקי: נשמע אותה.

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: היא הולכת להתייחס לסעיף ואני רוצה לדעת לאיזה סעיף.

ניסן סלומינסקי: על בנייה רוויה.

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: היא לא מדברת על זה.

יעקב ליצמן: אין משהו מוגדר ואני רוצה לדעת על מה מדברים.

ניסן סלומינסקי: בבקשה, דברי.

<כרמית יוליס: אני רוצה להתייחס להגדרה שהוקראה כאן בעניין בנייה רוויה.

<כרמית יוליס: היא כוללת התייחסות שהיא לא מוסכמת על הממשלה.

ניסן סלומינסקי: אתה מוכן לתת לה לדבר?

משה גפני: מה היה קודם בהחלטת הממשלה?

ניסן סלומינסקי: אני מבקש שקט מכל אלה שיושבים מסביב.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, התרעה אחרונה לפני שפשוט נוציא את כולכם החוצה.

<כרמית יוליס: ההצעה של הממשלה דיברה על בנייה רוויה כפי שהיא מוגדרת בהצעה שמונחת לפניכם ולא כוללת את התוספת שמרחיבה למעשה את תחולת החוק גם על בנייה צמודת קרקע.

<כרמית יוליס: הנחת העבודה של החוק הזה היא לדבר על המסות הגדולות של הבנייה ולכן היא לא מתייחסת לסוגי בנייה אחרים.

<כרמית יוליס: היא מדברת אך ורק על בנייה רוויה.

<כרמית יוליס: בהתאם למגעים קדחתניים שהתקיימו עד אתמול בלילה, גם בתוך הממשלה וגם עם חברי הכנסת, הושגה הסכמה שביחס לבנייה צמודת קרקע, ככל שמדובר עדיין על מסה שזה תנאי שאנחנו מאוד מבקשים לשמור עליו, אנחנו מדברים על מסה של 15 יחידות דיור לפחות.

יעקב ליצמן: זה לא חל על אף אחד.

<כרמית יוליס: אנחנו מדברים על מסות של 15 יחידות דיור לפחות ובתנאי שמדובר על רכישה מקבלן, מעוסק במקרקעין.

<כרמית יוליס: בסיטואציה הזאת אנחנו נהיה מוכנים להחיל את ההטבה שהחוק מעניק גם על בנייה מהסוג הזה אבל כל המנגנון שהחוק הזה קובע, שמדבר על תורת המספרים הגדולים עם המנגנון השמאי המורכב שהוסבר כאן בפני הוועדה, הוא פשוט לא רלוונטי לבנייה מהסוג הזה.

<כרמית יוליס: לכן הסעיף שאנחנו מציעים, אני יכולה להקריא אותו, מדבר על כך שבסוף החוק יהיה סעיף שמפנה בעצם הסמכה לתקנות שיובאו לאישור הוועדה הזאת בהסכמת שר המשפטים עם שר האוצר.

ניסן סלומינסקי: מה הנוסח שאתם מציעים?

<כרמית יוליס: אני אקריא.

<כרמית יוליס: למעשה זה בסוף החוק, סעיף 32א.

יעקב אשר: זה מבלבל אותנו.

יעקב ליצמן: מה יהיה כתוב ב-(ב)?

<כרמית יוליס: אנחנו לא רוצים לתקן את ההגדרה של בנייה רוויה.

<כרמית יוליס: אנחנו רוצים להוסיף את הסעיף שאני עכשיו אקריא.

<כרמית יוליס: "על אף האמור בהגדרה בנייה רוויה והאמור בפסקה (3) להגדרת דירה מוטבת, הוראות חוק זה, למעט פרק ג' בו – שזה כל המנגנון השמאי שלא רלוונטי לבנייה הזאת – יחולו גם על יחידת דיור בפרויקט לבנייה צמודת קרקע ובלבד שהיא עומדת בכללים לעניין אופן קביעת שווי יחידת דיור הזכאית להטבה כאמור בסעיף 3 לחוק זה, כפי שקבע שר האוצר בהסכמת שר המשפטים ובאישור ועדת הכספים.

<כרמית יוליס: כללים כאמור ייקבעו בתוך תשעים ימים מיום התחילה.

<כרמית יוליס: לעניין זה, "יחידת דיור בפרויקט לבנייה צמודת קרקע", יחידת דיור הנמכרת על ידי קבלן בפרויקט שבו 15 יחידות דיור לפחות".

יעקב ליצמן: מה שהיא עושה, היא עושה את אותה גניבה ומעבירה אותה לסוף.

יעקב ליצמן: שום דבר.

זבולון כלפה: כשהגדרת את המספר הזה, אתם הסכמתם בהתחלה לנוסח שהביא היושב ראש, עשיתם בדיקה על מי זה כן חל הדבר הזה ואיפה זה כן תופס?

<טל רבי: כל הסעיף הזה, מטרתו לומר שצמודי הקרקע ייבחנו בדרך אחרת כמו שהוסבר כאן לוועדה ולא בדרך השמאית של המנגנון שנקבע כאן בפרק ג'.

יעקב אשר: אז תעשו חוק חדש.

<טל רבי: אם אנחנו נכלול את זה גם כאן, אי אפשר יהיה ליישם את זה בכל מה שקבענו במנגנון.

יעקב אשר: למה צריך את זה?

ניסן סלומינסקי: למה אתה מתנגד?

ניסן סלומינסקי: אני לא מבין למה זה קשור.

יעקב אשר: כי זה לא פותר את הבעיה של המסכנים באמת.

יעקב ליצמן: בחוק הזה, בסעיף הזה, אין לפריפריה כלום.

יעקב ליצמן: היא חידשה את אותו הדבר.

יעקב אשר: זה כיסוי למשהו אחר.

יעקב ליצמן: בגמרא נאמר שהרוצה לשקר, ירחיק עדותו.

ניסן סלומינסקי: אני מקבל את התיקון שלכם.

מיכל בירן: כי אתה מבין שגם לא יגידו בקול רם שותפים ובעצם זה יחול רק שם.

ניסן סלומינסקי: אני לא מצליח להבין.

ניסן סלומינסקי: הסבירו אולי עשרים פעמים שזה לא חל.

ניסן סלומינסקי: חבל על הזמן.

מיכל בירן: אני סומכת על אלעזר.

אלעזר שטרן: ניסן, יש קבוצה.

אלעזר שטרן: זבולון כלפה ואנחנו קבוצה.

ניסן סלומינסקי: תכף נגיע לזה.

<טל רבי: לגבי המיקום, המחיר כבר יעשה את הסיווג האוטומטי.

<טל רבי: בפריפריה הרחוקה מאוד, יהיו דירות צמודות קרקע במחיר של 1,6 מיליון.

<טל רבי: ככל שמתקרבים למרכז, המחיר הזה כבר לא רלוונטי כך שהם נופלים באופן אוטומטי.

ניסן סלומינסקי: איפה זה יהיה?

ניסן סלומינסקי: ככל שהפריפריה יותר רחוקה, זה יהיה רלוונטי.

<טל רבי: נכון.

<טל רבי: ככל שמתקרבים לאזורי המרכז.

יעקב אשר: אבל כמה הבסיס של זה?

יעקב אשר: כמה צמודי קרקע יש לך באזורי פריפריה?

יעקב אשר: תוריד את האזורים הכפריים.

יעקב אשר: על מי אתם צוחקים?

יעקב אשר: כמה יש?

ניסן סלומינסקי: נמצא כאן המנכ"ל.

ניסן סלומינסקי: יש בנייה כזאת?

<שלמה בן אליהו: יש.

<שלמה בן אליהו: מעל אלפיים יחידות דיור.

ניסן סלומינסקי: אחרת האוצר לא היה מתנגד לזה.

ניסן סלומינסקי: אני מוכן לקבל את ההגדרה הזאת מאחר שצורת השמאות שם צריכה להיות שמאות פרטנית ולא ממוצע.

ניסן סלומינסקי: אני מוכן שנוריד את ההגדרה כאן ונשאיר את זה כסעיף 32.

ניסן סלומינסקי: עת נגיע אליו נוכל לקבל את זה.

ניסן סלומינסקי: אלעזר, עד אז נצטרך לפתור את הנושא שלכם.

אלעזר שטרן: גם בתוך זה יש לי הסתייגות.

יעקב אשר: תסביר.

<ערן ניצן: הערה נוספת.

<ערן ניצן: הסיכום שנעשה או הפשרה בנושא הזה, מרחיבים יחידות דיור שלא היו נכללות בהצעה, ואני אומר גם לפרוטוקול שלפי החישובים וההבנה שלנו מדובר על הרחבה של סדר גודל של 150 מיליון שקלים בשנה בהטבה שמייצגת את כמות יחידות הדיור.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

משה גפני: מאיפה יהיה הכסף?

ניסן סלומינסקי: מאותו מקור ממנו יגיע כל הכסף.

יעקב אשר: מהאפס.

יעקב ליצמן: משרד האוצר אמר שאין לו כסף.

ניסן סלומינסקי: אלעזר, רצית להגיד משהו.

אלעזר שטרן: שני דברים.

אלעזר שטרן: אני רוצה להוסיף משפט אחד על מה שאמרתי קודם.

אלעזר שטרן: שיטת השיווק בישובים האלה בנגב ובגליל היא שלא משווקים לקבלנים אלא משווקים לאנשים פרטיים.

אלעזר שטרן: לכן מהבחינה הזאת, היינו מוכנים לקבל – להלן הקבוצה, זבולון ואני –

זבולון כלפה: בהסתייגות אחת.

אלעזר שטרן: תכף.

אלעזר שטרן: היינו מוכנים לקבל עם מה שנאמר כאן על הדרוזים בתוספת לזה שתאמרו לנו שקבלן יהיה עשר יחידות ואפילו לא 15.

אלעזר שטרן: זה אתה אומר שזה הגיוני.

אלעזר שטרן: אתה לא רוצה להתחשבן עם כל אחד, אל תתחשבן.

אלעזר שטרן: המחיר של הקרקע הוא קבוע, המינהל מוכר את זה במחיר קבוע, כולם יודעים ולא כל אחד קונה את המגרש שלו.

יעקב אשר: הסדר הדרוזים.

זבולון כלפה: לא.

זבולון כלפה: זה לא הסדר הדרוזים.

אלעזר שטרן: מקובל עלי שיכריחו שיהיה קבלן אחד, מה שנקרא בנייה מרוכזת.

<שלמה בן אליהו: בנייה מרוכזת, איך זאת בנייה?

<שלמה בן אליהו: זה לא חל על זה.

אלעזר שטרן: תקראו לזה איך שאתם רוצים.

אלעזר שטרן: לא אכפת לי.

אלעזר שטרן: יש חשבונית אחת שמשרד האוצר יודע עם מי לדבר ויש לו כתובת בעניין הזה.

ניסן סלומינסקי: אתה אומר למעשה מעין קבוצת רכישה.

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: אל תכניס את המושג הזה.

ניסן סלומינסקי: אז איך זה נקרא?

<שלמה בן אליהו: שיווק לקבלנים, או 15 או 20 או 10 יחידות, מה שיחליטו בכנסת.

ניסן סלומינסקי: לא, לא על זה הוא מדבר.

זבולון כלפה: דיברנו על שיווק ישיר לאנשים.

זבולון כלפה: ההתארגנות היא בשירותי הבנייה לקבוצה.

יעקב אשר: כמו בגליל והנגב.

יעקב אשר: זה הרוב.

זבולון כלפה: חשוב קודם כל להבדיל.

זבולון כלפה: הסיכום שהגיעו אליו לגבי הדרוזים, זה דבר אחד וזה לא רלוונטי לנגב.

זבולון כלפה: בנגב ערך המגרשים הוא נמוך מאוד וזה לא נכנס.

ניסן סלומינסקי: יש לי הצעה מעשית.

ניסן סלומינסקי: מאחר והורדנו את זה לסעיף 32, ואני מניח שעד 1:30 – כרגע זה עומד על 1:30 – לא נספיק - - -

יעקב אשר: ערן, מה העלות של הדרוזים?

ניסן סלומינסקי: עזוב.

ניסן סלומינסקי: אלעזר וזבולון, יהיה לנו קצת זמן ואני מניח שנתקדם ואתם תשבו עם מי שצריך, ואחר כך גם אני אשב אתכם, וננסה לפתור את זה.

יעקב אשר: שאלתי את ערן שאלה.

יעקב אשר: כמה העלות של הסדר הדרוזים?

יעקב אשר: אני רוצה לדעת איך זה משפיע.

משה גפני: למה חמד עמאר יושב עכשיו כמו ילד טוב?

חמד עמאר: כי אני ילד טוב.

יעקב אשר: כמה זה עולה לנו?

יעקב אשר: לפי זה אפשר לתת פתרון לגליל.

משה גפני: לדרוזים מגיע.

יעקב אשר: נכון.

משה גפני: אבל לא קשור בכלל לחוק הזה.

יעקב אשר: אני שואל מה העלויות.

יעקב אשר: זה פתרון גם לנגב ולגליל.

יעקב אשר: זה פתרון לקרקעות הפרטיות.

ניסן סלומינסקי: יש לנו הסתייגויות.

אלעזר שטרן: יש לי הסתייגות גם למה שכתוב כאן.

משה גפני: לא הבנתי מה הסיכום.

ניסן סלומינסקי: כרגע נשאר בנייה רוויה כמו שהיה, בלי התוספת.

ניסן סלומינסקי: אני קיבלתי את מה שהם עשו, הם ניסחו את זה יותר טוב כי כאן יש גם שיטת חישוב אחרת.

זבולון כלפה: שמאות אחרת.

ניסן סלומינסקי: שמאות אחרת.

יעקב ליצמן: מה הנוסח?

<כרמית יוליס: מה שהקראתי.

ניסן סלומינסקי: בדבר הזה יש שמאות פרטנית.

ניסן סלומינסקי: לכן הם הקריאו את הנוסח והוא יעבור לסעיף 32.

ניסן סלומינסקי: כאשר נגיע לשם, נדון בזה.

יעקב ליצמן: מה הנוסח?

<שלומית ארליך: אני מקריאה.

<שלומית ארליך: הנוסח של הגדרת בנייה רוויה בסעיף 1 יהיה: בנייה של שש יחידות דיור לפחות לדונם במבנה אחד בשתי קומות לפחות.

ניסן סלומינסקי: זה בהתניה של מה שהם אמרו בסעיף 32.

יעקב ליצמן: אני רוצה לדעת על מה מצביעים.

ניסן סלומינסקי: לא מצביעים על זה.

ניסן סלומינסקי: לא מצביעים על 32.

יעקב ליצמן: בזה זה נגמר?

ניסן סלומינסקי: כן.

יעקב ליצמן: אז למה צריך להסביר?

יעקב ליצמן: די.

יעקב ליצמן: אין הסברים.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע מה אתה רוצה.

יעקב ליצמן: יש נוסח שצריך להצביע עליו.

ניסן סלומינסקי: יש הסתייגויות.

יעקב ליצמן: הסתייגויות, כן, אבל שלא תוסיף הסברים.

ניסן סלומינסקי: לא הסברים.

ניסן סלומינסקי: אני מוסיף סעיף.

משה גפני: ליצמן צודק.

יעקב ליצמן: על מה מצביעים?

ניסן סלומינסקי: לא מצביעים על זה עכשיו.

ניסן סלומינסקי: על סעיף 32 לא מצביעים עכשיו.

<שלומית ארליך: אני קוראת לכם מה יתווסף לפי הסיכום.

<שלומית ארליך: יתווסף סעיף ובסעיף ייכתב: על אף האמור בהגדרה בנייה רוויה - - -

יעקב ליצמן: לא מעניין.

ניסן סלומינסקי: אותך זה לא מעניין.

<שלומית ארליך: אני מקריאה את הסעיף שמשרד המשפטים ביקש להוסיף: "על אף האמור בהגדרה בנייה רוויה והאמור בפסקה (3) להגדרת דירה מוטבת, הוראות חוק זה, למעט פרק ג' יחולו גם על יחידת דיור בפרויקט לבנייה צמודת קרקע ובלבד שהיא עומדת בכללים לעניין אופן קביעת שווי יחידת דיור הזכאית להטבה כאמור בסעיף 3 לחוק זה, כפי שקבע שר האוצר בהסכמת שר המשפטים ובאישור ועדת הכספים.

<שלומית ארליך: כללים כאמור ייקבעו בתוך תשעים ימים מיום התחילה".

משה גפני: איפה זה מופיע?

ניסן סלומינסקי: עוד לא הגענו לזה.

ניסן סלומינסקי: משרד המשפטים הקריא את זה ואנחנו חוזרים על ההקראה.

<שלומית ארליך: זה סעיף שמשרד המשפטים הקריא.

יעקב ליצמן: לגבי הסעיף הזה, אני אומר לך שזה נושא חדש.

ניסן סלומינסקי: בסדר גמור, אבל כשנגיע לזה.

יעקב ליצמן: אם זה לא מעניין עכשיו, למה מקריאים אותו?

יעקב ליצמן: אם מקריאים את זה, זה נושא חדש.

יעקב אשר: אל תבלבלו אותנו.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה לשמוע את הסעיף.

ניסן סלומינסקי: אתה לא רוצה, אז אל תשמע.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש ממך.

משה גפני: מה אתה מבקש?

משה גפני: אנחנו ביקשנו ממך כמה פעמים.

<שלומית ארליך: זה יהיה עוסק במקרקעין ולא קבלן.

<שלומית ארליך: אני ממשיכה בהקראה: לעניין סעיף זה, "יחידת דיור בפרויקט לבנייה צמודת קרקע", יחידת דיור הנמכרת על ידי עוסק במקרקעין בפרויקט שבו 15 יחידות דיור לפחות בקרקע הנמצאת באזורי עדיפות לאומית כהגדרתם".

<שלומית ארליך: כרמית, האם ההגדרה כאן - - -

יעקב ליצמן: מה זה מעניין?

יעקב ליצמן: אתה לא יכול להקריא את הסעיף הזה.

יעקב אשר: מי שלח לה את זה?

יעקב אשר: צריך להניח את זה לפנינו.

יעקב אשר: הניסוח כאן הוא לא עד הסוף.

<ליאת גרבר: לפי הסעיף של כרמית, כהגדרתם.

<ליאת גרבר: זה לא הדיון על הסעיף הזה אלא היא רק מקריאה אותו.

יעקב ליצמן: אי אפשר להקריא את זה עכשיו.

זבולון כלפה: ליצמן, אני יושב כאן כבר שלוש או ארבע שעות ואני לומד כאן הרבה.

זבולון כלפה: ביום שאתה תשב שם, האמן לי, למדנו כאן הרבה היום.

יעקב ליצמן: שכחתם שאז תהיו אתי.

<שלומית ארליך: לפי מה שמשרד המשפטים ורשות המסים אומרים, זאת תהיה יחידת דיור לפחות בקרקע, בלי הנמצאת באזורי עדיפות לאומית.

<שלומית ארליך: לא תהיה הפניה לאזורי עדיפות לאומית.

ניסן סלומינסקי: נמשיך הלאה.

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: אני מוחה.

יעקב ליצמן: הסעיף הזה לא רלוונטי ואתה לא יכול לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: הלאה.

יעקב ליצמן: מה זה הלאה?

משה גפני: מה זה הלאה?

משה גפני: לימדו אותי היועצות המשפטיות - - -

ניסן סלומינסקי: אני מבקש ממך.

משה גפני: כשאני ביקשתי ממך, נענית לבקשתי?

ניסן סלומינסקי: בבקשה, הסתייגויות.

משה גפני: אין לקרוא סתם.

יעקב ליצמן: אני יכול לדעת על מה אנחנו מדברים?

<שלומית ארליך: כן.

<שלומית ארליך: אנחנו עכשיו נמצאים בהגדרה של בנייה רוויה.

<שלומית ארליך: כמו שאמרנו, ההגדרה הזאת תהיה: רק בנייה של שש יחידות דיור לפחות לדונם מבנה אחד ושתי קומות לפחות.

משה גפני: מאיפה את קוראת?

<שלומית ארליך: מהנוסח.

יעקב ליצמן: אין כאן שום תוספת לזה.

<שלומית ארליך: בדיוק.

<שלומית ארליך: עכשיו אנחנו עוברים להסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: ר' משה.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

ניסן סלומינסקי: הוא לוקח זמן הפרעות.

ניסן סלומינסקי: בזמן נטו הוא קיבל כבר חצי שעה.

משה גפני: לא לוקח זמן הפרעות.

משה גפני: יש לי עכשיו דיון במליאה.

ניסן סלומינסקי: תלך אליו.

ניסן סלומינסקי: בכבוד.

ניסן סלומינסקי: אין לי בעיה.

יעקב אשר: לא הייתה כאן שום הפרעה.

יעקב אשר: שום הפרעה לא הייתה כאן.

יעקב אשר: אני כאן מהבוקר והפרעה אחת לא הייתה.

יעקב אשר: על איזו הפרעה הוא מדבר?

יעקב אשר: שאלות מקצועיות הן הפרעה?

יעקב ליצמן: עכשיו אתה הולך לגנוב עוד פעם דברים.

משה גפני: נכון.

יעקב אשר: שאלות מקצועיות הן הפרעה?

יעקב אשר: מה הולך כאן?

יעקב ליצמן: בשעה 13:30 יש הפסקה ולא ניתן לך לנהל את הישיבה דקה אחת לאחר מכן.

ניסן סלומינסקי: אתה לא נותן גם לפני כן.

ניסן סלומינסקי: מה ההבדל?

יעקב אשר: לא.

יעקב אשר: ניהלנו דיון יפה מאוד.

יעקב אשר: זה היה דיון ממצה מאוד.

<שלומית ארליך: ההסתייגות הראשונה להגדרה בנייה רוויה היא הסתייגות של קבוצת יהדות התורה, קבוצת ש"ס וקבוצת העבודה.

יעקב ליצמן: על מה את מדברת?

<שלומית ארליך: חבר הכנסת ליצמן, אנחנו בהסתייגויות להגדרה בנייה רוויה.

גילה גמליאל: עם כל הרעש הזה, גם אני לא שומעת שום דבר.

<שלומית ארליך: אנחנו עכשיו מתחילים את ההסתייגויות.

<שלומית ארליך: הסתייגות להגדרה בנייה רוויה.

אלעזר שטרן: לי יש הסתייגות ל-10.

אלעזר שטרן: במקום 15 יהיה 10.

משה גפני: ההגדרה היא הגדרה של הצעת החוק הממשלתית?

<שלומית ארליך: נכון.

<קריאה: לכן אתה לא יכול לטעון נושא חדש כי אין כאן תיקון.

משה גפני: מה שהקראת, לא רלוונטי.

<שלומית ארליך: ההסתייגות הראשונה היא להגדרה בנייה רוויה.

משה גפני: מה שהקראת, לא רלוונטי.

<שלומית ארליך: ההסתייגות הראשונה היא של קבוצת יהדות התורה, קבוצת ש"ס וקבוצת העבודה: בהגדרה בנייה רוויה, במקום שש יחידות דיור יהיו שמונה יחידות דיור.

ניסן סלומינסקי: מי בעד?

משה גפני: רגע.

משה גפני: צריך להסביר.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: מי מסביר?

משה גפני: אני פניתי ליושב ראש והוא אמר לי שהישיבה היא עד 13:30.

משה גפני: ב-13:30 יש מנחה.

ניסן סלומינסקי: אמת.

גילה גמליאל: זה עוד שש דקות.

משה גפני: אני הולך לנמק.

ניסן סלומינסקי: דקה.

משה גפני: זאת הסתייגות שצריך עליה כמה דקות.

גילה גמליאל: על מנת שלא יהיה פיליבסטר, צריך לקדם כמה דברים.

ניסן סלומינסקי: אבל בינתיים השר לא רוצה לקדם.

יעקב אשר: איזה שר?

ניסן סלומינסקי: בבקשה, אתה מוכן?

ניסן סלומינסקי: זה הזמן שלך.

משה גפני: אתה דיברת עם גילה.

ניסן סלומינסקי: מה זה משנה?

ניסן סלומינסקי: אתה יכול לדבר.

משה גפני: אני לא מדבר סתם באוויר.

משה גפני: גפני אף פעם לא נכנס למישהו באמצע הדברים.

משה גפני: תסיים את השיחה עם גילה ואז תודיע לו.

ניסן סלומינסקי: הזמן שלך.

ניסן סלומינסקי: דבר.

משה גפני: היות ומדובר בחוק שמטרתו להוזיל את מחירי הדירות, אני כמובן חולק על זה.

משה גפני: אני סבור שמחירי הדירות לא יוזלו.

משה גפני: דעתי כמו דעתם של כל אנשי המקצוע שהיו כאן.

משה גפני: לכן מחירי הדירות לא יוזלו אלא להפך, יצטרכו כסף שאין היום למדינה שהיא צריכה אותו לצרכים אחרים.

יעקב ליצמן: הם לא יודעים כמה כסף.

משה גפני: הם גם לא יודעים כמה כסף כי מתווסף.

יעקב ליצמן: הם לא יודעים להגיד מאיזה סעיף.

משה גפני: אני רוצה שהחברים יבינו כדי שהם יצביעו בעד ההסתייגות.

משה גפני: היות ולא יודעים על כמה כסף מדובר והיות ולפי דברי שר האוצר מדובר בהוזלת מחירי הדירות, לכן אף על פי שאני לא מקבל את העמדה הזאת - - -

ניסן סלומינסקי: גפני.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, מי בעד ההסתייגות?

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: אתה לא יכול.

ניסן סלומינסקי: אני כן יכול.

משה גפני: לא.

משה גפני: אתה לא יכול.

יעקב ליצמן: אתה לא יכול לסתום פיות.

משה גפני: לכן אנחנו מציעים שאלה לא יהיו שש יחידות דיור אלא שמונה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד?

משה גפני: אני מבקש התייעצות סיעתית.

ניסן סלומינסקי: מי בעד?

משה גפני: אבל אני מבקש התייעצות סיעתית.

ניסן סלומינסקי: אבל התחלתי כבר להגיד מי בעד.

יעקב ליצמן: אז מה?

משה גפני: אמרת שתעזור לנו.

משה גפני: עזרת?

ניסן סלומינסקי: אומרים לי שכבר הייתה התייעצות סיעתית.

יעקב ליצמן: לא על זה.

יעקב ליצמן: על הסעיף הקודם.

ניסן סלומינסקי: על בנייה רוויה כבר הייתה התייעצות סיעתית.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא נתקבלה.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב ליצמן: בתשעת הימים אתה פשוט לא יודע מה אתה עושה.

משה גפני: רביזיה.

גילה גמליאל: ניסן, תנהל כבר את הישיבה.

ניסן סלומינסקי: יש עוד שלוש דקות.

ניסן סלומינסקי: כך זה כל היום.

משה גפני: אני הגשתי עוד הסתייגויות.

יעקב ליצמן: יש לנו עוד כמה הסתייגויות.

<שלומית ארליך: אנחנו עוברים להסתייגות חלופית של קבוצת יהדות התורה, קבוצת ש"ס קבוצת העבודה.

<שלומית ארליך: במקום שש יחידות דיור יבוא יחידת דיור אחת.

ניסן סלומינסקי: מישהו רוצה להסביר את ההסתייגות?

יעקב ליצמן: כן, גפני רוצה.

<שלומית ארליך: במקום שש יחידות דיור, יחידת דיור אחת.

יעקב ליצמן: אני הגשתי את זה.

יעקב ליצמן: אני אסביר.

ניסן סלומינסקי: השעון רץ.

יעקב ליצמן: השעון רץ, אז מה?

יעקב ליצמן: גם אתה רץ.

ניסן סלומינסקי: בתום הדקה אני מצביע.

יעקב ליצמן: אדוני היושב ראש, אנחנו דיברנו על כך שבנייה רוויה במקומות מסוימים, זה לא חייב להיות בתל אביב אבל בהחלט זה יכול להיות במקומות אחרים, שם דירה רוויה היא דירה אחת.

יעקב ליצמן: לכן אנחנו חשבנו שנכון להכניס את זה כהסתייגות.

יעקב אשר: על זה אני חייב התייעצות סיעתית.

יעקב אשר: אני דיברתי על חצי ואתה רוצה אחת.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא נתקבלה.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה.

יעקב ליצמן: רביזיה.

<שלומית ארליך: הסתייגות חלופית של קבוצת יהדות התורה, קבוצת ש"ס וקבוצת העבודה: במקום שש יחידות דיור, יבוא ארבע יחידות דיור.

משה גפני: הסתייגות טובה.

משה גפני: ההסתייגות היא שיהיו ארבע במקום שש.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

יעקב אשר: אני יכול להסביר את ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: די.

ניסן סלומינסקי: נגמר.

ניסן סלומינסקי: הוא יסביר על שלוש יחידת הדיור.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא נתקבלה.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה.

משה גפני: אנחנו הולכים למנחה ומפסיקים את הישיבה.

ניסן סלומינסקי: יש לנו עוד חצי דקה.

משה גפני: לא.

משה גפני: אין לך חצי דקה.

ניסן סלומינסקי: השעה 1:29.

משה גפני: הטלפון שלי הוא הקובע.

ניסן סלומינסקי: בבקשה, תקראי עוד הסתייגות אחת.

משה גפני: אי אפשר.

משה גפני: אני לא מסכים.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: אנחנו סוגרים את הישיבה.

ניסן סלומינסקי: אם נקבל אישור מהיושב-ראש להמשיך עד 18:00 כי ההצבעות מתחילות במליאה ב-18:00, נודיע על כך.

משה גפני: לא בא בחשבון.

יעקב ליצמן: אתה לא יכול לקיים דיון בזמן המליאה.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב.

ניסן סלומינסקי: אם יהיה אישור, תקבלו הודעה ונמשיך עד 18:00.

יעקב ליצמן: אנחנו נהיה במליאה.

ניסן סלומינסקי: אמרתי אם יהיה אישור.

ניסן סלומינסקי: בלי קשר לזה, תקבלו הודעה על המשך הישיבה.