ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 239, 2014-07-20 09:00

עמרם מצנע: בוקר טוב.

עמרם מצנע: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

עמרם מצנע: על סדר היום תקנות העתיקות (ניהול רשימת מצאי), התשע"ד-2014.

עמרם מצנע: כדרכנו, אנחנו נאפשר למשרד התרבות להציג את התקנות וכך גם לרשות העתיקות.

עמרם מצנע: נשמע הערות כלליות ממי שיש לו עניין, כמו סוחרי העתיקות, וניתן לזה משהו סביב חצי שעה עד ארבעים דקות, על פי הצורך.

עמרם מצנע: לאחר מכן אנחנו נקריא את התקנות ונעבור סעיף-סעיף ונאשר אותו.

עמרם מצנע: משרד התרבות.

מירב כהן: בוקר טוב.

מירב כהן: תודה אדוני היושב ראש.

מירב כהן: מדובר בסט תקנות קיים, תקנות ניהול רשימת מצאי, שלאור העובדה שנדרש לעדכן אותן ולהתאים אותן לזמננו, מוגש לכם סט תקנות חדש.

מירב כהן: נמצא כאן היועץ המשפטי של רשות העתיקות שירחיב על התוכן.

מירב כהן: אני רוצה לציין מבחינת ההליך שזה נוסח שעבר את מחלקת חקיקת משנה במשרד המשפטים והתקבלו אישורי התייעצות מהרשות ומראש הרשות, מר שוקה דורפמן, כפי שנדרש.

<פראס בדחי: בוקר טוב, תודה.

<פראס בדחי: מזה חודשים אנחנו יזמנו את עדכון תקנות המצאי שלצורך הקיצור נקרא להן תקנות המצאי.

<פראס בדחי: תקנות אלה עוסקות בעיקר בדיווח של רשימת המצאי שיש אצל הסוחרים לגבי העתיקות בחנות, ברכישות, כאשר כל עתיקה ועתיקה אמורה לקבל מספר ולהיות מדווחת במערכת החדשה.

<פראס בדחי: התקנות שהיו קיימות עד היום הן תקנות משנת 1983 ומאז זרמו הרבה מים בנהר.

<פראס בדחי: אלה תקנות שלא מתאימות לעידן החדש הטכנולוגי ולכן יזמנו את עדכון התקנות כדי להתאים אותן לעידן הטכנולוגי.

<פראס בדחי: עיקר החידוש בתקנות הוא שהדיווח נעשה היום אינטרנטי ולא ידני כפי שהיה על פי התקנות מ-1983.

<פראס בדחי: זה אחד החידושים העיקריים שיש בתקנות והוא דיווח דרך אתר האינטרנט.

<פראס בדחי: המערכת על פיה ניתן לדווח כבר שלוש שנים בהכנה.

<פראס בדחי: אחרי שהכנו את המערכת, יצרנו קשר עם הסוחרים, דיברנו אתם, ניסינו להטמיע את המערכת אצל הסוחרים עוד בתהליך הכנת התקנות על מנת שהתהליך יהיה קל, נגיש, גמיש, ידידותי למשתמש עד כמה שאפשר.

<פראס בדחי: סיימנו את המערכת והעברנו אותה לכל הסוחרים במדינת ישראל שמונים כיום 64 סוחרים.

<פראס בדחי: חלק מהסוחרים התחילו כבר להטמיע את שיטת הדיווח בתוך המערכת החדשה האינטרנטית 15 סוחרים מתוך ה-64 סוחרים בפועל כבר השלימו את כל הדיווח לתוך המערכת על פי התקנות החדשות.

עמרם מצנע: זאת אומרת, הכניסו פנימה לתוך המערכת את כל האינוונטר שלהם?

<פראס בדחי: כל האינוונטר.

<קריאה: לא את כל.

<קריאה: את רוב.

<פראס בדחי: כשאני מדבר על רוב, אני מדבר על כמעט תשעים אחוזים מהאינוונטר וזה כאשר התקנות עוד לא נכנסו לתוקף.

<פראס בדחי: אנחנו נמצאים בקשר מתמיד עם הסוחרים.

<פראס בדחי: נפגשנו אתם, דיברנו אתם, הצגנו להם את המערכת, ניסינו להסביר להם איך אפשר להשתמש במערכת כדי שהכניסה לתוך התקנות תהיה יותר חלקה.

<פראס בדחי: לכל סוחר יש שם משתמש וסיסמה אישית אתה הוא יכול להיכנס למערכת ולהתחיל לדווח.

<פראס בדחי: זה אחד החידושים העיקריים שיש בתקנות וזה כדי לאפשר לנו, לרשות העתיקות, מערכת אכיפה ובקרה גבוהה מאוד על מנת שנוכל לאכוף את הוראות חוק העתיקות וכל מה שקשור למסחר בעתיקות.

<פראס בדחי: דבר שני, זה גם יאפשר תקשורת ישירה בין רשות העתיקות לבין הסוחרים במקום כל הניירת והתכתובת שהייתה עד היום ברישום ידני וזה דבר שיותר לא יהיה קיים.

<פראס בדחי: הכול יהיה באון-ליין דרך המערכת.

<פראס בדחי: זה חידוש ראשון.

<פראס בדחי: החידוש השני שיש בתקנות האלה שלא היה קיים בתקנות של 1983 הוא הבקשה של הרשות, הדרישה של הרשות להכניס לכל פריט תמונה.

<פראס בדחי: אני יודע שהנושא הזה מעורר אולי הרבה שאלות, אבל הנושא הזה היה מאוד חשוב והוא פרי ניסיון שצברנו במשך שנים רבות בנושא של אכיפת עתיקות.

<פראס בדחי: כדי להמחיש את החשיבות והצורך בהכנסת תמונה של כל פריט לתוך המערכת, הבאנו כמה דוגמאות כדי להסביר לוועדה למה הדבר הזה חשוב.

<פראס בדחי: אנחנו חושבים שהכנסת תמונה היא היום דבר פשוט מאוד וקל מאוד.

<פראס בדחי: כמעט לכל אדם יש היום בטלפון שלו מצלמה והוא יכול לצלם ולהעלות את התמונה לתוך המערכת ולעשות זאת בקלות, בלי מאמץ ובלי הוצאות כספיות.

<פראס בדחי: הדבר החשוב ביותר הוא שכמעט כל סוחר מהסוחרים שרשומים ויש להם רישיונות, יש להם אתר אינטרנט ובאתר האינטרנט הם מנסים למכור את העתיקות ומציגים אותה ומצלמים אותה, ולפעמים חלק מהם יוזמים מכירה פומבית לשמה הם אפילו מוציאים קטלוגים.

<פראס בדחי: הנושא הזה כמעט בשגרה הוא לא מכביד ולא גורם לבעיות.

<פראס בדחי: אלה שני החידושים שיש בתוך התקנות.

<פראס בדחי: הדבר השלישי שאני רוצה לומר שהיום הכנסנו לתקנות גם את הנושא של המטבעות ואמרנו איך צריך לרשום אותן, איך צריך לרשום דברים שהם לא מטבעות כמו למשל כלי חרס.

<פראס בדחי: הנושא הזה היום הרבה יותר ברור.

<פראס בדחי: לצורך הדוגמה, אדוני היושב ראש, הבאנו כדי להציג בפני הוועדה למשל דוגמה של שני נרות חרס.

<פראס בדחי: בשיטה הקודמת הידנית היה כתוב נר חרס.

<פראס בדחי: מה היה קורה בפועל?

<פראס בדחי: מה שקורה בפועל הוא שנר החרס הזה שנמכר לקליינט חיצוני – ואני לא אומר את זה מתוך חס וחלילה האשמה או דברים כאלה אלא אני אומר את זה מתוך הפרקטיקה והניסיון שצברנו – באים שודדי עתיקות, חופרים, מוצאים עתיקות, מציעים אותן לסוחרים, בינתיים נר החרס שנמכר לקליינט שמספרו 144, בשיטה הקודמת לא הייתה לו תמונה אלא רק היה כתוב נר חרס ואי אפשר לזהות איזה נר חרס נמכר חוץ ממספר 144.

<פראס בדחי: הנר נמכר ובינתיים הכניסו נר אחר עם מספר 144 על המדף.

<פראס בדחי: בפועל המלאי לא ירד אלא נשאר אותו מלאי למרות שבשכל הישר המלאי העסקי של העתיקות אמור לרדת.

<פראס בדחי: אם אתה מוכר והפריט לא נמצא, המלאי אמור לרדת.

<פראס בדחי: בינתיים בשיטה חוקית כמעט המלאי נשאר אותו מלאי ולא ירד.

<פראס בדחי: כך לגבי מטבעות.

<פראס בדחי: אנחנו הבאנו דוגמאות של מטבעות ורצינו להראות שיש צורות שונות של מטבעות.

<פראס בדחי: בינתיים בשיטה הקודמת היה רשום מטבע ואתה לא יכול לדעת אם המטבע הזה בצורה הזאת שיש עליו את הציורים או העיטורים או הכתב המסוים לבין המטבע הזה.

<פראס בדחי: הם אמנם תחת אותו שם, מטבע, אבל מדובר בשני מטבעות שונים.

<פראס בדחי: אם אתה היית מוכר את זה, יכולת להכניס את זה כי זה אותו שם אבל בפועל המטבעות שונים.

<פראס בדחי: אנחנו רוצים למנוע את זה.

<פראס בדחי: לצערי הרב זה הפך את סוגיית הלבנת ההון למאוד בעייתית כי בנושא של המסחר הבלתי חוקי בעתיקות, כלומר, הגביל את בעיית הלבנת ההון.

<פראס בדחי: היה ניתן למכור עתיקות בלי בקרה ובלי פיקוח של רשות העתיקות אבל בשיטה החדשה אנחנו מקווים – כמעט בטוחים – שזה יצמצם עד מאוד את בעיית הלבנת ההון במסחר הבלתי חוקי בעתיקות.

<פראס בדחי: לסיכום אני רוצה לומר את הדברים הבאים.

<פראס בדחי: התקנות האלה, עברנו אתן דרך ארוכה דרך משרד המשפטים, מחלקת ייעוץ וחקיקה.

<פראס בדחי: עברנו על כל פסיק, על כל נקודה, על כל משפט.

<פראס בדחי: התקנות עברו הרבה תיקונים.

<פראס בדחי: עברנו יחד עם הלשכה המשפטית במשרד התרבות והספורט, עם הדס פרבר ועם מירב וזה הגיע לשרת התרבות והספורט לימור לבנת.

<פראס בדחי: קיימנו דיון פרטני על התקנות האלה ודנו בהן עוד לפני שהן הגיעו לוועדה.

<פראס בדחי: הן הגיעו לוועדה אחרי דרך ארוכה של התייעצויות ובדיקות מקצועיות ואני מקווה ומצפה שהוועדה תאשר אותן ונוכל להתקדם הלאה.

<פראס בדחי: תודה רבה.

עמרם מצנע: האם קיימתם גם דו שיח עם הסוחרים?

<פראס בדחי: הסברתי את התהליך.

<פראס בדחי: המערכת הזאת שהשקענו בה המון כסף, רשות העתיקות יזמה אותה, היא לא הטילה שום הוצאה על הסוחרים.

<פראס בדחי: היה לנו דין ודברים עם הסוחרים הצגנו להם את המערכת, הסברנו להם את הרציו וביקשנו שיתחילו לאט לאט להטמיע.

<פראס בדחי: עשינו פיילוט עם הסוחרים לגבי המערכת.

<פראס בדחי: אנחנו יודעים שיש הערות פה ושם של הסוחרים ותכף הוועדה תשמע אותן.

<פראס בדחי: אני חושב שהכנת התקנות נעשתה בהתחשב בכל מה שקיים מסביב.

<פראס בדחי: את הטענות ליבנו ושמנו אותן על השולחן וקיימנו התייעצות לגביהן ובסופו של דבר החלטנו יחד עם משרד המשפטים ומשרד התרבות שהנוסח הסופי שמוגש לוועדה הוא הנוסח הנכון והמותאם.

עמרם מצנע: כמה זמן אתם נותנים לסוחרים קיימים להעביר את האינוונטר שלהם מהרישום הידני לרישום המקוון?

<פראס בדחי: לא בכדי אמרתי שאנחנו ניסינו להטמיע את המערכת הרבה לפני כן אבל לא קשר לזה, ב-31 בדצמבר 2014, כל רישיונות המסחר בעתיקות פג תוקפם והסוחרים צריכים לחדש את הרישיון למסחר.

<פראס בדחי: מכאן עד דצמבר, אפילו אחרי התקופה שנקבעה בתקנות של תשעים ימים, רשות העתיקות לא תבקש ולא תכביד על הסוחרים.

<פראס בדחי: אני אוסיף ואומר עוד דבר.

<פראס בדחי: אם יהיה סוחר שיהיה לו מלאי חריג שידרוש זמן נוסף והוא יפנה לרשות העתיקות בעניין הזה, אוזנינו כרויות ותהיה לו אוזן קשבת ברשות העתיקות על מנת לתת לו יותר זמן להתארגן.

<פראס בדחי: הנושא הזה הוא לא בעייתי.

עמרם מצנע: עוד מישהו מרשות העתיקות?

<איתן קליין: כן.

<איתן קליין: בוקר טוב.

<איתן קליין: שמי דוקטור איתן קליין.

<איתן קליין: בתפקידי אני משמש כסגן מנהל היחידה למניעת שוד עתיקות ומפקח על המסחר בעתיקות.

<איתן קליין: בסך הכול פארס אמר את רוב הדברים ולכן אני רוצה לדבר על הרציונל של המערכת.

<איתן קליין: מה שהיה חשוב לנו זה למנוע הלבנה של עתיקות שבמקורן שייכות למדינה.

<איתן קליין: חוק העתיקות קובע שהחל משנת 1978, כל עתיקה שמתגלה בארץ ישראל, שייכת למדינה.

<איתן קליין: מה שקורה בפועל זה ששודדי עתיקות שודדים אתרי עתיקות, מחפשים מטבעות, פריטים יקרי ערך והמטרה שלהם היא כמובן לממש את הרכוש כאשר הדרך ההגיונית היא למכור את הרכוש שהם הצליחו לשדוד לסוחרי עתיקות שבפועל ימשיכו את התהליך וימצאו לקוחות פוטנציאליים.

<איתן קליין: מכיוון שאנחנו יודעים שזה התהליך, וכבר התעסקנו בהרבה מאוד תיקים שהצלחנו להצביע על העובדה שסוחרי העתיקות קיבלו מידי שודדי העתיקות פריטים שבפועל שייכים למדינה, ובסופו של דבר סוחרי העתיקות מנסים להלבין את העתיקות הללו במלאי המסחרי החוקי שלהם באמצעות הרישיון שהם מקבלים מהמדינה ובעצם להפוך את הפריטים לרכושם הפרטי, לשם כך אנחנו יצרנו את המערכת.

<איתן קליין: צילום של כל פריט ופריט, אני לא אומר שהוא באופן סופי ימנע את התופעה הזאת, אבל לי כמפקח על המסחר בעתיקות הוא יעזור מאוד כדי שאני אוכל לפקח באופן יעיל על המלאי המסחרי של הסוחרים וכדי שהם לא ינסו בפועל להלבין את העתיקות ויגנבו בפועל רכוש של המדינה, יהפכו אותו לרכושם הפרטי ויממשו אותו בכסף.

עמרם מצנע: יש דוגמה לתקנות כאלה או לחוקים כאלה במדינות אחרות?

<אמיר גנור: בוקר טוב.

<אמיר גנור: אני מנהל היחידה.

<אמיר גנור: מדינת ישראל היא חריגה בנוף בכל המרחב שלנו.

<אמיר גנור: למעשה אנחנו המדינה היחידה שמתירה בחוק סחר בעתיקות, בשונה מכל מדינות המרחב.

<אמיר גנור: זאת אומרת, כל מי שמסביבנו, העתיקות שייכות למדינה ואסור בכלל להתעסק אתן, אסור למכור אותן ובוודאי שאסור לסחור בהן ולייצא אותן מהמדינה החוצה.

<אמיר גנור: לצערנו בגלל סיבות היסטוריות של קבלת חוק העתיקות ב-1978, השאירו את הפתח הזה של סחר בעתיקות.

<אמיר גנור: בפועל רוב המלאי שנמצא בידי סוחרי העתיקות, מתי שהוא, בשלב מסוים, נשדד, אם זה לפני חוק העתיקות או אם זה אחרי חוק העתיקות.

<אמיר גנור: רק בשנת 2002 בסיוע הוועדה הזאת הצלחנו לעשות שינוי חוק ששיפר את יכולת האכיפה שלנו בנושא סוחרי העתיקות.

<אמיר גנור: עד שנת 2002 סוחר עתיקות יכול היה לקנות עתיקות מכל שודד שהיה מגיע אליו.

<אמיר גנור: הדבר היחיד שהוא היה צריך לעשות זה לרשום את שם השודד, מספר תעודת הזהות שלו, וכזה הוא יצא פטור.

<אמיר גנור: היום זה קצת שונה.

<אמיר גנור: היום הסוחר יכול לקנות או מסוחר אחר או מאדם או אספן שקיבל את האישור שלנו וביקש למכור את הדברים.

<אמיר גנור: הרציונל שלנו הוא שמלאי העתיקות הוא מלאי קיים, המלאי המסחרי של העתיקות שהוא לא המלאי של העתיקות שאנחנו היום חופרים ומוצאים בחפירות מסודרות.

<אמיר גנור: המלאי המסחרי של העתיקות הוא מלאי קיים, הוא מלאי מצומצם.

<אמיר גנור: בפועל רק מבחינת נתון, כל שנה אנחנו נותנים רישיונות יצוא, המשרד שלנו נותן רישיונות יצוא לאותם 67 סוחרי עתיקות.

<אמיר גנור: לדוגמה, בשנה האחרונה נתנו רישיון ל-45 אלף פריטים שעזבו את ישראל ועברו למדינות אחרות.

<אמיר גנור: המלאי בפועל, כנס פח השמן, לעולם לא מתכלה.

<אמיר גנור: זאת אומרת, הוא כל הזמן מתחדש ומאיפה הוא מתחדש?

<אמיר גנור: הוא מתחדש מאותם תעלולי הלבנה, לפי הדוגמה שהוצגה כאן עם הנרות.

<אמיר גנור: אנחנו רואים את הרציונל של המדינה, אנחנו רוצים לשאוף להגן על העתיקות של המדינה ורוצים שהן יישארו כאן.

<אמיר גנור: הסחר בעתיקות, נכון שהוא קבוע בחוק אבל אנחנו רוצים לפקח עליו ולא יתכן שאינטרס צר של שלושים-ארבעים סוחרי עתיקות יפגע באינטרס של המדינה לשמור על אוצרות התרבות שלה וזה מה שבעצם קורה כאן.

<אמיר גנור: ההתנגדות של סוחרי העתיקות לכל תהליך הרישום ואנחנו עשינו אתם תהליך מסודר מאוד.

<אמיר גנור: אנחנו פנינו אליהם, אנחנו התייעצנו אתם לגבי איך לעשות את התוכנה.

<אמיר גנור: יותר מזה, כמה וכמה סוחרי עתיקות, לפני שהכנסנו את התוכנה, ניהלו בעצמם את רשימות המלאי באמצעות מחשב.

<אמיר גנור: הלכנו לאותם סוחרים, למדנו איך הם עשו את זה, על בסיס מה שהם עשו אנחנו הלכנו ופנינו למפתחים שפיתחו את התוכנה.

<אמיר גנור: כל התהליך היה מסודר ואנחנו עשינו פיילוט ממושך של למעלה משנה שלמה עם חמישה סוחרי עתיקות ושמענו את ההתנגדויות שלהם, החלפנו ושינינו את כל מה שהיה צריך לשנות בהתאם לדברים והתהליך התחיל לזרום.

<אמיר גנור: 15 סוחרים כבר רשמו ואז התעוררו כמה חוכמולוגים ואמרו, רק רגע, ברגע שאנחנו נכניס תמונה, בעצם נגמר הסיפור, נפסיק לעשות את כל תעלולי המצאי ולכן בואו נתקע את התהליך.

<אמיר גנור: כך לפני שנה וחצי בעצם עצרו אותנו מלבצע את הרישום של התקנות האלה.

עמרם מצנע: אתה חושב שעד תשעים ימים מרגע אישור התקנות אפשר למצות את כל התהליך הזה של מעבר מידני למקוון?

<אמיר גנור: אני חושב שאוזננו מאוד כרויה לסוחרים.

<אמיר גנור: אנחנו עובדים אתם בשיתוף פעולה.

<אמיר גנור: בדינמיקה הזאת של שוק העתיקות, סוחרי העתיקות מתקשרים אלינו על בסיס יום יומי.

<אמיר גנור: אנחנו נותנים שירות לסוחרי העתיקות ברישיונות יצוא וברישיונות יבוא כמעט כל יום.

<אמיר גנור: התקשורת בינינו היא מאוד טובה.

<אמיר גנור: אני יודע שיש כאן סוחר, שעיה צדוק שיושב כאן והוא ותיק סוחרי העתיקות ויש לו למעלה מ-10,000 פריטים במלאי שלו.

<אמיר גנור: אני חושב שיקשה עליו לעשות את זה תוך תשעים ימים וזאת דוגמה פרטנית שאנחנו נוכל להגיד שלך יש הארכה לשנה קדימה, אבל רוב סוחרי העתיקות יצליחו לעשות את זה.

עמרם מצנע: נאמר כאן שבסוף השנה הנוכחית מחדשים את כל הרישיונות.

עמרם מצנע: הרישיון ניתן אחת לתקופה?

<אמיר גנור: זה תהליך קבוע.

<אמיר גנור: בחוק העתיקות הרישיון ניתן מ-1 בינואר עד 31 בדצמבר.

עמרם מצנע: כל שנה.

<אמיר גנור: כל שנה.

<אמיר גנור: בכל שנה אנחנו מחדשים ותהליך החידוש הוא שסוחר העתיקות מעביר את רשימת המלאי לרשות העתיקות, אנחנו עוברים על הרשימה ורואים מה הוא קנה ומה הוא מכר במהלך השנה, חותמים על הרשימה ושולחים לו אותה עם הרישיון החדש.

<אמיר גנור: המעבר לתוכנה החדשה למעשה ייתר את התהליך הזה כי כל המלאי ישוקף און ליין בתוך המערכת.

<אמיר גנור: יותר מזה, סוחר עתיקות שהחליט עכשיו למכור לסוחר עתיקות אחר את המלאי שלו או חלק מהמלאי שלו, בלחיצת כפתור זה יתעדכן גם ברשימת המלאי של הסוחר הזה וגם ברשימת המלאי של הסוחר ההוא.

עמרם מצנע: רבותיי סוחרי העתיקות.

<מוטי ארד: בוקר טוב.

<מוטי ארד: אני עורך דין מוטי ארד, מייצג 17 סוחרי עתיקות גדולים, ותיקים וישרים.

<מוטי ארד: אני מצטער שמצד ימין שלי נאמרו דברים שרמזו כאילו מי שמתנגד לתקנות הוא אדם לא ישר וחבל שכך.

<מוטי ארד: אני אציג את הדברים.

עמרם מצנע: הייתם צריכים לשבת בצד שמאל.

עמרם מצנע: בצד ימין זה תמיד בעייתי.

<מוטי ארד: יש כאן הצגה של תמונה לכאורה תמימה ופשוטה וכמעט טכנית.

<מוטי ארד: להעלות למחשב תמונות של עתיקות, למה לא, זה נראה קידמה ודבר שמתבקש.

<מוטי ארד: העניין הוא שמי שהקשיב טוב, באוזן כרויה, יכול היה לשמוע שלמעשה יש כאן מאבק.

<מוטי ארד: רשות העתיקות לא רוצה בקיומם של סוחרי עתיקות בישראל.

<מוטי ארד: שמענו כאן אמירה שישראל היא המדינה היחידה במרחב בה מותר סחר בעתיקות.

<מוטי ארד: המרחב שמדובר בו זה המרחב הגיאוגרפי שסביבנו ואנחנו יודעים מי נמצא במרחב הגיאוגרפי שסביבנו כאשר למעשה במדינות המערב בעולם המפותח יש סחר בעתיקות, סחר חוקי ומותר ולא תחת המכבש שרשות העתיקות מפעילה.

<מוטי ארד: רשות העתיקות, כבר בשנת 2002 ניסתה לקדם הצעת חוק לצמצום הסחר בעתיקות.

<מוטי ארד: חלק מההוראות נכנסו אבל הכנסת לא קיבלה את כל ההוראות של הצעת החוק.

<מוטי ארד: הכנסת לא החליטה לחסל את המקצוע הזה.

<מוטי ארד: זה מקצוע בו יש 64 סוחרי עתיקות.

עמרם מצנע: 67 או 64?

<איתן קליין: 64.

<איתן קליין: יש שבעים חנויות לסחר בעתיקות ו-64 סוחרים.

<מוטי ארד: עשרות בני אדם שמתפרנסים מהמקצוע הזה.

עמרם מצנע: אני מבין מה אתה אומר, אבל נדמה לי שכל הוויכוח יכול להתמצות בכמות הזמן שייתנו לסוחרים לעשות את המעבר הזה אבל לא בצורך.

<מוטי ארד: אני עוד אתייחס לצורך.

<מוטי ארד: אני רק רוצה לומר שמה שקרה כאן זה שרשות העתיקות נמצאת בפני כבודכם מסיבה אחת בלבד, בגללנו.

<מוטי ארד: רשות העתיקות ניסתה לפני שנה להכניס את כל הדבר הזה בהנחיות.

<מוטי ארד: מדובר כאן בעניין חוקתי, בעניין של זכויות של אנשים.

<מוטי ארד: אתם למעשה משנים תקנות קיימות בקשר לניהול המלאי.

<מוטי ארד: אז נלך לכנסת.

<מוטי ארד: זאת אומרת, הכנסת דנה בזה כי נמצאים כאן סוחרי עתיקות ואומרים שזה עניין מספיק רציני כדי שהכנסת תדון בו, בתיקון של תקנות.

<מוטי ארד: הסיבה - חוץ מאשר העניין הטכנולוגי שנאמר כאן, שזאת לא סיבה מספקת - שאומרים כאן חבריי לתיקון הזה היא כדי למנוע סחר לא חוקי בעתיקות.

<מוטי ארד: יש סחר חוקי בעתיקות.

<מוטי ארד: למשל, כל עתיקה שנמצאה לפני 1978, שזה החוק, מותר לסחור בה.

<מוטי ארד: מותר לסחור בעתיקות שיובאו לישראל בצורה חוקית.

<מוטי ארד: יש סחר חוקי בעתיקות.

<מוטי ארד: נאמר כאן שיש הלבנת הון.

<מוטי ארד: אז קודם כל, בואו נרד מהמילה הלבנת הון כי זה לא הון אלא אלה עתיקות.

עמרם מצנע: כן, אבל הן הופכות להון.

<מוטי ארד: זאת מעין פרפראזה.

עמרם מצנע: זה מימוש ההון ואחר כך הלבנתו.

<פראס בדחי: מוכרים וזה כסף.

עמרם מצנע: זאת בריחה לוויכוח על טרמינולוגיה.

<מוטי ארד: הרעיון שאנחנו מדברים כאן הוא על סחר לא חוקי בעתיקות.

<מוטי ארד: שודדי עתיקות.

<מוטי ארד: קודם כל, כאשר באים לעשות תיקון, המינימום הוא שבאים ואומרים מה אני בא לתקן ולא בסיסמאות אלא בנתונים.

<מוטי ארד: שתציג רשות העתיקות מה היקף הסחר הלא חוקי בעתיקות.

<מוטי ארד: אם למשל אומרים שאנחנו מצאנו שיש שני סוחרים, אז אולי הוועדה תתרשם בצורה מסוימת.

עמרם מצנע: אלה פלפולי פלפולים.

עמרם מצנע: הדרישה להשתמש באמצעים המודרניים וגם לצלם היא דרישה לגיטימית ללא קשר כרגע לשוד או לא שוד או הון או לא הון.

עמרם מצנע: השאלה היחידה היא כמובן כמה זמן צריך לתת לסוחרים כדי לעשות את זה.

<מוטי ארד: אנחנו מבקשים מהוועדה לשקול את זה בצורה הרבה יותר רחבה כי מדובר כאן ברצון לחסל את המקצוע וחבריי רומזים לזה ואני אתייחס גם לנושא של כמה זמן זה לוקח.

<מוטי ארד: פנינו בעניין הזה לפני מספר חודשים לרשות העתיקות ולא קיבלנו תשובה אמיתית.

<מוטי ארד: אני אגיע לזה אבל לפני כן אני רוצה לומר שמתייחסים לעתיקות הרבה יותר גרוע מאשר מתייחסים לסחר בנשק או לסחר בתרופות.

<מוטי ארד: מדובר כאן בעתיקות, חשוב מאוד, צריך להגן על זה, אבל הכללים שרוצים לשים כאן של מעקב יום יומי דרך מחשב בהזנה יום יומית למחשב של כל מכירה באופן מיידי וכל קנייה באופן מיידי, וכל הנושא של התמונות, תכף אני אתייחס גם לזה אבל אני רוצה קודם לכן להתייחס לנושא של הסחר הלא חוקי.

<מוטי ארד: כל מעשה חקיקה, כאשר הוא פוגע באוכלוסייה מסוימת, הוא צריך להיות רציונלי.

<מוטי ארד: מה המשמעות של רציונלי?

<מוטי ארד: שהוא ישיג את המטרה לשמה הוא נועד.

<מוטי ארד: אם הצילום הזה באמת ימנע סחר לא חוקי, יש לזה באמת משקל הרבה יותר חזק ויותר כבד.

<מוטי ארד: אם אדם רוצה לעשות מסחר לא חוקי, הוא לא צריך לעשות את מה שאמר כאן חברי אלא מה שהוא צריך לעשות, זה להחזיק את החומר הלא חוקי שלו מתחת לדלפק.

<מוטי ארד: הוא לא צריך לתת לו מספר 144.

<מוטי ארד: זאת אומרת, אם יש אדם עם מחשבה לא חוקית, הוא לא מוכר את הדבר שלו שהוא לא חוקי על הדלפק.

<מוטי ארד: אז מה יצא?

<מוטי ארד: תהיה תמונה.

<מוטי ארד: התמונה הזאת תהיה של משהו חוקי.

<מוטי ארד: יבוא, ירצה למכור משהו לא חוקי, יוציא מתחת לשולחן שלו את הלא חוקי וימכור אותו.

<מוטי ארד: הרי התמונה לא תמנע את הדבר הזה.

<פראס בדחי: הוא מסכן את הרישיון שלו.

<פראס בדחי: אם הוא ישים מתחת לשולחן ויגיע מפקח.

<מוטי ארד: אני לא התערבתי בדבריכם.

עמרם מצנע: תנו לו לדבר.

עמרם מצנע: תאמינו לי, אני שומע.

<מוטי ארד: סחר לא חוקי בכל דבר, בין אם זה בתרופות או בסמים או בנשק, לא מתרחש על הדלפק ואנשים שרוצים לעשות דברים שהם לא חוקיים, מוצאים את הדרכים בצורה נסתרת.

<מוטי ארד: לכן התמונה לא תסייע.

<מוטי ארד: התמונה תגרום – וברשות העתיקות יודעים – להוציא אנשים מהמסחר בעתיקות.

<מוטי ארד: אמרו כאן בצורה גלויה שהם לא מבינים איך המלאי לא נגמר.

<מוטי ארד: שנים הם עובדים והמלאי נשאר, אבל זאת מהותו של מסחר.

<מוטי ארד: זה כמו שיגידו סוחרי המכוניות למה המלאי לא נגמר?

<מוטי ארד: כי כל הזמן יש תנועה של הדבר הזה.

<מוטי ארד: זה מוכר לזה וההוא מוכר לזה והאספן מוכר לסוחר והסוחר מוכר לאספן.

<מוטי ארד: זאת מהות המסחר אבל הם לא רוצים שיהיה מסחר.

<מוטי ארד: נכון, אבל הכנסת החליטה שיהיה מסחר.

<מוטי ארד: הם רוצים למנוע את המסחר בעתיקות?

<מוטי ארד: יגישו הצעת חוק מתאימה.

<מוטי ארד: גם לזה יש דרך.

<מוטי ארד: מנסים לעשות כאן דברים בלי ללכת בדרך החוקית.

<מוטי ארד: עכשיו אני אסביר את הקושי.

<מוטי ארד: כבודו אומר, בסדר, אז אמרו לכם לצלם, תצלמו.

<מוטי ארד: מדובר כאן קודם כל בחלק מהאנשים שאין להם מערכות מחשב בכלל.

עמרם מצנע: אם היו פותחים את הפרוטוקולים של מע"מ ושל מסים בכלל במעבר מפנקסים למחשבים, היינו שומעים את אותן טענות.

<רוני פירר: מעל גיל 67 מס הכנסה פטר אנשים שלא העבירו ממוחשב לפני כן מדיווח מקוון ונתנו ידני.

<מוטי ארד: תודה לרוני פירר שהוא סוחר עתיקות ותיק שאני מבקש שגם הוא יאמר כמה מלים.

<מוטי ארד: נמצאים אנשים שאין להם מערכת מחשב בכלל או שהם לא מעדכנים את המלאי שלהם כי לא נדרשו מעולם לעדכן אותו בצורה ממוחשבת והם יצטרכו להכניס לעסק מערכת מחשב.

<מוטי ארד: מדובר כאן במלאי שהוא יכול להיות מלאי קטן של 3,000 פריטים ויכול להיות מלאי גדול של שלושים אלף פריטים.

<מוטי ארד: מה צדוק, יש לו מלאי של עשרים אלף פריטים.

<ישעיהו צדוק: עשרים וכמה אלף.

<מוטי ארד: עשרים וכמה אלף פריטים.

<מוטי ארד: תתאר הוועדה לעצמה שמדובר בחנות סופרמרקט ענק של המון המון פריטים ואתה צריך לצלם כל פריט ופריט כשמטבעות צריכים לצלם משני הצדדים וחותמות צריך לצלם משני הצדדים.

<מוטי ארד: במקרה כזה, צריך לקחת מישהו שמתאים לזה.

עמרם מצנע: כמה סוחרים יש להם מעל 10,000 פריטים?

עמרם מצנע: לפי הרישום שלכם.

<קריאה: שניים.

<פראס בדחי: בדיוק לזה התייחסתי, ואמרתי שלמקרים החריגים תהיה לנו אוזן קשבת.

<מוטי ארד: זה פשוט לא נכון.

עמרם מצנע: זה מה שרשום אצלם.

<רוני פירר: סליחה, אני מתנצל.

<רוני פירר: תיקון טעות.

<רוני פירר: כאשר אומרים מעל 10,000 פריטים, מטבעות לא נלקחים ברישום של המספרים של המלאי אלא כתוב בשורה אחת למשל אלף מטבעות.

<רוני פירר: זאת שורה אחת אבל הכמות, יש הרבה יותר מאשר שני סוחרים שיש להם למעלה מ-10,000 פריטים.

<רוני פירר: זה נכון?

<איתן קליין: כן.

<איתן קליין: אנחנו הנחינו את הסוחרים לגבי פריטים זעירים או קטנים כמו מטבעות שלא יצולמו אחד אחד אלא שיצולמו בקבוצה.

<איתן קליין: קבוצה, זה אומר חמישים מטבעות, שישים מטבעות.

<רוני פירר: דיברנו כרגע על כך שיש יותר משני סוחרים שיש יותר מ-10,000 פריטים.

עמרם מצנע: בסדר גמור.

עמרם מצנע: תמשיך ותגיע לסיום.

עמרם מצנע: הדברים שאתה אומר הם ברורים.

<מוטי ארד: אני אגיע עכשיו לדברים אותם בדקנו.

<מוטי ארד: בהנחה שכל רישום במחשב ייקח עשר דקות להכניס את הפריטים של המחשב, להעלות את התמונה וכולי, לפי חישוב פשוט לגבי 3,000 פריטים, שזה אוסף קטן, מדובר כאן בשני חודשי עבודה של אדם ואם זה אוסף של שלושים אלף פריטים או עשרים אלף פריטים, מדובר בשנות עבודה של אדם.

<מוטי ארד: ההוצאה הכספית יכולה לנוע בין כמעט מאה אלף שקלים עד 700 אלף שקלים כי מישהו צריך לעשות את זה.

<מוטי ארד: אני לא מצפה ממר צדוק שהוא יכניס את זה.

<מוטי ארד: הוא ייקח אדם שיצלם את הפריטים וזה עולה כסף.

<מוטי ארד: החישוב שלנו מגיע למאות אלפי שקלים לסוחר ובין חודשים לשנות אדם לסוחר כאשר הרישיון שלו הוא לשנה.

<מוטי ארד: כאשר באים ואומרים נטל כזה שמוטל על הקבוצה הזאת – קבוצה לא גדולה – לעומת התועלת, והתועלת היא שנהיה בשנות האלפיים או ה-3,000, איך שרוצים ואנחנו כאן בעניין של עתיקות, ולמנוע סחר לא חוקי.

<מוטי ארד: אז הסחר הלא חוקי לא יימנע, כאשר מדובר בצילומים של חמישים מטבעות שכל אחד נראה אחרת וכמות של מטבעות שיכולה להיות מתחת לדלפק.

<מוטי ארד: כאן מדובר במהלך שהוא מהלך מכוון לחיסול מקצוע ואנחנו מבקשים מהוועדה לא לאפשר את זה בכסות של מודרניזציה.

<מוטי ארד: אפשר לעודד מודרניזציה, אפשר לתת הטבות למי שיעשה את זה, אפשר בהסברה כמה זה מועיל להם אבל לא בכפייה.

עמרם מצנע: איזה סוג הטבות עולה על דעתך?

<מוטי ארד: למשל יש עניין שהם צריכים לבקש אישור לגבי מכירה, לגבי יצוא של עתיקות ולגבי יבוא של עתיקות.

<מוטי ארד: יש כל מיני אישורים שצריכים לקבל מהרשות.

<מוטי ארד: מי שיהיה ממוחשב און ליין, יקבל שירות יותר מהר והשירות יהיה שירות און ליין.

<מוטי ארד: הטיפול בבקשות שלו יהיה יותר מהיר כי זה און ליין למשל.

עמרם מצנע: זה תוצאתי.

<מוטי ארד: אני מניח שעם השנים אנשים ירצו יותר ויותר לעשות את זה.

עמרם מצנע: אלה לא הטבות.

<רוני פירר: לפי הנוהל שמוכר לי, אני מבין שהערות לגבי סעיפים יהיו בזמן קריאת התקנות.

עמרם מצנע: כן.

<רוני פירר: יש כאן מספר טעויות.

עמרם מצנע: לא נחזור על נושאים עקרוניים.

עמרם מצנע: טעויות טכניות או אפילו מהותיות של מילה פה ומילה שם, אפשר יהיה לתקן תוך כדי הקראה.

עמרם מצנע: כרגע, בשלב הזה שיש לנו עוד עשר דקות בשבילו, אנחנו רוצים לדבר על הדברים העקרוניים.

<רוני פירר: בראש וראשונה, יש לי בקשה אישית.

<רוני פירר: יש שני סוחרים בלבד בתחום העתיקות שלחלוטין אינם משתמשים במחשב ואני משער שהם יעידו על כך שזה נכון.

<רוני פירר: הם מעל גיל 67.

<רוני פירר: לפחות אני יכול להעיד שזה נכון.

<רוני פירר: כמו במס הכנסה, יש פטור מחובת דיווח מקוון.

<רוני פירר: אם מס הכנסה שזה דבר פחות חשוב מעתיקות, ללא ספק, המחוקק מצא לנכון לפטור, אני לא רואה שום סיבה שזה לא יהיה כאן.

<רוני פירר: בהוראה שיצאה בזמנו מרשות העתיקות שכפי שנאמר כאן על ידי חבריי לא הייתה כל כך חוקית, שעד סוף שנת 2013 יש לדווח באופן מקוון, היה עלי לשכור מישהו בתשלום רב ביותר כדי שיצלם חלק קטן מהעתיקות שיש לי.

עמרם מצנע: כמה עתיקות יש לך?

עמרם מצנע: מה האינוונטר שלך?

<רוני פירר: מבחינת מספרי מלאי, זה 2,700.

<רוני פירר: מבחינת כמות, זה הרבה מעל 10,000 כי יש שורות שיש בהן כמות גדולה של פריטים.

<רוני פירר: זה נוהל הרישום וזה גם מופיע כאן.

<רוני פירר: פריטים, הרבה מעל 10,000 והבאתי גם דוגמאות לכאן.

עמרם מצנע: זה ברור.

עמרם מצנע: הנקודה ברורה.

<רוני פירר: הבאתי כדי להראות מה זה פריטים קטנים ואני אשמח להציג אותם כי יש בזה חשיבות.

<רוני פירר: בקשה אישית.

<רוני פירר: יש רק שני סוחרים.

<רוני פירר: אני משער שמוכר לכם כמאל אימאם, בחור ערבי ממזרח ירושלים, ואנכי.

<רוני פירר: אנחנו היחידים שלא משתמשים במחשב.

<רוני פירר: אני מבקש פטור בדיוק כמו שיש במס הכנסה.

<רוני פירר: שנינו מעל גיל 67, באופן מקרי לחלוטין נולדנו באותו שבוע אבל זה לא קשור להיותנו סוחרי עתיקות.

<רוני פירר: זאת בקשה אישית.

עמרם מצנע: כמה מתוך ה-67 הם ממזרח ירושלים?

<אמיר גנור: בערך חצי-חצי.

<רוני פירר: יתר ההערות שלי הן טכניות לגבי הסעיפים.

עמרם מצנע: תשאיר אותן להקראה.

<רוני פירר: אני מציע שאם התקנה הזאת לגבי הצילום תתקבל, היא מיועדת נגד נושא הלבנת הון, שגם מס הכנסה יבקש מכל הסוחרים במדינת ישראל לצלם את כל המלאי שלהם ולדווח באופן מקוון למס הכנסה על כל מכירה וכדומה.

<רוני פירר: זה יהיה בגדול האח הגדול שעינו פקוחה 1984.

עמרם מצנע: מר צדוק, רוצה להוסיף משהו?

<ישעיהו צדוק: אין לי מה להוסיף.

<ישעיהו צדוק: אמרו את הכול.

עמרם מצנע: כמה פריטים יש לך?

<ישעיהו צדוק: למעלה מעשרים אלף.

<ישעיהו צדוק: 23 אלף.

<ישעיהו צדוק: הם יודעים.

<ישעיהו צדוק: הרישום נמצא אצלם.

עמרם מצנע: אבל בחלוקה של פריטים רשומים.

<ישעיהו צדוק: כן, אבל יש עוד חבילות של עשרות אלפי פריטים כמו ברונזה בכמויות.

<איתן קליין: הוא הסוחר הגדול ביותר במדינת ישראל.

עמרם מצנע: אין ספק שאי אפשר לעמוד בתקנות האלה לפי שוויון.

עמרם מצנע: אני מבקש שתהיו יצירתיים ותציעו מנגנון שיהיה בתקנות.

עמרם מצנע: אי אפשר לאשר תקנות ולסמוך על רצונכם החופשי כי אחרת לא היינו עושים תקנות.

<מירב ישראלי: לא נוכל לנהוג באופן לא שוויוני בין סוחרים בלי שתהיה לך הסמכה לזה בתקנות.

<מירב ישראלי: אתה אומר שנלך לקראתם, אבל אם אין לך הסמכה לעשות את זה, אתה לא תוכל להפלות בין סוחר לסוחר ולהחליט בעצמך ש-10,000 כן ו-3,000 לא.

<מוטי ארד: אם עיכבו בשנה עד שהם הגישו את התקנות האלה ולא קרה כלום.

<מוטי ארד: זה לא שיש כאן נושא דחוף של הברחת נשק.

<רוני פירר: שנה וחצי.

עמרם מצנע: אנחנו נתחיל בהקראה ואתם תארגנו תקנון או תאריך מאוחר יותר או לקבוע באמת שפריטים רשומים - - -

<פראס בדחי: אולי נקדים את המאוחר אדוני.

<פראס בדחי: ברמת העיקרון אוזנינו כרויות אבל גם בפועל מוכנים שבמקום תשעים ימים, התחולה תהיה 120 ימים ואפילו אני מוכן להכניס סעיף שבמקרים חריגים תוגש בקשה ונטפל בה.

<פראס בדחי: ננסח את זה ברוח הזאת.

עמרם מצנע: תחשבו תוך כדי.

עמרם מצנע: בסדר.

עמרם מצנע: אנחנו מתחילים בהקראה.

<מירב ישראלי: תקנות העתיקות (ניהול רשימת מצאי), התשע"ד-2014 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 17 ו-46(א) לחוק העתיקות, התשל"ח-1978 (להלן – החוק), לאחר התייעצות במנהל רשות העתיקות ובמועצת רשות העתיקות ובאישור ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת לפי סעיף 2 לחוק העונשין, התשל"ז-1977, וסעיף 21א לחוק יסוד: הכנסת, אני מתקין תקנות אלה:

<מירב ישראלי: אישור הוועדה הוא לפי סעיף 2 לחוק העונשין וסעיף 21 לחוק יסוד: הכנסת, מכיוון שכל עבירה על התקנות היא גם עבירה פלילית.

<מירב ישראלי: לכן צריך את האישור.

<מירב ישראלי: בתקנות אלה - "אתר האינטרנט של הרשות" – באתר האינטרנט של הרשות שכתובתו http:

<מירב ישראלי: //iaa.

<מירב ישראלי: /priza.

<מירב ישראלי: info "המנהל" – מנהל הרשות לרבות מי שהמנהל הסמיכו בכתב לעניין תקנות אלה.

<מירב ישראלי: "מלאי מסחרי" – עתיקות המוחזקות בידי סוחר והמוצעות למכירה.

<מירב ישראלי: "מקום העסק" – המקום המוגדר ברישיון מקום העסק לפי סעיף 16 לחוק.

<מירב ישראלי: "מק"ט סוחר" – המספר הסידורי השוטף שנותן סוחר לעתיקה מיד עם רכישתה או קבלתה.

<מירב ישראלי: "מק"ט רשות העתיקות" – המספר שנותנת הרשות לכל עתיקה, במערכת הממוחשבת.

<מירב ישראלי: "סוחר" - מי שבידו רישיון.

<מירב ישראלי: "רישיון" – רישיון למסחר בעתיקות לפי סעיף 15 לחוק.

<מירב ישראלי: "רשימת מצאי" – רשימה שבה מצוינות כל העתיקות שהן מלאי מסחרי.

עמרם מצנע: האם יש איזושהי הערה לפתיחה ולסעיף 1?

<מוטי ארד: רק לגבי העניין של חוק העונשין.

<מוטי ארד: זה גם חשוב לעניין.

<מוטי ארד: אנחנו עוסקים בנושא שיש לגביו עבירה פלילית לגבי כל דבר ולכן החשש של סוחרי העתיקות שאם הם לא יעמדו בתקנות בגלל שהם לא יכולים לעמוד מבחינה טכנית, זה יהווה עילה.

עמרם מצנע: אנחנו נתקדם, אבל לניסוח הזה אין הערות.

עמרם מצנע: בעד – פה אחד

עמרם מצנע: הוועדה מאשרת את הפתיחה ואת סעיף 1.

<מירב ישראלי: ניהול רשימת מצאי סוחר ינהל רשימת מצאי באמצעות עדכון נתונים לגבי כל פריט ופריט ברשימת המצאי לפי הטופס שבתוספת הראשונה.

<מירב ישראלי: סוחר יעדכן את הדיווח על רשימת המצאי באופן מקוון באתר האינטרנט של הרשות לפי תקנה 6.

<מירב ישראלי: ברשימת המצאי יצוין בטור "הערות" מיקומה המדויק של כל עתיקה, לרבות אם הוצגה בחלון תצוגה של בית העסק או שהיא מצויה במחסן של בית העסק.

עמרם מצנע: הערות לסעיף 2.

<מוטי ארד: לסעיף הזה, צריך לשים לב שהטופס כולל כבר את הדרישה לתמונה.

<מוטי ארד: ככל שהנושא של התמונות כן יהיה לו אוזן קשבת, אנחנו מזכירים שזה נמצא ב-(א).

<מוטי ארד: שנית, מדובר כאן בחדירה קשה לפרטיות של בעל עסק כשבאים ואומרים לו שברשימת המצאי הוא צריך לומר את המקום המדויק של כל עתיקה ואם הוא מזיז אותה מהחלון למחסן או כל תנועה של העתיקה הזאת, כאילו מדובר באיזה חומר רדיו אקטיבי מסוכן.

<מוטי ארד: מה הצורך הזה כל הזמן לעקוב און ליין אחרי העתיקה ולדעת היכן היא נמצאת?

<פראס בדחי: למה זה אמור להפריע לכם אם אתם מנהלים מסחר בצורה חוקית?

<פראס בדחי: ממה אתם צריכים לחשוש בעניין הזה?

<פראס בדחי: הרי העתיקות שלכם מוצגות למכירה באון ליין כל הזמן.

<פראס בדחי: אדם יכול להיכנס לחנות ולקנות את העתיקה.

<פראס בדחי: למה אתם חוששים מהעניין הזה?

<פראס בדחי: אם זה חוקי וללא בעיות, מה הבעיה?

<מוטי ארד: קודם כל, הנושא של חוקי לא צריך להכניס אותו לכל סעיף ולכל אמירה.

<מוטי ארד: הדבר שמפריע הוא שסוחר כדרך של סוחרים משנה את התצוגה שלו לפעמים והוא מוציא משהו מהחלון ושם אותו במחסן או במקום אחר.

<מוטי ארד: למה אתם צריכים כל הזמן לדעת איפה בדיוק ברגע זה נמצאת העתיקה?

<מוטי ארד: זה לא אסיר ברישיון.

<מירב ישראלי: למיטב הבנתי זה קיים בתקנות הקיימות.

<מירב ישראלי: הדבר היחידי שיש הבדל בין התקנות הקיימות לתקנות החדשות הוא המילה "מדויק".

<מירב ישראלי: השאלה, לאור הדבר הזה, למה הכוונה במילה מדויק מעבר לעניין הזה.

<מירב ישראלי: אולי פשוט להוריד את המילה "מדויק" ולהשאיר את זה בנוסח כפי שהיה שזה או חלון או מחסן.

<איתן קליין: אותו הדבר.

<איתן קליין: הרי זה הופיע כבר בתקנות הקודמות והם מילאו אחר החוק.

<מירב ישראלי: התיקון היחידי זה באמת העניין של ה-מדויק.

<מירב ישראלי: אפשר למחוק את זה או שיש לזה משמעות?

<איתן קליין: אני רוצה מדויק.

<רוני פירר: נאמר קודם שהמערכת הממוחשבת תפטור את המערכת הידנית.

<רוני פירר: בסעיף 2(א) כתוב במפורש שצריך גם את זה וגם את זה.

<רוני פירר: סוכן ינהל רשימת מצאי באמצעות עדכון נתונים לגבי כל פריט ופריט ברשימת המצאי לפי הטופס שבתוספת הראשונה.

<מירב ישראלי: זה טופס מקוון.

<רוני פירר: לא.

<מירב ישראלי: לפחות זאת הכוונה.

<רוני פירר: אני מציע לקרוא את ההמשך.

<רוני פירר: זה נכון שיהיה גם זה וגם זה?

<פראס בדחי: לא.

<פראס בדחי: רק במחשב.

<מוטי ארד: אתה תצטרך לפי התקנות האלה להיות כל היום על המחשב ולעדכן.

<רוני פירר: לא.

<רוני פירר: גם ידני.

עמרם מצנע: הוא אומר שכאילו מחייבים אותו לנהל גם ידני וגם ממוחשב.

<רוני פירר: גם וגם.

<רוני פירר: כתוב.

<רוני פירר: אפשר לראות את זה בהמשך.

עמרם מצנע: האם אפשר להוסיף בסעיף 2(א) את המשפט לפי הטופס המקוון?

<רוני פירר: כל פעם שמעדכנים פריט, צריך לעשות גם את המספור הממוחשב וגם את המספור הידני.

<רוני פירר: אם אין טופס ידני, אי אפשר לעשות.

עמרם מצנע: מאחר ואין לך בכלל מחשב, אתה כנראה לא מכיר.

עמרם מצנע: הטופס מופיע במחשב.

עמרם מצנע: ממלאים אותו.

<רוני פירר: לא.

<רוני פירר: הטופס בסעיף 15 לא מופיע במחשב.

<רוני פירר: את כוונת הדברים אני לא יודע.

<רוני פירר: אני קורא אותם.

עמרם מצנע: אני דווקא הבנתי מכוונת הדברים שזה טופס ממוחשב.

עמרם מצנע: לכן אני מציע, כדי להסיר ספק של מר פירר, לכתוב מצאי לפי הטופס המקוון.

<איתן קליין: זה כתוב בסעיף (א) פסקה שלישית.

עמרם מצנע: עדכון נתונים לכל פריט ופריט ברשימת המצאי לפי הטופס המקוון שבתוספת הראשונה.

<רוני פירר: אז אין מק"ט סוחר.

<מירב ישראלי: למה?

<מירב ישראלי: יש סוחר ממוחשב, אם אני מבינה נכון.

עמרם מצנע: נכון.

<רוני פירר: בסעיף (ב), המקור של סעיף (ב), פשוט לעדכן את האנשים, זה כאשר יש עתיקה שאיננה בחנות.

<רוני פירר: למשל בחלון תצוגה שהוא לא בחנות או במחסן של העסק.

<רוני פירר: זאת הייתה הכוונה המקורית ולא בדיוק בתוך החנות, האם זה נמצא על המדף הזה או המדף הזה.

<רוני פירר: חבל שזה לא כתוב כך.

<מוטי ארד: העניין שזה הופך להיות מקוון במחשב און ליין כל הזמן, זה שינוי מהותי.

עמרם מצנע: זה ברור.

<מוטי ארד: פעם בשנה לכתוב.

עמרם מצנע: אדוני, אתה הלא יודע כי אתה בטח כן מצוי במחשב שזה לא דבר מסובך.

עמרם מצנע: הדבר המסובך הוא להעביר את המלאי הקיים למערכת ממוחשבת.

עמרם מצנע: ברגע שזה קיים שם, זה דבר לגמרי טבעי ונורמטיבי שאתה לוקח פריט, מוכר אותו, מוציא אותו מהמחסן ושם אותו בחלון הראווה, אתה לוחץ על כפתור במחשב.

עמרם מצנע: זאת לא בעיה.

עמרם מצנע: דרך אגב, אם אתה לא עושה את זה באופן רציף, אז אתה צריך לנהל גם מערכת רשומה כי אתה צריך בסוף היום או בסוף השבוע להעביר מתוך מה שעשית אל המערכת הממוחשבת וזה בעייתי.

<מוטי ארד: כמו בענייני מס, בניהול מלאי לצורך מס, יש ספירת מלאי אחת לשנה, אז פעם בשנה עושים את זה.

עמרם מצנע: הלא זה מלאי עתיקות שכל פריט הוא ייחודי.

עמרם מצנע: זה לא מלאי גבינות או מלאי בשר או מלאי קופסאות צבע.

עמרם מצנע: אני חוזר רגע לסעיף 2.

עמרם מצנע: האם מקובל עליכם להוסיף ליתר ביטחון: לגבי כל פריט ופריט ברשימת המצאי לפי הטופס המקוון שבתוספת הראשונה?

<פראס בדחי: אנחנו לא מתנגדים אדוני.

עמרם מצנע: הדבר הנוסף, בסעיף (ב), להשאיר: מיקומה של כל עתיקה בלי "המדויק".

עמרם מצנע: "המדויק", מישהו יתרגם לקורדינטה בעשר ספרות.

<פראס בדחי: זאת לא כוונת המשורר.

עמרם מצנע: אז תוריד את המילה.

עמרם מצנע: אנחנו מורידים את המילה "המדויק".

<פראס בדחי: בסדר.

עמרם מצנע: הצבעה

עמרם מצנע: סעיף 2 אושר

עמרם מצנע: הוועדה מאשרת את סעיף 2 עם התיקונים עליהם דיברנו.

<מירב ישראלי: מקום החזקת מלאי מסחרי מלאי מסחרי של סוחר יימצא רק במקום העסק.

<מירב ישראלי: סוחר לא יחזיק אוסף במקום העסק.

<מוטי ארד: לגבי 3(א), מלאי מסחרי של סוחר יימצא רק במקום העסק.

<מוטי ארד: גם כאן יש מניעה מהסוחר להעביר את זה למחסן שלו במקום העסק, להעביר את זה למקום אחר שמוגדר ויהיה כתוב און ליין היכן הוא.

<מוטי ארד: למה להכריח אותם שבמקום העסק יהיה כל המלאי?

<מוטי ארד: למר צדוק יש עשרות אלפי פריטים, אולי החנות יותר קטנה ואין שום הגיון בדבר וסיבה מעבר לרצון להקשות.

<מירב ישראלי: מה זה בעצם מקום העסק?

<מירב ישראלי: למה הכוונה במקום העסק?

<איתן קליין: המסחר בעתיקות מוגבל לכתובת מסוימת.

<מירב ישראלי: אבל אחזקת מלאי, המחסן הוא חלק מהעסק גם אם הוא בכתובת אחרת.

<איתן קליין: הוא מציין אותו.

<איתן קליין: זה חלק מהעסק.

<מירב ישראלי: כמו ב-(ב) שם יש לך שתי אפשרויות, יש לך בית העסק שם זה בית הממכר, ויש לך את המחסן של בית העסק.

<מירב ישראלי: אלה שתי האפשרויות.

<איתן קליין: מקום העסק והוא מופיע ברישיון.

<רוני פירר: הסעיף בסדר.

<איתן קליין: יש תקנות לרישיון למסחר בעתיקות.

<רוני פירר: הסעיף בסדר.

<איתן קליין: אז מה לא בסדר?

<רוני פירר: אני לא אמרתי.

<רוני פירר: אני אמרתי שהסעיף בסדר.

<מוטי ארד: אני מייצג מעבר למר פירר.

עמרם מצנע: מקום העסק בסעיף ההגדרות, בסעיף 1, כתוב: המקום המוגדר ברישיון, מקום עסק לפי סעיף 16.

עמרם מצנע: האם שם מוגדר העסק ומחסניו גם אם הם במקומות אחרים?

<פראס בדחי: שם מוגדר מקום העסק, בהגדרה.

<איתן קליין: אם יש לו מחסן בכתובת אחרת, הוא רושם בהערות שהפריטים נמצאים במחסן בכתובת אחרת.

<מירב ישראלי: אבל לפי הסעיף הזה הוא לא יכול להחזיק אותם במקום אחר.

<מירב ישראלי: זה מה שהסעיף אומר.

<פראס בדחי: הוא צריך להחזיק אותם במקום העסק.

<פראס בדחי: מה זה מקום העסק?

<פראס בדחי: הוא מוגדר בחוק.

עמרם מצנע: תקריא לנו.

<מירב ישראלי: סעיף 16 אומר: ברישיון למסחר בעתיקות יצוין מקום העסק.

<מירב ישראלי: תוקפו של הרישיון יהיה למקום זה בלבד ויוצג שם במקום בולט.

עמרם מצנע: זה לא מספיק?

<מירב ישראלי: השאלה היא האם מה שכתוב ברישיון זה רק מקום המסחר עצמו, החנות, או שגם המחסנים ומקומות אחרים, כי את המלאי בוודאי אפשר להחזיק לא רק בחנות אלא גם במקומות אחרים.

<פראס בדחי: אם לבעל הרישיון יש מחסן והוא מחשיב אותו כחלק מהעסק שלו, הוא מציין אותו בתוך הרישיון.

עמרם מצנע: זה לא מה שכתוב.

<פראס בדחי: מבחינת הרישיון, כשאתם מקבלים רישיון, מה כתוב?

<רוני פירר: נכון.

<פראס בדחי: זה מה שכתוב.

<פראס בדחי: זה לא נושא שבמחלוקת.

<פראס בדחי: זאת הערה שאני לא מבין.

עמרם מצנע: יכול להיות שזה לא במחלוקת, אבל במלל הכתוב זה לא ברור.

<פראס בדחי: הכתובת כתובה ברישיון.

עמרם מצנע: קראנו עכשיו את סעיף 16.

עמרם מצנע: סעיף 16 מדבר על מקום העסק.

עמרם מצנע: לפי המלים הפשוטות של החוק הוא לא מאפשר מחסנים נוספים.

<פראס בדחי: אבל מחסן הוא מקום העסק.

עמרם מצנע: לא.

עמרם מצנע: זאת כתובת אחרת.

עמרם מצנע: צריך לתת לזה ביטוי כאן.

עמרם מצנע: זה לא משנה שיש לכם תורה שבעל פה.

עמרם מצנע: צריך רק לתת לזה ביטוי.

<מוטי ארד: לרבות מחסן שיוגדר ברישיון.

<פראס בדחי: אין בעיה.

<מירב ישראלי: זה בסדר לכלול את זה במקום העסק.

עמרם מצנע: בהגדרות.

<מירב ישראלי: כן.

עמרם מצנע: מקום העסק, המקום המוגדר ברישיון, מקום עסק ומחסנים.

<פראס בדחי: לא.

<פראס בדחי: המקום המוגדר ברישיון לרבות מחסנים.

עמרם מצנע: בסדר.

עמרם מצנע: לרבות מחסנים לפי סעיף 16 לחוק.

<מירב ישראלי: בסדר.

<מירב ישראלי: שיהיה ברור שצריך לכלול את זה.

עמרם מצנע: מה זה סעיף (ב)? סוחר לא יחזיק אוסף במקום העסק.

<מירב ישראלי: ההגדרה של אוסף היא בחוק.

<פראס בדחי: אוסף זה אדם שיש לו 15 פריטים בלבד והם לא למסחר.

<מירב ישראלי: אני מקריאה.

<מירב ישראלי: "דבר עתיקות של 15 עתיקות ומעלה למעט עתיקות המוחזקות בידי סוחר עתיקות כמלאי מסחרי".

<מירב ישראלי: זה אוסף פרטי.

<איתן קליין: זאת אומרת, יכול להיות שלסוחר יהיה מלאי מסחרי אתו הוא סוחר וחוץ מזה יהיה לו אוסף שהוא להנאה אישית, נקרא לזה כך, והוא לא יכול להחזיק אותו במקום העסק אלא להחזיק אותו אצלו בבית.

עמרם מצנע: למה?

עמרם מצנע: מה הרציונל?

<איתן קליין: שמא יהיה ערבוב.

<מוטי ארד: אז תכתוב שיהיה בנפרד.

<מוטי ארד: שיוחזק בנפרד.

<פראס בדחי: יש הבחנה בין אספן לבין סוחר.

עמרם מצנע: אבל סוחר יכול להיות גם אספן.

<פראס בדחי: סוחר יכול להיות גם אספן.

<אמיר גנור: אני אסביר מה הרציונל.

<אמיר גנור: זה נטו עניין של אכיפה.

<אמיר גנור: כאשר אנחנו מגיעים לעשות ביקורת בחנות ומוצאים שם פריט שלא רשום והוא פריט ייחודי, תמיד יכול לבוא הסוחר ולהגיד שהוא לא רשם אותו כי הפריט הזה שייך לאוסף הפרטי שלו.

עמרם מצנע: אז תכתוב שסוחר לא יחזיק אוסף במקום העסק למעט אם האוסף רשום על פי חוק זה.

<אמיר גנור: או יכול להיות שהוא של אספן אחר.

<רוני פירר: סוחר עתיקות שרוצה למכור פריט מהעסק שלו, צריך להעביר את הסטטוס של הממצא מהאוסף הפרטי לאוסף מסחרי.

עמרם מצנע: אני אומר.

עמרם מצנע: סוחר לא יחזיק אוסף במקום העסק למעט אם האוסף על פריטיו רשום על פי חוק זה.

<איתן קליין: אדוני, יש תקנות מאוד מפורטות לאספני עתיקות ואנחנו כאן מתנגשים עם תקנות קיימות.

<פראס בדחי: אני אסביר את הרציונל.

<פראס בדחי: זה פשוט מאוד.

<פראס בדחי: אי אפשר להכניס את המילה למעט כי ברגע שהוא מעביר למלאי, זה לא הופך להיות אוסף ולכן זה הופך להיות מיותר.

<פראס בדחי: אתה בפועל אומר שלא יחזיק למעט אבל ברגע שהאוסף או הפריט מהאוסף עבר למלאי המסחרי, הוא כבר לא באוסף.

<פראס בדחי: לכן אין טעם לתקן.

<אמיר גנור: הוא צריך להיות און ליין במערכת כפריט.

<מוטי ארד: אוסף הוא לתצוגה ולא למכירה.

<אמיר גנור: הרציונל הוא שאנחנו נגיע לחנות עתיקות לעשות ביקורת על המלאי המסחרי ונראה שם פריטים שהם לא רשומים, סוחר העתיקות יאמר לנו שזה האוסף שלו.

<מוטי ארד: אני מציע שזה יוחזק בנפרד, שיהיה מוחזק בנפרד.

<אמיר גנור: ולכן זה לא צריך להיות בחנות.

<מוטי ארד: בנפרד בעסק.

<מוטי ארד: הוא יכול להחזיק, אם יש לי כאן חלון לאוסף.

עמרם מצנע: חברים, אנחנו מאשרים את סעיף 3 כמו שהוא.

<מוטי ארד: אדוני, סעיף 3 כולל את המחסן.

עמרם מצנע: כן.

עמרם מצנע: תיקנו בהגדרות.

<מוטי ארד: עדיין לגבי אוסף.

עמרם מצנע: חברי היקר, מלומדי, הנושא נגמר.

עמרם מצנע: שמענו ואנחנו מתקנים לגבי סעיף 3(א) ומוסיפים בהגדרות.

עמרם מצנע: בעד – פה אחד

עמרם מצנע: סעיף 3 אושר.

<מירב ישראלי: זיהוי עתיקות סוחר יציין כל עתיקה ברשימת המצאי במק"ט רה"ע ובמק"ט סוחר לא יאוחר מיום אחד אחרי יום העסקים שבו הגיעה העתיקה לרשותו.

<מירב ישראלי: סוחר יציין את מק"ט הסוחר גם בתווית הסימון שתודבק על העתיקה או בתג הסימון שיוצמד לעתיקה או ירשום אותו על גבי העתיקה בדיו שאינה ניתנת למחיקה בנקל.

<מוטי ארד: לגבי הזמן שניתן כאן, לא יאוחר מיום עסקים אחד.

<מוטי ארד: שוב, מדובר כאן בדחיפות איומה?

<מוטי ארד: מה יקרה אם זה יהיה שלושה ימים?

<אמיר גנור: זה קיים בתקנות.

<מירב ישראלי: בגלל שזאת עבירה פלילית, באמת רצוי לתת זמן סביר.

עמרם מצנע: שלושה ימים?

<אמיר גנור: זה קיים בתקנות.

<מוטי ארד: אבל עכשיו זה מקוון.

<מוטי ארד: הכול במחשב.

עמרם מצנע: התקנות האלה מבטלות את התקנות ההן.

עמרם מצנע: מה אכפת לכם שאלה יהיו שלושה ימים?

<איתן קליין: קודם כל, אני חושב שזה צריך להתבצע בו במקום ולא יום אחרי.

עמרם מצנע: גם אני חושב.

<איתן קליין: ברגע שאתה מכרת עתיקה, אתה תנהל לעצמך רישום ידני של מה שמכרת ושלושה ימים לאחר מכן במחשב?

עמרם מצנע: גם אני חושב אבל עדיין אפשר לתת שפיל.

עמרם מצנע: המחשב התקלקל.

<אמיר גנור: זה משפיע על כל העניין.

<אמיר גנור: כל הרציונל של המערכת שהיא מעודכנת כל הזמן.

<איתן קליין: אם אני אגיע לחנות ואני אבדוק את המלאי המסחרי שלהם, פתאום אני אגלה שיש דברים שלא עודכנו ואז יגידו לי שמכרו אותם יום לפני.

<מירב ישראלי: אבל יש חשבונית.

<איתן קליין: אני מקווה שיש חשבונית.

<איתן קליין: זה במקרה הטוב.

עמרם מצנע: אם אין, לא תוכל לבדוק בכלל.

<פראס בדחי: למה שלושה ימים כדי לכתוב?

<מוטי ארד: מסחר זה משהו שונה קצת מאשר לשבת ליד המחשב ולהקליד מסמכים כמו שאני עושה.

<פראס בדחי: תאמין לי שהמחשב היום, כולנו עובדים במחשב ולא צריך לעשות מזה עניין.

<פראס בדחי: להביא ניירת ולכתוב, לפעמים לוקח יותר זמן מאשר ללחוץ על כפתור.

עמרם מצנע: בואו נתקדם ותכף אני אתן פסיקה.

<רוני פירר: אני מקווה ששמתם לב שצריך גם מק"ט של רשות העתיקות וגם מק"ט סוחר.

<רוני פירר: זאת אומרת שיש רשימה ידנית.

<אמיר גנור: המחשב נותן אוטומטית.

<רוני פירר: כתוב.

עמרם מצנע: למה זה מחייב רישום ידני?

<רוני פירר: מחייב, כי אחרת אני לא אוכל להגיע למק"ט סוחר.

<רוני פירר: נראה את זה גם בהמשך.

עמרם מצנע: לא הבנתי.

<רוני פירר: בלי רשימה ידנית אין מק"ט סוחר ואת זה גם נראה בהמשך.

עמרם מצנע: למה?

עמרם מצנע: מק"ט סוחר, הסוחר נותן את המספר.

<רוני פירר: נכון.

עמרם מצנע: אתה מכניס אותו למחשב.

<רוני פירר: הוא צריך להיות רצוף.

עמרם מצנע: אתה מכניס מספר.

<רוני פירר: זה לא מהמחשב.

<רוני פירר: זה מהידני.

<איתן קליין: מק"ט סוחר לא חייב להיות רצוף מבחינתכם.

<איתן קליין: הוא צריך להיות רצוף מבחינת הסדר הכרונולוגי, אבל אם הכנסת פריט שהוא 234 ואחר כך 236, זה לא משנה אם יש פריט 235 באמצע.

<איתן קליין: המערכת יודעת לסדר את זה בעצמה.

<רוני פירר: כתוב בהמשך שצריך להיות רצוף.

<פראס בדחי: הסוחר מכניס רק מספר אחד.

<רוני פירר: דיברו כאן הרבה על מחשבים.

<רוני פירר: אני רוצה להזכיר שאין לי מושג בדיוק מה זה.

עמרם מצנע: את זה אני מבין.

עמרם מצנע: אני אומר לך שאין שום סיבה לנהל ידנית רק בגלל שצריך מק"ט.

<מירב ישראלי: מתי הוא מקבל את המק"ט של רשות העתיקות?

<איתן קליין: המערכת נותנת אותו אוטומטית.

<מירב ישראלי: זאת אומרת, הוא מעדכן את המספר הסידורי השוטף שלו, שולח את זה ואז הם שולחים לו בחזרה?

<איתן קליין: לא.

<איתן קליין: זה מופיע במערכת.

<פראס בדחי: המערכת נותנת את זה.

<מירב ישראלי: מה זה אומר שסוחר יציין כל עתיקה ברשימת המצאי, הוא יסומן במק"ט רשות העתיקות?

<מירב ישראלי: הסוחר יציין את זה.

<פראס בדחי: ברגע שהוא מכניס את הפריט שלו, יש מספר.

<מירב ישראלי: לא הוא מציין את זה.

<מירב ישראלי: המערכת מציינת את זה.

עמרם מצנע: הוא מקבל במחשב והוא צריך לסמן על הפריט.

<מירב ישראלי: לא.

<מירב ישראלי: זה לא על הפריט.

<מירב ישראלי: זה ברשימת המצאי.

<איתן קליין: את צודקת.

<איתן קליין: אני אסביר.

<איתן קליין: ברגע שהסוחר פותח דף חדש שבו הוא מעדכן את נתוני הפריט, ישר נפתח לו אתר רשות העתיקות, מלאי של רשות העתיקות, והוא צריך להזין את מק"ט הסוחר.

<איתן קליין: זאת אומרת שברגע שהוא עושה את הפעולה של פתיחת דף.

<מירב ישראלי: לא הוא מציין.

עמרם מצנע: מירב צודקת.

עמרם מצנע: אתם כותבים כאן סוחר יציין - כלומר, אמירה לסוחר – ברשימת המצאי במק"ט רשות העתיקות ובמק"ט הסוחר.

עמרם מצנע: בעצם הוא צריך לציין רק את מק"ט הסוחר.

עמרם מצנע: זה אוטומטית.

עמרם מצנע: אז לא צריך לכתוב את זה כאן.

עמרם מצנע: סוחר יציין כל עתיקה ברשימת המצאי במק"ט הסוחר לא יאוחר מ-.

<מירב ישראלי: אולי יום עסקים אחד לפחות.

<איתן קליין: לא יאוחר מיום אחד.

<מירב ישראלי: יום אחד אחרי יום העסיקים שהגיע לרשותו, יום עסקים אחד.

<מוטי ארד: כל המהות היא לא רק אכיפה אלא יש גם התנהלות.

עמרם מצנע: רגע.

עמרם מצנע: אנחנו תיקנו את זה כך שלא רשום מק"ט רשות העתיקות אלא רק מק"ט סוחר.

<מירב ישראלי: מה שהוא צריך לציין על העתיקה, זה באמת רק מק"ט הסוחר.

<מירב ישראלי: הנושא של מק"ט רשות העתיקות זה למעקב שלהם.

עמרם מצנע: אפשר דרך אגב לכתוב בסוגריים שמק"ט רשות העתיקות יוזן אוטומטית על ידי.

<מירב ישראלי: זה מחייב אותם.

עמרם מצנע: כן.

<מירב ישראלי: אין לי בעיה, אבל אז זה מחייב אותם ולא קשור לסוחר.

<פראס בדחי: במק"ט רשות העתיקות או במק"ט סוחר שהמערכת הממוחשבת תנפיק באופן אוטומטי לא יאוחר מיום אחד.

<מירב ישראלי: יש מה שרשום במחשב ויש מה שהוא כותב על העתיקה.

<מירב ישראלי: אלה שני דברים שונים.

<מירב ישראלי: מה שהוא כותב במחשב, הוא מזין, לפי מה שאמרתם לי, את מק"ט הסוחר ואז הוא מקבל אוטומטית.

<מירב ישראלי: לצורך מה אתם צריכים את מק"ט רשות העתיקות?

<מירב ישראלי: מה זה עוזר לכם?

<אמיר גנור: שיהיה סינכרון בין המלאי שלו למלאי.

<מירב ישראלי: אבל הוא לא צריך לעשות עם זה שום דבר.

<אמיר גנור: הוא לא עושה עם זה כלום.

<אמיר גנור: הוא רק מזין מספר.

עמרם מצנע: מיותר לציין את זה.

עמרם מצנע: כאן יש נהלים שמחייבים את הסוחר.

עמרם מצנע: הסוחר יציין את מק"ט הסוחר.

עמרם מצנע: נקודה.

<פראס בדחי: אבל הפיקוח, אם למשל יש בעיה ואנחנו צריכים לבוא לבית המשפט ולומר שהנה, זה המספר שהיה רשום של הסוחר, אותו מספר שהיה רשום אצלנו ולעשות סינכרון בין שניהם.

עמרם מצנע: אבל זה לא תפקידו אלא זה תפקידכם.

עמרם מצנע: אתם מזינים.

<פראס בדחי: זה תפקידנו.

<פראס בדחי: אני אומר שצריך את המק"ט שלנו.

<פראס בדחי: המק"ט שלנו, לא קשור אליו והוא לא צריך לעשות כלום אלא אנחנו צריכים לעשות.

<מירב ישראלי: תגיד לי איזה הוראה אתה רוצה להכניס.

<אמיר גנור: אפשר לכתוב "ויקבל מק"ט רשות העתיקות".

עמרם מצנע: לא.

עמרם מצנע: זה אחר כך מטיל על הסוחר משהו ואני חושב שזה לא נכון לעשות.

עמרם מצנע: הסוחר יציין כל עתיקה ברשימת המצאי במק"ט סוחר.

עמרם מצנע: בסוגריים: רשות העתיקות מזינה באופן אוטומטי את מספר מק"ט רשות העתיקות.

<איתן קליין: מק"ט רשות העתיקות יתקבל אוטומטית.

עמרם מצנע: לפי דעתי מיותר לציין את זה.

<מירב ישראלי: נכון.

מירב כהן: אולי אפשר, כמו שהקראתם, סוחר יציין כל עתיקה ברשימת המצאי במק"ט סוחר ובמק"ט רשות העתיקות כפי שהונפק על ידי המערכת באופן אוטומטי.

עמרם מצנע: לא.

עמרם מצנע: הוא לא צריך לעשות את הפעולה הזאת.

עמרם מצנע: נניח יש תקלה במחשב?

עמרם מצנע: אני מציע לא לציין את זה בכלל.

<מירב ישראלי: עכשיו צריך לראות אם בכלל צריך את ההגדרה של מק"ט רשות העתיקות בתקנות.

<מירב ישראלי: אני לא יודעת.

<מירב ישראלי: יכול להיות שזה מיותר.

עמרם מצנע: אנחנו מוחקים את מק"ט רשות העתיקות.

<פראס בדחי: אולי נשאיר את זה בסוגריים ולא נמחק את זה.

<פראס בדחי: שיהיה ברור שהמערכת נותנת.

<פראס בדחי: זה לא קשור אליו.

<פראס בדחי: הוא לא צריך לעשות כלום.

עמרם מצנע: לא אכפת לי.

<איתן קליין: צריך להשאיר את זה בסוגריים.

<פראס בדחי: שיהיה ברור שיש מק"ט רשות העתיקות.

<מירב ישראלי: תקנות הן נורמה.

<מירב ישראלי: הן נורמה שמחייבת מישהו לעשות משהו ויש לה גם עבירה פלילית.

<מירב ישראלי: אלה תקנות.

<מירב ישראלי: תקנות הן לא הצהרות כלליות על דברים שרשות העתיקות עושה.

<מירב ישראלי: אם אני אכתוב את זה בתקנות, זה יחייב מישהו לעשות משהו.

<מירב ישראלי: אי אפשר לכתוב את זה בסוגריים.

<פראס בדחי: אני חוזר לעניין הזה כי עת ישבנו עם מיכל רבינוביץ' ממחלקת ייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים, עת ישבנו על התקנות, היא התעקשה שזה יהיה.

<מירב ישראלי: היא כנראה לא הבינה מה זה אומר.

<אמיר גנור: יש על זה משהו בהגדרות הכלליות בסעיף 1.

<מירב ישראלי: נכון.

<מירב ישראלי: אני אומרת שאולי לא צריך את זה.

<אמיר גנור: לכן אפשר לפרט יותר בסעיף 1 ולומר מה זה.

<אמיר גנור: לכתוב המספר שנותנת הרשות באופן אוטומטי.

<מירב ישראלי: תקנות, חקיקה, הגדרות, זה דבר שמופיע רק אחר כך.

<מירב ישראלי: הגדרות זה לא משהו אופרטיבי.

<מירב ישראלי: הגדרות זה משהו שמשמש אותנו אחר כך בהוראות האופרטיביות.

<מירב ישראלי: אם אתם רוצים להגיד שיש לזה איזו נפקות לגבי הסוחר, לא לגבי רשות העתיקות.

<פראס בדחי: זה דבר שלא קשור לסוחר אלא קשור לרשות העתיקות.

<פראס בדחי: אני אומר שכפי שמנוסח כאן, אני חוזר לשיחה עם מיכל רבינוביץ' מייעוץ וחקיקה, כאשר אנחנו הולכים להגדרות וברור שהחובה הזאת לא מוטלת על הסוחר אלא על רשות העתיקות, היא לא צריכה להפריע אם היא מופיעה.

<מירב ישראלי: הגדרה זה לא דבר שעומד בפני עצמו.

<מירב ישראלי: הגדרה זה משהו שבא להגדיר משהו שאתה אחר כך משתמש בו בתקנות.

<מירב ישראלי: אתה רוצה לכתוב כאן איזושהי הוראה שמחייבת את רשות העתיקות לעשות משהו.

<מירב ישראלי: בסדר.

<מירב ישראלי: תעשה הוראה.

<מירב ישראלי: אני לא מבינה את הנפקות של זה לצורך התקנות.

<פראס בדחי: הסברתי לך את הרציו.

<פראס בדחי: הרציו הוא שמק"ט רשות העתיקות ומק"ט סוחר לגבי אותה עתיקה עושה סינכרון ויוצר מערכת אכיפה יותר טובה והרי זאת מטרת התקנות.

<מירב ישראלי: זה אצלכם.

<פראס בדחי: בסדר, זה אצלנו.

<פראס בדחי: ברגע שאנחנו אומרים בהגדרות שהחובה הזאת מוטלת על הרשות, זה לא קשור אליו.

עמרם מצנע: בהגדרות לא מטילים חובה.

עמרם מצנע: עזוב רגע את ההגדרות.

<מירב ישראלי: אין לי בעיה.

<מירב ישראלי: תכתוב בתקנות שאם תתקבל במערכת מק"ט סוחר, תשלח רשות העתיקות מק"ט רשות העתיקות לסוחר.

עמרם מצנע: אני אומר לכם, תורידו את זה.

<אמיר גנור: אפשר להוריד.

עמרם מצנע: אנחנו מסכמים.

עמרם מצנע: אנחנו מורידים את מק"ט רשות העתיקות.

<מוטי ארד: אדוני, לעניין של הזמן.

עמרם מצנע: תכף נחזור לזה.

עמרם מצנע: נגמור את הסעיף ונראה אם יש עוד התייחסות לזה.

<מירב ישראלי: לגבי עתיקה זעירה, שלדעת המנהל אין אפשרות לציין את מק"ט הסוחר שלה על העתיקה כאמור בתקנת שמנה (א), יציין הסוחר את מק"ט הסוחר שלה על גבי כלי הקיבול שבו היא מוצגת, ולא תופרד העתיקה מכלי הקיבול כל זמן שהיא כלולה במלאי המסחרי של הסוחר.

<רוני פירר: עד כה לא היה מק"ט סוחר נפרד לכל עתיקה זעירה.

<איתן קליין: היה.

<מירב ישראלי: למיטב ידיעתי זה כמו בתקנות הקיימות.

<רוני פירר: לשום עתיקה זעירה לא היה מק"ט נפרד.

<פראס בדחי: אותו סעיף.

<פראס בדחי: לא שינינו כלום.

<רוני פירר: מישהו פתח את הנושא ולכן אני מעיר.

<רוני פירר: לאף עתיקה זעירה לא היה מק"ט נפרד.

עמרם מצנע: יכול להיות שלא היה, אבל בתקנות הקיימות זה כתוב.

<מירב ישראלי: זה מה שהמנהל מורה.

<רוני פירר: עכשיו חידשו אותן ואני אומר כעובדה שעד עכשיו לפריט זעיר לא היה מק"ט נפרד, באישור רשות העתיקות.

<מירב ישראלי: לקבוצה היה?

<רוני פירר: נכון.

<רוני פירר: לקבוצה.

<מירב ישראלי: זה מה שהם מתכוונים לעשות.

<מירב ישראלי: זאת אותה הסמכה.

<רוני פירר: אבל כאן כתוב אחרת.

<מירב ישראלי: זה אותו הדבר.

<רוני פירר: כתוב שיש מק"ט שאי אפשר לציין עליו, אבל עדיין יש לו מספר נפרד.

<רוני פירר: "את מק"ט הסוחר שלה".

<אמיר גנור: שלה, זאת העתיקה.

<מירב ישראלי: זאת אומרת, הוא אומר שמה שנקרא היום בתקנות מספר סידורי שוטף, שאנחנו מחליפים אותו במק"ט סוחר, התקנה מנוסחת בדיוק אותו הדבר אלא אם מספר סידורי שוטף והוא אומר שלמרות שהתקנה היא כזאת, בפועל לא דרשו מהם לציין גם על כלי הקיבול את כל המספרים הסידוריים אלא נתנו מספר – אם אני מבינה נכון – סידורי אחד לקבוצה.

<מירב ישראלי: אני מבינה נכון?

<פראס בדחי: עד היום הייתה כוס עם מאה מטבעות והיו מציינים כוס מספר 10 עם מאה מטבעות.

<רוני פירר: זה בדיוק מה שהוא אומר וזה לא מה שכתוב כאן.

עמרם מצנע: צריך לתקן את הנוסח.

<מירב ישראלי: כאן כתוב שעל הכוס יהיה 1,2,3, 4.

עמרם מצנע: יציין הסוחר על גבי כלי הקיבול את מק"ט כלי הקיבול ומספר הפריטים בתוכו.

<רוני פירר: אלא אם כן הכוונה אחרת.

<רוני פירר: אני לא יודע.

<מירב ישראלי: אולי כן.

<מירב ישראלי: אולי אתם מתכוונים עכשיו לתת לכל פריט מק"ט סוחר.

עמרם מצנע: לא.

עמרם מצנע: הם לא מתכוונים.

<רוני פירר: הפריט היחידי שהיה ספציפי, אלה מטבעות זהב.

עמרם מצנע: אני מקריא את הנוסח: יציין הסוחר את מק"ט כלי הקיבול ומספר הפריטים בתוכו.

<מירב ישראלי: צריך לתת הגדרה.

עמרם מצנע: לכוס הזאת יהיה מספר מק"ט ויהיה כתוב עליה מספר הפריטים.

<מוטי ארד: אם אנחנו בעולם יותר מודרני, שהדברים מוצגים לא רק בקערות, אני מדבר על עתיקות זעירות, זה יכול להיות גם מגש.

עמרם מצנע: כלי קיבול.

<קריאה: צריך להכניס את זה להגדרות.

<מירב ישראלי: כן.

<מירב ישראלי: בסדר.

<מירב ישראלי: את זה נעשה אחר כך.

<מירב ישראלי: בעתיקה שהיא מטבע ינהג סוחר כלהלן: אם המטבע מזהב או מכסף יציין הסוחר את המטבע במק"ט סוחר כאמור בתקנת משנה (ב).

<מירב ישראלי: מטבעות מאותו חומר ימספר הסוחר במק"ט סוחר במספרים עוקבים.

<מירב ישראלי: אם המטבע מחומר אחר – ייכלל המטבע בחבילה של מטבעות מאותו חומר, שתישמר בכלי קיבול נפרד.

<מירב ישראלי: בכל חבילה יהיו מטבעות בכמות שהסוחר ירשום על גבי אריזת החבילה ושתתאים למספר המטבעות שיש בה אותה שעה.

<מירב ישראלי: מספר המטבעות שבחבילה יהיה תואם למספר המטבעות המופיעות במערכת הדיווח הממוחשבת של רשות העתיקות.

<מירב ישראלי: אם יש יותר מחבילה אחת, ימספר הסוחר את החבילות במק"ט סוחר במספרים עוקבים.

<מירב ישראלי: סוחר יכלול ברשימת המצאי מטבעות עתיקים, חרוזים עתיקים או חפצים אחרים המשובצים בתכשיטים המצויים בידיו וייתן להם מק"ט סוחר.

<מירב ישראלי: סוחר לא יציין שתי עתיקות במק"ט סוחר זהה.

<רוני פירר: אין לי כל התנגדות לסעיף (ג)(3), סוחר יכלול ברשימת המצאי מטבעות עתיקים משובצים.

<רוני פירר: אני לא משבץ.

<רוני פירר: כדאי לרשות העתיקות לבדוק את הסעיף הזה כי זה נותן רשות לאנשים שהם אינם סוחרי עתיקות למכור שיבוצים.

<רוני פירר: נכון להיום יש הרבה יותר חנויות שמוכרות עתיקות משובצות מאשר חנויות עם רישיון.

<רוני פירר: הרבה יותר ובלי שום פרופורציה.

<פראס בדחי: אבל אנחנו מדברים על סוחר.

<רוני פירר: זה נותן אישור.

<רוני פירר: תבדוק את זה משפטית.

עמרם מצנע: זה לא נותן אישור.

<רוני פירר: זה נותן אישור לאנשים שאין להם רישיון למכור משובצים.

<מירב ישראלי: הוא אומר שיש כאן סתירה בין ההגדרה של מק"ט סוחר לצורך למספר מטבעות מאותו חומר באופן שוטף כי מק"ט סוחר זה ברגע שאתה מקבל עתיקה, אתה נותן לה מספר.

<מירב ישראלי: השאלה אם יש רשימה נפרדת למטבעות שהיא שוטפת במספור מהמק"ט סוחר הרגיל.

<פראס בדחי: ממש לא.

<אמיר גנור: ממש לא.

<אמיר גנור: אני לא מבין את ההערה.

<אמיר גנור: יש כלי קיבול.

<אמיר גנור: מק"ט פעם אחת נותן את מספר כלי הקיבול.

<אמיר גנור: מה זה שייך?

<מירב ישראלי: זה לא מה שהסעיף אומר.

<מירב ישראלי: הסעיף אומר שלגבי הנושא של כלי קיבול שהם לא מטבעות, זה 4(ב) וזה משהו אחד.

<מירב ישראלי: עכשיו אנחנו מדברים על (ג) שאלה מטבעות, שיש להם הוראה מיוחדת.

<מירב ישראלי: כאן לא מדובר על כלי קיבול אלא מדובר בכסף וזהב.

<מירב ישראלי: מדובר על כל מטבע באופן אינדיבידואלי ועל מטבעות מחומרים אחרים, זאת חבילה.

<אמיר גנור: זה כלי קיבול.

<מירב ישראלי: אבל ב-(1) בכלל אין כלי קיבול לגבי מטבעות כסף וזהב ולגבי (2), יש מספרים.

<מירב ישראלי: מק"ט סוחר במספרים עוקבים.

<מירב ישראלי: זה מעלה את אותה שאלה.

<מירב ישראלי: מק"ט סוחר, לפי ההגדרה – לא משנה אם זאת החבילה או המטבע אבל זה מעלה את אותה שאלה – אומר שהמספר הסידורי השוטף שנותן סוחר לעתיקה מיד עם רכישתה או קבלתה.

<מירב ישראלי: זאת אומרת, ברגע שאני מקבלת מטבע, אני נותנת לו מספר גם אם קודם קיבלתי כד ואחרי כן קיבלתי לא יודעת מה.

<רוני פירר: נניח חרס ואחר כך מטבע.

<מירב ישראלי: בדיוק.

<מירב ישראלי: הוא מקבל מספר 3.

<מירב ישראלי: אחרי עוד זמן מה קניתי עוד מטבע.

<מירב ישראלי: עכשיו הוא יקבל מספר 7.

<מירב ישראלי: אני לא יכולה לתת לו מספור שוטף לפי אותו חומר.

עמרם מצנע: אם הוא קנה עוד מטבע מחומר אחר, הוא מכניס לתוך החבילה ומשנה את המספר כך שבמקום חמישים פריטים יש לו עכשיו 51 פריטים.

<רוני פירר: זאת צריכה להיות חבילה נפרדת.

<מירב ישראלי: כתוב כאן שאם יש יותר מחבילה אחת, ימספר הסוחר את החבילה במק"ט סוחר.

עמרם מצנע: אני עכשיו הבאתי עוד שני מטבעות מחומר אחר.

עמרם מצנע: אני ב-(2).

עמרם מצנע: אני יכול לעשות אחת משתיים: או להכניס אותם לכלי קיבול קיים ולשנות את המספר, או לפתוח כלי קיבול חדש.

<איתן קליין: הם יהיו חייבים לפתוח כלי קיבול חדש.

<מירב ישראלי: זה לא ברור.

<רוני פירר: אחרת המספרים לא יהיו עוקבים.

<איתן קליין: למה שהם לא יהיו עוקבים?

<איתן קליין: הם יהיו עוקבים במערכת.

<מירב ישראלי: איך?

<איתן קליין: לאו דווקא של מטבעות.

<מירב ישראלי: לכן מה שכתוב כאן, לא נכון.

<איתן קליין: יהיו מספרים עוקבים במערכת של הסוחר.

<איתן קליין: על המלאי שלו.

<איתן קליין: למשל מספר 1 יהיה מטבע, מספר 2 יהיה כד חרס, מספר 3 יהיה נר.

<איתן קליין: זה לא משנה.

<איתן קליין: יהיו לו מספרים עוקבים של כל המלאי.

<מירב ישראלי: זה לא מה שכתוב כאן.

<מירב ישראלי: כאן כתוב שהמטבעות צריכים להיות בסדר שוטף או החבילות צריכות להיות בסדר שוטף.

עמרם מצנע: אני חוזר ואומר שכאן לא נאמר שאם אחרי שנה קניתי עוד שני מטבעות, אני לא יכול להכניס אותו באותו כלי קיבול.

עמרם מצנע: לא כתוב.

עמרם מצנע: כתוב שבכל חבילה יהיו מטבעות בכמות שהסוחר ירשום על גבי אריזת החבילה ושתתאים למספר המטבעות שיש באותה שעה.

עמרם מצנע: כלומר, הוספתי שתי מטבעות ואני מתקן את המספר.

עמרם מצנע: זה לגבי תוספת מטבעות לכלי קיבול.

עמרם מצנע: דרך אגב, אני מציע להשתמש באותו מונח כל הזמן, לא חבילה אלא כלי קיבול.

עמרם מצנע: אם יש יותר מכלי קיבול אחד, יקבל מספרים עוקבים.

<מירב ישראלי: אבל הוא לא יכול לקבל מספרים עוקבים כי זה סותר את ההגדרה של מק"ט סוחר.

עמרם מצנע: אם אני עוד שנה מביא כלי קיבול חדש, איך אני נותן לו מספר עוקב?

<איתן קליין: זה עוקב במערכת.

<איתן קליין: במלאי המסחרי שלו.

<קריאה: אפשר להוריד את המילה "עוקב".

<מירב ישראלי: אבל זה לא עוקב מטבע אחרי מטבע.

<מירב ישראלי: במטבע אחרי מטבע זה לא יכול להיות ובחבילה אחרי חבילה זה גם לא יכול להיות.

<פראס בדחי: יהיה מספר עוקב אם הוא מוסיף.

<פראס בדחי: לא יהיה מטבע 1,2,3.

עמרם מצנע: בכל מקום שכתוב חבילה, אני מבקש לתקן לכלי קיבול כדי שיהיה מונח אחד.

<מוטי ארד: למה שזה לא יהיה כלי תצוגה?

עמרם מצנע: כלי קיבול.

עמרם מצנע: כלי קיבול זה הכול.

<מוטי ארד: הם סוחרים.

<מוטי ארד: הם מציגים דברים.

עמרם מצנע: בסדר.

עמרם מצנע: כלי קיבול.

עמרם מצנע: גם במחסן זה כלי קיבול.

עמרם מצנע: גם אם זה בקערה פתוחה, זה כלי קיבול.

עמרם מצנע: לעניין הזה, אני לא רואה כאן בעיה, למעט ה"עוקב".

<מירב ישראלי: צריך למחוק את הסיפא ב-(1) וב-(2).

עמרם מצנע: אם יש יותר מחבילה אחת, ימספר הסוחר את החבילות במק"ט סוחר אחר.

<מירב ישראלי: לא.

<מירב ישראלי: מק"ט סוחר זה לפי מה שהוא אומר.

עמרם מצנע: תמחקו את המילה "במספרים עוקבים".

<מירב ישראלי: לא צריך את זה.

<מירב ישראלי: אפשר למחוק את זה.

עמרם מצנע: את כל הסעיף הזה אפשר למחוק.

<מירב ישראלי: את הסיפא ב-(1) וב-(2).

<מירב ישראלי: אני אומר מה אני מוחקת.

<מירב ישראלי: ב-(ג)(1), מטבעות מאותו חומר ימספר הסוחר במק"ט סוחר במספרים עוקבים – הורדנו.

<מירב ישראלי: ב-(ג)(2), אם יש יותר מחבילה אחת, ימספר הסוחר את החבילות במק"ט סוחר במספרים עוקבים – הורדנו.

<מירב ישראלי: אי אפשר למספר את זה במספרים עוקבים אם מק"ט הסוחר הוא עוקב.

עמרם מצנע: כן.

<פראס בדחי: כלומר, את מוחקת את המשפט "ימספר הסוחר במק"ט סוחר במספרים עוקבים".

<מירב ישראלי: נכון.

<מירב ישראלי: את הסיפא ב-(1) וב-(2).

<פראס בדחי: בסדר.

<מירב ישראלי: יש לי עוד שאלה.

<מירב ישראלי: ב-(2), מספר המטבעות שבחבילה יהיה תואם למספר המטבעות המופיעות במערכת הדיווח הממוחשבת של רשות העתיקות.

<מירב ישראלי: אתם בעצם אומרים לו שאם הוא לא דיווח נכון, אתה לא הוספת.

<מירב ישראלי: מה המשמעות של זה?

<פראס בדחי: אם יש לו בכלי הקיבול עשרים מטבעות, בדיווח צריך להיות עשרים.

עמרם מצנע: כן, אבל לא במחשב שלכם.

<אמיר גנור: אותו הדבר.

<אמיר גנור: אנחנו מסתכלים על המחשב שלנו.

עמרם מצנע: הוא לא יכול להיות אחראי על מה שכתוב אצלכם.

עמרם מצנע: תכתבו המערכת שלו.

<מירב ישראלי: הוא צריך לדווח על כל מטבע.

<מירב ישראלי: זאת החובה שלו.

<מירב ישראלי: אם הוא לא עושה את זה, זה לא יופיע אצלכם.

<אמיר גנור: יש את אתר האינטרנט של הרשות ויש הגדרה.

עמרם מצנע: לא של הרשות.

עמרם מצנע: שלו.

<מירב ישראלי: זה צריך להיות ברשימת המצאי שלו.

עמרם מצנע: יהיה תואם למספר המטבעות המופיע במערכת הדיווח הממוחשבת של הסוחר.

<מירב ישראלי: ברשימת המצאי.

<מירב ישראלי: אנחנו נראה איך לנסח את זה.

עמרם מצנע: עוד שאלות לגבי סעיף 4 למעט מספר הימים?

<רוני פירר: אני מקווה שברור שכתוצאה מהכנסת מטבעות כסף לסעיף (1) שהם לא בכלי קיבול.

עמרם מצנע: נתנו להם את אותו מעמד של זהב.

עמרם מצנע: נתנו למטבעות כסף את אותו מעמד כמו למטבעות זהב.

<רוני פירר: נכון.

<רוני פירר: הפירוש הוא לשנות את כל מק"ט הסוחר של הסוחרים היום.

<מוטי ארד: זאת עוד עבודה חדשה.

עמרם מצנע: כן.

עמרם מצנע: ברור.

<מירב ישראלי: לגבי(3), רציתי להבין למה זה בנפרד מכל דבר אחר.

<מירב ישראלי: כל מה שמגיע אליו, הוא צריך להכניס לרשימת המצאי.

<מירב ישראלי: אלה גם דברים שהם לא למכירה?

<מירב ישראלי: מה המשמעות של (3)?

<איתן קליין: את מדברת על תכשיטים?

<מירב ישראלי: כן.

עמרם מצנע: יכול להיות לך תכשיט שהוא לא עתיק.

עמרם מצנע: למשל עגיל בתוכו משבצים פריט עתיק.

<מוטי ארד: איך זה מדווח?

<איתן קליין: עד היום זה לא היה ברור איך מדווחים על זה.

<איתן קליין: אנחנו רוצים שהם ירשמו את זה בספרי המלאי.

<מירב ישראלי: למה כתוב כאן במיוחד מטבעות עתיקים?

עמרם מצנע: כי אפשר לשבץ מטבע עתיק בתוך תכשיט.

<איתן קליין: יכולה להיות שרשרת בתוכה יש מטבע מאוד נדיר של מרד בר-כוכבא.

<מירב ישראלי: זאת אומרת, המשמעות היא שהיום זה לא בטוח שזה מדווח?

<איתן קליין: כן.

<אמיר גנור: היום קוראים לזה תכשיט ואנחנו אומרים שהמטבע שווה יותר מכל התכשיט.

<מוטי ארד: איך אתם אוכפים את זה אצל חנויות התכשיטים?

עמרם מצנע: לא אוכפים.

עמרם מצנע: אני מניח שאם סוחר של תכשיטים מחזיק אצלו מטבע עתיק, הוא עובר על החוק כי הוא לא סוחר.

<מוטי ארד: אבל אנחנו רואים כאן את מדיניות האכיפה הכול כך כבדה שמוטלת על הסוחרים לעומת ענף שלם של הרבה מאוד חנויות במדינה שמוכרות את הדברים האלה ולא מתייחסים לזה.

עמרם מצנע: אנחנו נעצור כאן כי הזמן נגמר.

עמרם מצנע: אני רוצה שנאשר את סעיף 4 עם הניסוחים.

עמרם מצנע: אני רוצה לתת כאן שלושה ימים ולא יום אחד, אלא אם כן יש לכם התנגדות.

<אמיר גנור: התנגדות משמעותית מאוד מבחינת האכיפה.

<אמיר גנור: כל התרגילים שלהם, שלושה ימים זה המון זמן.

עמרם מצנע: נתת כאן יומיים, אז מה הבעיה לתת שלושה ימים?

<פראס בדחי: נתנו יום אחד.

עמרם מצנע: נתת יום אחד אחרי יום העסקים.

עמרם מצנע: אנחנו משאירים את הנושא הזה פתוח אבל זאת הנטייה שלי ולכן נא לחשוב על זה.

עמרם מצנע: הנטייה שלי היא בסעיף 4(א) לתת יותר זמן, לתת שלושה ימים במקום יומיים.

עמרם מצנע: תציעו ניסוח.

עמרם מצנע: נתווכח על זה בישיבה הבאה.

עמרם מצנע: כאן אנחנו עוצרים.

עמרם מצנע: האם מבחינת

עמרם מצנע: כם אנחנו יכולים להמשיך ביום שלישי, ה-22 ביולי, בשעה 9:00 בבוקר.

<פראס בדחי: אין בעיה.

עמרם מצנע: אז נמשיך ואני מקווה שנסיים.

עמרם מצנע: תודה רבה.