הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 19, פרוטוקול מספר 84, 2014-09-04 10:00

עדי קול: שלום רב, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה של הוועדה המיוחדת לפניות הציבור.

עדי קול: אני פותחת כל ישיבה ומספרת קצת על הוועדה, למי שלא מכיר, ואתם תושבים חוזרים, כפי שאומרים.

עדי קול: הוועדה לפניות הציבור, ככל הוועדות בכנסת, יש לה אותן זכויות כמו ועדת חוקה או ועדת העבודה והרווחה, ועדת כספים; היא רק מתכנסת באופן שונה מוועדות אחרות – בעקבות פניית ציבור, פנייה של אדם אחד או של קבוצת אנשים, ודנה בנושא הפנייה.

עדי קול: בדרך כלל זו פנייה שמתחילה מאדם אחד, אבל יש לה השפעה על אנשים רבים.

עדי קול: במקרה של הדיון היום, הדיון התנהל בצורה טיפה אחרת: הפנייה הגיעה ממני.

עדי קול: קיימתי במסגרת פרויקט שאני מקיימת, המשכן מגיע לכאן, קיימתי ביקור בבאר יעקב, והשקעתי אחר צהריים שלם כדי לשנות פניות של תושבים בבאר יעקב.

עדי קול: הגיע אליי אחד התושבים, קוסטה, וכעס עליי מאוד, שכשאני מגיעה לבאר יעקב, אני מגיעה לשכונות הלא נכונות; אני מגיעה לשכונות החדשות ולא לאלה הוותיקות, ששם יש בעיות מאוד קשות.

עדי קול: אפילו אמר מילים קשות, בוא נאמר.

עדי קול: לכן החלטתי לעזוב את הדוכן שהקמתי, וללכת לסייר בשכונות יחד עם קבוצת אנשים.

עדי קול: הזדעזעתי, אני חייבת לומר.

עדי קול: מאז ביקרתי בעוד כמה שכונות.

עדי קול: אני חושבת שזה אחת השכונות במצב הרע ביותר שראיתי.

עדי קול: אני יודעת שנציגת משרד הפנים אמרה שראתה דברים קשים מזה, ובכל זאת התחלתי בשכונה שהמצב התברואתי שלה היה נורא בעיניי.

עדי קול: מלוכלכת, פחים פתוחים, מזרקים ואשפה ברחובות.

עדי קול: כל דייר עושה כפי שעולה על רוחו.

עדי קול: אחת התופעות המעניינות ביותר היתה לול התרנגולות שהוקם במרכז השכונה.

עדי קול: בנוסף, ליד היה מגרש גרוטאות שהוקם ונבנה בשטח הציבורי.

עדי קול: בריכה שמישהו הקים וגידר לעצמו מאחורי אחת הדירות, רכב שרוף שעמד והיה נראה שעומד שם זמן רב בשכונה, לכלוך מעל ומעבר למה שאפשר לסבול, מקלטים סגורים ולא ראויים לשימוש.

עדי קול: אני לא יודעת מה נעשה שם בעקבות המלחמה, שקרתה אחרי הסיור.

עדי קול: בקיצור, שכונה שמביישת את בעליה בעיניי.

עדי קול: החלטתי לקיים דיון של הוועדה לפניות הציבור בבאר יעקב.

עדי קול: קיימנו את הדיון הזה.

עדי קול: הגיעו כל המשתתפים.

עדי קול: לצערי, לא הגיע ראש העיר וראש המועצה ונציגיו, אבל הגיעו נציגי משרד הפנים ונציגי המשרדים השונים.

עדי קול: ערכנו סיור ביום חם.

<ניסים גוזלן: אחרי זה נענה.

<ניסים גוזלן: את הפוליטיקה אנחנו מכירים.

עדי קול: סליחה.

עדי קול: אחד הדברים שאבקש אתכם, בלי פוליטיקה.

עדי קול: גם אני מבקשת, אחד הדברים שקורים בוועדה לפניות הציבור – זה לא שוק.

עדי קול: כל אחד מדבר בזמנו, ברשות דיבור.

עדי קול: גם אבקש את זה מהתושבים, לא להתפרץ, לא לצעוק.

עדי קול: אנחנו לא מנהלים פה מריבה אלא מנסים להגיע לפתרון.

עדי קול: זאת המשימה שלנו.

עדי קול: קיימנו את הסיור, קיימנו את הדיון בעיר עצמה.

עדי קול: הבטחנו שנעשה מעקב תוך חודש.

עדי קול: תוך חודש פרצה מלחמה, ולכן לא קיימנו את הישיבה, ואנחנו מקיימים אותה עכשיו, חודשיים אחרי.

עדי קול: התפקיד של הכנסת הוא לפקח על רשויות הממשלה, כלומר הגוף שמולו אנחנו עובדים הוא משרד הפנים.

עדי קול: פניתי למשרד הפנים, ואמרתי להם: אני מצפה לראות מכם את הצעדים שאתם הולכים לעשות כדי לפקח על ראש הרשות, ולוודא שהדברים נעשים.

עדי קול: היו כמה צעדים שביקשנו שייעשו בהקדם האפשרי, תוך 48 שעות, למשל פינוי הרכב השרוף, וכמה דברים שנעשו, עשייתם ממושכת יותר – צפרדעים שהיה צריך גם לרוקן וגם להעמיד.

עדי קול: אני רוצה באמת לדעת מה נעשה.

עדי קול: כיוון שהפנייה התחילה ממני, אבקש מנציג התושבים לתאר מה נעשה ומה התקדם, ואחר כך ניתן לנציגת משרד הפנים לדבר ולראש המועצה.

עדי קול: בבקשה.

<גרינשפון קונסטנטין: אני מודה לך על מה שנעשה.

<גרינשפון קונסטנטין: האמת שיש צעדים ראשונים.

<גרינשפון קונסטנטין: פינו את התרנגולים שמאוד הפריעו לנו בצלילים שלהם ובריח המזעזע, אבל מה – כל המבנים, כל המזבלה, כל מה שהיה, נשאר.

<גרינשפון קונסטנטין: כאילו עשו צעד אחד, ונעצרו.

<גרינשפון קונסטנטין: השכן שלי יכול להחזיר את התרנגולים למבנה שלו, שלא נהרס.

<גרינשפון קונסטנטין: צריך שם לפחות שלוש משאיות כדי להוציא את כל הזבל שהוא אוסף שם, הוא ושכן לו.

<גרינשפון קונסטנטין: יש שני גיבורים כאלה.

<גרינשפון קונסטנטין: אף אחד לא עושה כלום.

<גרינשפון קונסטנטין: אי-אפשר למצוא אף אחד.

<גרינשפון קונסטנטין: בושה לך.

עדי קול: דיברנו על זה.

<ניסים גוזלן: גם מהמפלגה?

<גרינשפון קונסטנטין: לא, עליך.

<גרינשפון קונסטנטין: עשר שנים לא ראיתי אותך, לא שמעתי אותך, למרות שניסיתי.

<ניסים גוזלן: אני לא בבית דין שדה פה, שלך ושל המפלגה שלך.

<ניסים גוזלן: יש פה דיון, באת למפגש פוליטי, פורסם ביש עתיד.

<ניסים גוזלן: אראה לך על איזה רקע באת.

<ניסים גוזלן: עם כל הכבוד, לא באתי לדין שדה.

<ניסים גוזלן: אתה תדבר אליי יפה.

<ניסים גוזלן: זה שלא בחרת בי והיית במפלגה אחרת, תתייחס אליי יפה כמו שאני מתייחס אליך יפה.

עדי קול: אני מבקשת לעצור.

עדי קול: קודם כל אתה תפסיק לעשות מזה דיון פוליטי.

עדי קול: אני לא עשיתי דיון פוליטי.

עדי קול: אני מגיעה לכל עיר, היום אני מגיעה לתל-אביב – אני תושבת גוש דן.

עדי קול: אני מגיעה לכל עיר במסגרת הסיורים שלי, ועשיתי את זה כי פגשתי את קוסטה כתושב.

עדי קול: הוא לא דיבר לא כנציג מפלגה.

עדי קול: אני מבקשת מקוסטה לעשות את הדיון הזה דיון ענייני ולא פוליטי.

<גרינשפון קונסטנטין: בסדר.

<גרינשפון קונסטנטין: יש לכלוך – בסדר.

<גרינשפון קונסטנטין: מישהו אשם בזה.

<גרינשפון קונסטנטין: אני לא יודע מי.

<גרינשפון קונסטנטין: לא אני, כי אני משלם כסף כמו כל תושב, ולא מקבל תמורת הכסף שלי כלום – לא שירות, לא כלום.

<גרינשפון קונסטנטין: אני חושב שזה בושה וחרפה.

<גרינשפון קונסטנטין: למי – אני לא יודע.

<גרינשפון קונסטנטין: פשוט האסון נמשך.

<גרינשפון קונסטנטין: לא השתנה הרבה.

<גרינשפון קונסטנטין: קצת.

<גרינשפון קונסטנטין: אני מקווה מאוד שהדברים ישתנו לטובתנו עד הסוף.

עדי קול: הרכב השרוף פונה?

<גרינשפון קונסטנטין: כן.

<גרינשפון קונסטנטין: חוץ מהרכב השרוף והתרנגולים – שום דבר לא פונה.

עדי קול: יש עוד נציג של התושבים שרוצה לדבר?

עדי קול: בבקשה.

<צורי בוארון: שמי צורי בוארון, נציג הדיירים, תושב שכונת רמב"ם, באר יעקב.

<צורי בוארון: בהמשך לדברים של קוסטה, נעשו צעדים קטנים.

<צורי בוארון: במהלך המבצע האחרון בצוק איתן גם פונו חלק מהמקלטים.

<גרינשפון קונסטנטין: לא שלנו.

<צורי בוארון: חלקם; לא כולם.

<צורי בוארון: מעבר לכך לא נעשה כלום.

<צורי בוארון: נראה שנעשו דברים מעטים למראית עין, הדברים היותר צורמים.

<צורי בוארון: יש המון-המון דברים שלא נעשו.

<צורי בוארון: יש אפס פיקוח השכונה.

<צורי בוארון: יש רכבים שעומדים מעל לחצי שנה, בניגוד לחוק.

<צורי בוארון: יש פה נציג חוק.

<צורי בוארון: הוא בטח מבין על מה אני מדבר.

<צורי בוארון: רכבים שעומדים שם והם נזק לסביבה.

<צורי בוארון: בגדול, המצב של השכונה הולך ומחמיר.

<צורי בוארון: נראה שנעשו דברים קטנים מאוד קטנים בעקבות הביקור שלך, ופה זה נפסק.

<צורי בוארון: לא רואים שום התקדמות למען התושבים.

עדי קול: אני פונה אליך, נציגת משרד הפנים.

עדי קול: הדין והדברים היה מולך ככתובת של הכנסת.

<רות יוסף: זו קארין, ואני רות יוסף, ממונה על המחוז.

<רות יוסף: בכוונה באתי, כי היה לי חשוב.

עדי קול: אני שמחה שבאת.

<רות יוסף: גם אני.

<רות יוסף: חוץ מזה, קיבלתי חוות דעת טובות מקארין.

<רות יוסף: אני רוצה להסביר טיפה את התהליכים שקורים פה.

<רות יוסף: ברור לחלוטין שהתושבים ממורמרים, ואני יכולה להבין אותם.

<רות יוסף: אני מבינה בדיוק את הצורך לקבל שירות, אבל אנחנו כמשרד הפנים רואים את שני צדי המתרס.

<רות יוסף: נתת לנו תפקיד מאוד מכובד, פחות או יותר לנהל את באר יעקב.

<רות יוסף: זה לא כל כך עובד, כי לא נבחרנו לשם וגם לא מתכוונים לרוץ לבחירות שם.

<רות יוסף: יש התנהלות של רשות מקומית.

<רות יוסף: היא טובה יותר, טובה פחות, ובדרך כלל נבחנת בבחירות.

<רות יוסף: ברגע שאדם נבחר, מבחינתו הוא שמנהל את העסק.

<רות יוסף: אנחנו לא מנסים להדיח אותו, לא מנסים לערער את כיסאו.

<רות יוסף: הוא והשדרה הניהולית מנהלת את הרשות המקומית.

<רות יוסף: אנחנו נכנסים לתמונה ברגע שיש תלונות מהותיות – לא: השכן הרביץ לי והכלב נבח, כי אחרת אין לזה סוף.

<רות יוסף: המכפלות – אנחנו מדברים על 52 רשויות מקומיות, 2 מיליון תושבים.

<רות יוסף: 2 מיליון תושבים, אם כל אחד יתלונן רק פעם אחת, אנחנו יכולים לסגור.

<רות יוסף: אי-אפשר.

<רות יוסף: לכן אנחנו נכנסים על נושאים מהותיים.

<רות יוסף: באר יעקב היא אחת הרשויות שהמחוז מטפל בה הכי הרבה.

<רות יוסף: מטפל בה צמוד.

<רות יוסף: היא רשות שיותר ממכפילה את עצמה עכשיו.

<רות יוסף: יש לה אתגרים שאני חושבת שכמעט אף רשות היום לא מתמודדת אתם.

<רות יוסף: קחו את זה בחשבון.

<רות יוסף: היא שילשה את עצמה או משהו כזה.

<רות יוסף: היא בכיוון של השלשה של עצמה.

<רות יוסף: המון תושבים, המון דרישות.

<רות יוסף: אני לא צובעת את כולה בוורוד.

עדי קול: דיברת על תלונות מהותיות.

עדי קול: אני חייבת לומר, זה היה ביקור בשתי שכונות, ואחת מהן היתה בעיניי במצב טוב.

עדי קול: לכן גם לא התעקשתי עליה, והתמקדתי בשכונה בדוד הכהן.

עדי קול: אני מבינה את הבעיות ושדברים לא מושלמים.

עדי קול: אני מבקרת ומסיירת; זאת לא פעם ראשונה.

עדי קול: שם היה נראה שיש לי בעיה מהותית.

<רות יוסף: לכן נכנסנו לשם.

<רות יוסף: זו פנייה שלך, מבחינתי היא משמעותית.

<רות יוסף: היא לא פנייה שולית כדי לנגח מישהו כזה או אחר.

<רות יוסף: יושב-ראש ועדה בכנסת זה משהו אחר לגמרי, ובאמת נכנסנו שם לשכונה וביקשנו תשובות.

<רות יוסף: ואכן קיבלנו את הדיווח שהתקבל עכשיו לגבי לול התרנגולות והרכב, הגרוטאה.

<רות יוסף: באר יעקב היום נמצאת במצב כלכלי לא פשוט.

<רות יוסף: נראה כאילו היא עשירה והיא מיליונרית, כי יש לה המון היטלי השבחה בגלל הבינוי, אבל התקציב השוטף שלה הוא תקציב מאוד-מאוד לחוץ.

<רות יוסף: אנחנו שמנו שם חשב מלווה.

<רות יוסף: אנחנו מגבשים שם תוכנית הבראה, שעוד מעט אולי ראש המועצה ידבר על זה.

<רות יוסף: המשמעות שלה היא צמצום משמעותי בהוצאות.

<רות יוסף: יש לקחת את זה בחשבון.

<רות יוסף: צמצום משמעותי בהוצאות זה אומר ניקיון, זה אומר חינוך, זה אומר תאורה, זה אומר רווחה והמון דברים.

<רות יוסף: זה מה שאנחנו הולכים לעשות להם עכשיו בשביל שבעתיד הם יוכלו לתת שירות סביר, כי היום הם בגירעון מאוד-מאוד גבוה.

<רות יוסף: אנחנו מדברים על גירעון שוטף של בין 30 ל-39 מיליון שקל.

עדי קול: אבל את לא מצפה שתהיה שכונה שלא ראויה למגורים.

<רות יוסף: אני בכוונה אומרת את הרקע, מייד אסיים.

<רות יוסף: שכונות מהסוג הזה, אני חושבת שראש המועצה צריך לדבר על זה, אולי הן מיועדות לפינוי-בינוי בכלל.

<רות יוסף: זה שכונות שצריך לדבר עליהן במסלול טיפה אחר.

<רות יוסף: אני מציעה שלא אני אעשה את זה, כי יש להבין - משרד הפנים יכול לטפל בנקודה פה, נקודה שם.

<רות יוסף: הוא יוזם, מושך לפינוי-בינוי בשכונות מאוד-מאוד ישנות ומאוד ותיקות.

<רות יוסף: זה לא אומר שלא צריך לטפל בהן ולא צריך לנקות אותן ולא צריך לעשות את כל הדברים האלה.

<רות יוסף: פינוי-בינוי זה לטווחים ארוכים יותר; לא לטווחים קצרים כל כך.

<רות יוסף: נמשיך לטפל בזה, בטח אם את תפני אלינו, כל עוד אנחנו יכולים.

<רות יוסף: סטטוטורית איני מנהלת הרשות.

<רות יוסף: אני מבקשת את זה מהם בדיוק כמוך.

עדי קול: ברור לי.

עדי קול: השאלה, מה הכלים שלך יש לוודא שבאמת דברים קורים.

<רות יוסף: התפקיד שלי הוא מכוח התפקיד שלי.

<רות יוסף: אגב, הם יכולים גם לא להקשיב לי.

<רות יוסף: הם נבחרו סטטוטורית.

<רות יוסף: הפיקוח שלי הוא בקרה, בקרה בדיעבד הרבה מאוד פעמים.

<רות יוסף: לדאוג לדברים שהם סטטוטוריים, למשל ישיבות מועצה, שהם כן או לא יושבים.

<רות יוסף: דברים מהסוג הזה.

<רות יוסף: תלונות, אני פונה אליהם לקבלת תשובה.

<רות יוסף: אני לא מסתובבת לבדוק, אם הם פינו או לא.

<רות יוסף: הם יכולים, וזה קורה – אני לא מדברת על באר יעקב אלא באופן כללי, שאומרים: אין לנו כסף, אין לנו אנשים, אנחנו לא מסוגלים.

<רות יוסף: אנחנו גוף סטטוטורי, חושבים: כן מצדיק, לא מצדיק.

<רות יוסף: אבל זה לא פשוט.

<רות יוסף: זה בערך כמו הביקורת של התושבים על הממשלה.

<רות יוסף: כאן אני רוצה שתבינו באמת את הקשר בין משרד הפנים לרשות המקומית.

<רות יוסף: אני חייבת לומר על עודף התלונות בבאר יעקב, ויושב פה פרנקו, וכבר ישבתי עם האופוזיציה, והיתה ישיבה בהתחלה קצת סוערת אבל אחר כך היא נרגעה - הסברתי להם.

<רות יוסף: הם בערך מגישים 15 תלונות ביום.

<רות יוסף: זה לא עובד כך.

<רות יוסף: אי-אפשר לעשות את זה.

<רות יוסף: אם באמת יש בעיה חריגה כלשהי, סבבה, אבל 15 תלונות ביום, שהיחידה שעובדת בהם זו קארין ויש לה עוד 25 יחידות לטפל בהן, זה אי-אפשר.

<רות יוסף: את ראית בצדק.

עדי קול: לכן אני רוצה להבהיר גם לראש המועצה.

עדי קול: אני מניחה שיש לאופוזיציה הרבה תלונות.

עדי קול: אני לא מתעסקת בהן.

עדי קול: אני לא רוצה להתעסק בהן.

עדי קול: אני באתי נקודתית.

עדי קול: לכן אני גם אומרת לך - זה לא פוליטי.

עדי קול: ראיתי משהו שצרם לי מאוד.

עדי קול: לפני שבועיים לקחו אותי לקריית מלאכי, הראו לי שכונה, ואמרתי: לא נורא.

עדי קול: אמרתי: ראיתי דברים גרועים יותר.

עדי קול: למדתי מקארין.

עדי קול: לא עושה פה דיון.

עדי קול: פה הרגשתי שמדובר בבעיה קשה, לכן אני מבקשת את התשובות.

עדי קול: לגבי התלונות, אני מניחה שהתושבים פעילים, תצטרכו להתמודד עם התלונות שלהם באיזשהו אופן.

עדי קול: אני מבינה את הקושי שלכם לעמוד בעומס הגדול הזה.

<קארין לוי: עומדים בכבוד.

<ניסים גוזלן: זה לא תושבים כמו חברי מועצה, פוליטיקאים, שמנסים ללבות את האש.

<ניסים גוזלן: אני יכול לדבר?

עדי קול: אשמח.

עדי קול: בבקשה.

<ניסים גוזלן: לפני שמשחירים את באר יעקב, חשוב לומר, שהישוב הזה – אפשר לשים את זה כך שכולם יראו?

<ניסים גוזלן: לבאר יעקב יש תוכנית מתאר ל-2030.

<ניסים גוזלן: באר יעקב מסתכלת לא רק על ההווה.

<ניסים גוזלן: ב-2030 באר יעקב יהיה ישוב של כ-100 אלף איש.

<ניסים גוזלן: אדבר על שתי השכונות.

עדי קול: אמרתי נקודתית.

<ניסים גוזלן: אבל נקודתית זה לא רק הניקיון אלא גם לאן הולכים בעוד חמש ועשר שנים, וחשוב שתדעי שיש תהליכים.

<ניסים גוזלן: מייד אדבר נקודתית.

<ניסים גוזלן: חשוב שתדעי שהישוב הזה ב-2030 יהיה ישוב של 120 אלף תושבים בבאר יעקב.

<ניסים גוזלן: אני התחלתי עם 5,000 תושבים.

<ניסים גוזלן: יהיה מחנה צריפין, שיש לנו כ-10,500 יחידות דיור, שאני דאגתי שזה יהיה בקרקע של באר יעקב ולא בראשון.

<ניסים גוזלן: אני דאגתי פה לעתיד.

<ניסים גוזלן: לבאר יעקב יש גם הבנייה של 20 אלף יחידות דיור.

<ניסים גוזלן: ברור שאם הישוב יהיה מלוכלך, לא נקי, אף אחד לא ריצה לגור.

<ניסים גוזלן: זה ברור לכולם.

<ניסים גוזלן: באר יעקב זאת עיר העתיד באזור גוש דן, זה הישוב היחיד.

<ניסים גוזלן: יש פה תכנון ל-2030, שגם שכונת הרצל וגם שכונת רמב"ם, יש בהם הכרזה של פינוי-בינוי במסגרת תוכנית המתאר שלנו.

<ניסים גוזלן: הפתרון של שתי השכונות, ואני מתחיל מהסוף, זה שכונות שנבנו בתחילת שנות ה-70, זה בנייה טרומית שלא אני הייתי ראש רשות; נבחרתי רק בנובמבר 2003.

<ניסים גוזלן: לצערי, השכונות האלה הן 50 שנה קיימות.

<ניסים גוזלן: הן תוכננו רע מאוד מבחינת נגישות לשכונה, כפי שראית.

<ניסים גוזלן: אני מדבר על השכונה הספציפית – בצורה הכי גרועה שיכולה להיות, הנגישות, התברואה, כל העמדת הפחים.

<ניסים גוזלן: אז לא לקחו בחשבון חדרי אשפה ולא היו מחסנים ולא בנייה ירוקה ולא כל האלמנטים שאנחנו היום מתוך הפירים, יש פירים היום בבניינים חדשים בבנייה ירוקה שאנחנו בתב"ע החדשה עושים.

<ניסים גוזלן: אין את זה, לצערי – זה תכנון של שנות ה-60, והביצוע היה בשנות ה-70.

<ניסים גוזלן: מדובר בדירות – כשאני נבחרתי, היו שוות 200 אלף שקל; היום אין דירה למכירה שם במיליון שאנחנו מוכרים את הדירה הזאת.

<ניסים גוזלן: אני עשיתי את השדרוג לשכונה.

<ניסים גוזלן: באו הרבה חבר'ה צעירים לישוב הזה.

<ניסים גוזלן: יש בנייה חדשה מאסיבית, בחתני פרס ישראל, מכרו דירות ב-750.

<ניסים גוזלן: היום יש שם דירות ב-1.5 וגם 1.6, דירת ארבעה חדרים בבאר יעקב.

<ניסים גוזלן: אני אחראי למהפכה הזאת.

<ניסים גוזלן: אני לקחתי את מה שאת מכירה, הרצל, רמב"ם, והרחבתי את הישוב.

<ניסים גוזלן: נקלטו 3,200 בתי אב.

<ניסים גוזלן: אני קיבלתי רוב מוחץ בכל הבחירות שהייתי.

<ניסים גוזלן: גם בבחירות האחרונות, למרות שנקלענו למצב כלכלי קשה, ולמרות שהיה לי חשב מלווה ביוני, והחברים פה ניגנו בלי סוף על המצב הכלכלי של הרשות, אני הבסתי את כולם, כולם הלכו נגדי, וניצחתי בגדול.

<ניסים גוזלן: יום אחרי הבחירות התחלתי תוכנית הבראה.

<ניסים גוזלן: מגירעון של כמעט 30 ומשהו מיליון שקל, השנה אישרנו תוכנית התייעלות ל-2015, השנה נהיה בגירעון חד-ספרתי, בשנה הבאה נהיה מאוזנים.

<ניסים גוזלן: אני אפס מענק איזון ואפס מענק פיתו כבר 11 שנים.

<ניסים גוזלן: אותן שכונות ותיקות שאת מנסה להפיל אותן על הכתפיים שלי- - -

עדי קול: לא.

עדי קול: סליחה.

<ניסים גוזלן: לא אישית, כמובן.

<ניסים גוזלן: מדינת ישראל לצורך העניין בשכונות האלה נותנות לי אחרי מאבק- - -

עדי קול: אדוני ראש המועצה, קודם כל קצת כבוד.

<ניסים גוזלן: אני נותן לך כבוד בשמחה.

סדרנית: הידיים שלך.

<ניסים גוזלן: אני מדבר עם ידיים.

<ניסים גוזלן: סליחה, גברתי.

עדי קול: כשאתה אומר:

עדי קול: מנסה להפיל עליי- - -

<ניסים גוזלן: להפיל עליי אחריות.

עדי קול: כראש המועצה אתה אחראי על השכונות האלה.

סדרנית: לא, בלי ידיים.

עדי קול: אני מרגישה שאתה תוקף אותי באופן אישי.

עדי קול: אני פשוט חברת כנסת שראתה שכונה שנמצאת ברשות שלך, ושרוצה תשובות.

<ניסים גוזלן: את מייצגת את מדינת ישראל.

<ניסים גוזלן: פעם היה מנחם בגין ודוד לוי, ואז היה שיקום שכונות.

<ניסים גוזלן: את יודעת את הרקע.

<ניסים גוזלן: לצערי, בעשור שאני מכהן יש מה שנקרא שיקום שכונות.

<ניסים גוזלן: אחרי מאבקים שעשיתי ז"ל עם זאביק בוים, שהיה שר השיכון, ושרי שיכון אחרים, אני מקבלת 200 אלף ₪ לחיזוק שכונות ותיקות.

<ניסים גוזלן: זה מצטבר לשלוש שנים.

<ניסים גוזלן: אנחנו מקבלים אחרי מאמצים שלי כפוליטיקאי מול משרד השיכון 200 אלף ש"ח לחיזוק שכונות.

<ניסים גוזלן: נראה לך שישוב הרצל, רמב"ם, ישוב הבתים של באר יעקב, מה שנקרא פעם מחנה טוניס, נראה לך הגיוני ש-200 אלף שקל משרד השיכון ייתן?

<ניסים גוזלן: אני לוקח מהיטלי השבחה.

<ניסים גוזלן: מה הבעיה הכפולה והמכופלת פה?

<ניסים גוזלן: גם אני רוצה לתת- ובמקרה, צירפתי אותם אז לקואליציה, ואחרי חודשיים הוצאנו אותם מהקואליציה, רצינו לקבוע תב"רים – תקציב בלתי-רגיל.

<ניסים גוזלן: האדון פה דיבר, ואת ראית אולי את הלול, אז אני אסבר לך את האוזן.

<ניסים גוזלן: גם המקלטים.

<ניסים גוזלן: המקלטים האלה הם לא באחריותי.

<ניסים גוזלן: זה לא מקלט ציבורי.

<ניסים גוזלן: המקלט שיש לו מתחת לבית ולשכונת הרצל זה מקלט פרטי.

<ניסים גוזלן: במקלט פרטי, אם שכן משתלט על המקלט, אותו דייר צריך ללכת למשטרה, ולהגיש תלונה.

<ניסים גוזלן: זה לא תפקידי.

<מוטי פרנקו: סעיף 14א.

<ניסים גוזלן: עזוב, אתה והסעיפים שלך.

עדי קול: סליחה.

עדי קול: יש פה גברת שכותבת את הפרוטוקול.

עדי קול: אף אחד לא מדבר לא בזמנו ואף אחד לא מדבר בהתפרצות.

עדי קול: מוטי, אתה תקבל רשות דיבור, כשארצה לתת לך.

עדי קול: ואתה, שוב – להוריד את הווליום.

<ניסים גוזלן: מדובר במקלטים, גם בהרצל גם ברמב"ם, בבניינים, מדובר במקלטים פרטיים.

<ניסים גוזלן: רק אני כראש רשות, עוד לפני שאמרו את הטיל הראשון – יושב פה מפקדת משטרת רמלה, יושבת פה המנכ"לית וכולם, תפקדנו לעילא ולעילא במלחמה.

<ניסים גוזלן: אני לקחתי אחריות, להוריד את כל המנעולים הפרטיים של האנשים.

<ניסים גוזלן: פינינו את כל הציוד משם.

<ניסים גוזלן: נערכנו בצורה מיטבית יחד עם פיקוד העורף.

<ניסים גוזלן: קיבלנו מצטייני המחוז מפיקוד העורף, כולל האלוף אייזנברג, את יכולה לראות, כולל הקמת מוקד.

<ניסים גוזלן: אני אומר לך שזה לא תפקידי.

<ניסים גוזלן: כל דייר שמשתלט על מגרש פרטי בבניין פרטי, אותם דיירים צריכים להגיש תלונה במשטרה.

<ניסים גוזלן: זה לא מענייני.

<ניסים גוזלן: אני לא יכול להגיש בשמם, כי הם בעלי הרכוש.

<ניסים גוזלן: היו צריכים לפנות למשטרה.

<ניסים גוזלן: לא חיכיתי, פרצתי להם את המנעולים, הפעלתי הוראת חירום, למרות שהמדינה לא הכריזה על המלחמה כהוראת חירום, אני הכרזתי בישוב שלי כדי שכולם יהיו תחת מה שנקרא כיסוי מקסימלי של מרחבים מוגנים.

<ניסים גוזלן: כל השטח פה זה שטח פרטי.

<ניסים גוזלן: את צריכה לדעת.

<ניסים גוזלן: השטח הציבורי של הרשות זה המדרכה.

עדי קול: הלול היה שטח ציבורי לחלוטין.

<ניסים גוזלן: לא.

<ניסים גוזלן: הלול הוא לא בשטח ציבורי.

<ניסים גוזלן: כשאת ראית את הגינה הציבורית, זאת גינה משותפת של כל הדיירים, שהיא חלק מהטאבו.

<ניסים גוזלן: תפני לטאבו ותוציאי נסך טאבו, תראי שכל השטחים הם שטחים משותפים.

<ניסים גוזלן: זה כמו בניין חדש, רק אלה שכונות שעם השנים הפכו להיות שכונות יותר- - -

עדי קול: אני ראיתי שטח- - -

<ניסים גוזלן: הוא פרטי.

<ניסים גוזלן: אני אומר לך שהשטחים הציבוריים האלה, אני לא יכול לגנן אותם בחוק, כי מדובר בבתים פרטיים.

<ניסים גוזלן: זה כמו שאת היום באה לבניין חדש יותר, ויש לו כניסה- - -

עדי קול: אבל אם יש לול או חצר גרוטאות – זה אתם.

<ניסים גוזלן: אני לא מדבר על הטיפול שם.

<ניסים גוזלן: אדבר על זה עוד שנייה.

<ניסים גוזלן: אני אומר לך איפה הבעיה שלי.

<ניסים גוזלן: גם אם אדם בנה בנייה בלתי-חוקית, שראית שם את ההרחבה, כולל בריכה.

<ניסים גוזלן: מדובר במשפחה של זוג עם שמונה ילדים.

<ניסים גוזלן: הם דיירי עמידר בשני חדרים.

<ניסים גוזלן: הוא בדין ודברים עם משרד השיכון להחלפת דירתו, בדין ודברים שנמשך שמונה שנים.

<ניסים גוזלן: לי אין השפעה על הזכאות שלו מול משרד השיכון.

<ניסים גוזלן: יש לו שמונה ילדים, והוא ואשתו גרים בדירת שני חדרים.

<ניסים גוזלן: הוא התרחב.

<ניסים גוזלן: אנחנו שלחנו את האדם למצפה אפק, כי אנחנו שייכים לוועדה מרחבית.

<ניסים גוזלן: אין לנו ועדה בעירייה כמו בעיר גדולה.

<ניסים גוזלן: יש לנו ועדה מרחבית.

<ניסים גוזלן: הם מגישים תלונה.

<ניסים גוזלן: בין הגשת התלונה והטיפול המשפטי להריסה בפועל, זה יכול לקחת גם עשרים שנה במדינת ישראל.

<ניסים גוזלן: עד שלא יוצא צו של בית המשפט חלוט, שאומר על פינוי, לי כראש רשות אין סמכות להיכנס אליו לשטח; זה השגת גבול.

<ניסים גוזלן: מבחינתנו, מי שצריך לאכוף בנייה בלתי-חוקית זה רק אחרי צווים של בית משפט.

<ניסים גוזלן: אנחנו כרשות מקומית, אפשר להפיל עלינו את רצח ארלוזורוב, אני רק אומר שזה לוקח עשר שנים.

<ניסים גוזלן: לגבי נושא הניקיון, אנחנו מנקים את השטחים הציבוריים.

<ניסים גוזלן: לומר לך שהשכונה הזאת היא מבחינתי אופטימלית - ברור שלא.

<ניסים גוזלן: למרות שאין שם דירה, ושהמחירים קפצו שם פי חמישה, אנחנו כרשות מקומית גם בשכונת הרצל וגם בשכונת רמב"ם, פנינו לוועדת המחוזית, הכנסנו את זה בתוכנית המתאר, לעשות התחדשות עירונית.

<ניסים גוזלן: אני מאמין שמדינת ישראל צריכה להבין, שלצערי יש ברעננה שכונות כאלה, וגם בתל-אביב, וחצי ירושלים היא כזאת וחצי אשדוד היא כזאת וחצי ראשון לציון היא כזאת, אני מסכים אתך שצריך לתת להם שירות הכי טוב עד שתהיה התחדשות עירונית.

<ניסים גוזלן: לשם צריך לכוון.

<ניסים גוזלן: זה הפתרון שלהם, וצריך לתת.

<ניסים גוזלן: אני גם אומר לך שאת צריכה לעזור לנו מול משרד השיכון, להוציא יותר משאבים.

<ניסים גוזלן: 200 אלף ₪- - -

עדי קול: אדוני, לפני שאתה מבקש את עזרתי.

עדי קול: נתת פה הרצאה מאוד יפה גם על באר יעקב וגם על התחדשות עירונית, אני מסכימה.

עדי קול: אני רוצה לדעת נקודתית.

<ניסים גוזלן: עוד משפט אחד לסיכום.

<ניסים גוזלן: אני מנסה לומר שההווה, צריך לעבור אותו הכי טוב, ושהמקום יהיה מקי והכול, ומעבר למה שרות אמרה לגבי משאבים, משאבים בשנה הזאת, היה חשוב לפתוח את שנת הלימודים.

<ניסים גוזלן: פתחנו אותה בצורה מיטבית.

<ניסים גוזלן: החינוך הוא הכי חשוב, וזה מה שעשינו.

<ניסים גוזלן: עכשיו אנחנו יותר נערכים להשקעות בגינון וניקיון, למרות שאנחנו מקבלים הוראות ממשרד הפנים בסעיפים האלה לקצץ.

<ניסים גוזלן: יושבים פה חברי מועצה, שיודעים שבסעיפים של ניקיון וגינון והכול, אנחנו, כרגע המשאבים שלנו מדולדלים כי אנחנו נמצאים בתוכנית התייעלות, שזה פיק של כמה חודשים שאני מעריך.

<ניסים גוזלן: זה לא אומר שהשכונה לא צריכה להיות נקייה, עם תאורה.

<ניסים גוזלן: הישוב לי הוא ישוב שכולם נוהרים אליו.

עדי קול: סליחה, שתי השכונות האלה הן לא נקיות, הן לא בטיחותיות מבחינה תברואתית.

עדי קול: יש שם בעיות קשות מאוד.

<ניסים גוזלן: יש בעיות, אבל פתרנו הרבה בעיות, כי המלחמה - כל נושא המקלוט, פתרנו, ותפקדנו מצוין, והיינו מצטייני המחוז בפיקוד העורף.

<ניסים גוזלן: לגבי שאר הנושאים של ניקיון וזה, אנחנו גם הרצנו תב"ר במועצה להשקעה של מיליון ₪, ולתת יותר זה, רק הבעיה שכרגע משרד הפנים חוסם אותנו מלבצע אותו.

<ניסים גוזלן: יש לנו החלטת מועצה, להשקיע מיליון ₪ בהרצל-רמב"ם.

<ניסים גוזלן: ההחלטה, מלפני חמישה חודשים.

<ניסים גוזלן: רק משרד הפנים צריך לעזור לנו גם ללחוץ את זאב כדי שיאפשר לנו לצאת.

<ניסים גוזלן: אני מאמין שבמיליון ₪ אנחנו יכולים להיות עם פחים טמוני קרקע.

<ניסים גוזלן: אני מאמין שעם מיליון ₪ אנחנו יכולים להיות עם תאורה הרבה יותר טובה, עם גינון יותר טוב.

<ניסים גוזלן: לשם אנחנו מכוונים.

<ניסים גוזלן: חבר'ה, אני לא נגד הביקורת הזאת.

<ניסים גוזלן: חלילה.

<ניסים גוזלן: אני בעד ביקורת, וחושב שזה משהו שמפרה, אבל אני גם חושב שבבאר יעקב היום להזמין לנו בזמן מלחמה, להביא לנו איזו חברת כנסת שעולה ב-YNET, וצילמה איזה מקלט פרטי, ולהרע את שמה של באר יעקב, זה בגידה בזמן מלחמה.

<ניסים גוזלן: תקעו לנו סכין.

<ניסים גוזלן: אנחנו קיבלנו מצטייני המחוז חודש ימים.

<ניסים גוזלן: אי-אפשר להציג אותנו - מי שרוצה להיות אי פעם אולי בחלומות שלו ראש מועצה, זאת לא הדרך להשחיר את הישוב.

<ניסים גוזלן: מי שמשחיר את הישוב, אני אלחם בו בכל הכוח.

<ניסים גוזלן: זה הבייבי שלי.

<ניסים גוזלן: אני בניתי ואני בונה לו עתיד.

<ניסים גוזלן: לא אתן לאף אחד לפגוע בשמה של באר יעקב, כי ביקורת אפשר לעשות.

<ניסים גוזלן: ישוב כזה, היינו יכולים להזמין אותך אלינו בכבוד לישיבת מועצה, הייתי מקבל אותך.

<ניסים גוזלן: בסיור שהיית, לא הייתי, כי הייתי בחופשה.

<ניסים גוזלן: מותר לי להיות.

<ניסים גוזלן: את זה לא אמרת.

<ניסים גוזלן: התנצלתי ושלחתי את בעלי המקצוע.

<ניסים גוזלן: כיבדתי אותך ובאתי לפה למרות שהבטיחו לי לינץ' פוליטי, אני יכול להראות לךSMS .

<ניסים גוזלן: מאצלכם התקשרו אליי, המזכירה שלך, ואמרו לי שאם לא אבוא, יראו את זה בתקשורת ויעשו מזה טררם, וזה בכנסת מצולם.

<ניסים גוזלן: אז אני אומר לך שזה ביזיון לפנות אליי בצורה הזאת.

<ניסים גוזלן: עליי לא מהלכים אימים.

עדי קול: סליחה, אדוני, בעיקר מאז שהגעת לפה אתה מנסה להיות- - -

<ניסים גוזלן: אני אומר לך את האמת.

<ניסים גוזלן: את לא יכולה לומר למזכירה שלי: אם לא, זה יהיה בתקשורת.

<ניסים גוזלן: את זה לא עושים.

עדי קול: סליחה, אדוני, אתה תוקפני מהשנייה שהתחלת לדבר.

עדי קול: אתה מאשים האשמות.

<ניסים גוזלן: לא מאשים.

<ניסים גוזלן: את התקשרת למזכירה שלי.

עדי קול: אני לא התקשרתי למזכירה שלך.

<ניסים גוזלן: המזכירה שלך התקשרה למזכירה שלי.

עדי קול: אדוני, אתה מגזים.

<ניסים גוזלן: שכולם יידעו.

עדי קול: אדוני, הדיון הזה אמור היה להיות משודר בערוץ הכנסת, ולכן אמרנו שזה ייראה מאוד לא טוב אם לא תהיה.

עדי קול: אגב, ברגע שהודיעו לי שאתה לא מגיע, ביקשתי שהדיון לא יהיה משודר.

<ניסים גוזלן: מי אמר לך שלא אגיע?

<ניסים גוזלן: מי אמר לך?

<ניסים גוזלן: הפוליטיקאים שלך?

<ניסים גוזלן: מישהו ניסה להפחיד אותי שלא אגיע?

<ניסים גוזלן: אני מזמן לא מתרגש מהפוליטיקאים האלה.

עדי קול: לכן ביקשתי שהדיון לא ישודר.

עדי קול: אתה מנהל פה מאבק שלא בצדק.

עדי קול: עכשיו אשמח לשמוע את התשובות לגבי השכונה, ואני רוצה לוח זמנים, מתי התושבים יוכלו לומר ש- - - היא הסדרנית, והיא יכולה להוציא אתכם, אם צריך.

<אירית נתן: בוקר טוב.

<אירית נתן: אני מנכ"לית המועצה.

<אירית נתן: אני במועצה שמונה חודשים בלבד.

<אירית נתן: לא אחזור על דברי ראש המועצה.

<אירית נתן: באר יעקב עוברת התפתחות מאוד-מאוד משמעותית, והיא ואולי עוד ישוב אחד בארץ עוברים את המהפך שהישוב הזה עובר, והוא עובר בלי תקציבים ובלי עזרה של המדינה, וגם יש לזה משמעות לכספים שגם רות הזכירה.

<אירית נתן: אני מקווה שאנחנו הולכים לקבל הסכם גג אחרי שנים, וראש המועצה, פנינו לאוצר ולמינהל ולמשרד השיכון, ויש לנו ישיבה עוד כמה ימים בנושא הסכם גג, כי לא ייתכן שהרשות בונה בשביל המדינה, כי אנחנו נציגי המדינה ואין לנו בעיה לבנות, והמדינה לא עוזרת לרשות המקומית.

<אירית נתן: המדינה הבינה את זה, ויש לנו אישור עקרוני, שאנחנו הולכים להסכם גג.

<אירית נתן: ברגע שייכנס הסכם גג, הרבה מאוד משאבים ילכו גם לדברים שאת אומרת.

<אירית נתן: ברגע שהרשות המקומית נמצאת במצב הכספי שהיא נמצאת היום, והכול אגב הוא תוצאתי למספר יחידות דיור שנסים קלט בלי שיהיה לו במקביל איזון כספי, ואמרתי לו את זה.

<אירית נתן: הוא רצה לעזור למדינה - בסדר, אבל המדינה צריכה גם ללמוד לעזור לרשויות מקומיות, והם הפנימו את זה, ולא רק אנחנו אגב מקבלים את זה; כל עיר היום שבונה ממספר מסוים, הולכת לקבל הסכמי גג, ואני שמחה שהתעשתו.

<אירית נתן: אין, אני חושבת, רשות מקומית, שאין לה שכונות כמו שכונת הרצל ורמב"ם, שזה שכונות שיקום וזה שכונות מצוקה.

<אירית נתן: ביום שנכנסתי לתפקיד, בחודש הראשון שלי, לקחו אותי באמת לשכונות האלה.

<אירית נתן: הזדעזעתי בדיוק כמוך.

<אירית נתן: ואז עשינו מבצע - לקחנו חלק גדול מהעובדים שלנו, ניקינו את כל השכונה כולל בשטחים הפרטיים, למרות שהיועץ המשפטי שלי אמר לי שאסור לי לעשות את זה.

<אירית נתן: אמרתי: אני לוקחת את זה על עצמי.

<אירית נתן: ניקינו את כל הישוב, את כל השכונות, מה זה ניקיון.

<אירית נתן: יושב פה זה - טונות של משאיות, הוצאנו שם זבל.

<אירית נתן: אחרי- - - הגעתי לשם - כאילו לא היינו שם.

<אירית נתן: זה היה פשוט מזעזע.

<אירית נתן: אנחנו צריכים לעשות עבודה- - -

<גרינשפון קונסטנטין: - - -

<אירית נתן: אל תעיר.

עדי קול: קוסטה, אני יכולה להוציא גם אותך מהדיון.

עדי קול: אעשה את זה אם אצטרך.

<גרינשפון קונסטנטין: סליחה.

<אירית נתן: אנחנו צריכים, והתחלנו, לעשות עבודה עם התושבים.

<אירית נתן: הרי מי שהצפרדע ריקה והוא זורק למטה - זה התושבים זרקו, לא אני, וניסינו לעשות עבודה יותר בשכונת יותר הרצל, פחות ברמב"ם, לעשות סיירת, נפגשנו אתם.

<אירית נתן: גם רכז התחנה יגיד לך.

<אירית נתן: אמרתי שבלי שיתוף הציבור- - -

עדי קול: ובאמת הרצל, השכונה שנראית יותר טוב- - -

<אירית נתן: אנחנו עושים את זה בשיתוף הציבור.

<אירית נתן: הציבור חייב להבין, ואנחנו צריכים להיות אחראיים גם על ההתנהלות שלו.

<אירית נתן: לתת קנס לאדם שכולם שם רווחה, זה לא יעזור.

<אירית נתן: לי יש שם שתי פקידות, אבל בהנחיה שלי לא נתתי קנסות כי הם לא יהיו מסוגלים ממילא לשלם את זה.

<אירית נתן: אין להם כסף לכלום, אז אין טעם.

<אירית נתן: צריך לעבוד קהילתית, לנסות לעזור להם להיכנס – אנחנו רוצים לעשות תוכניות, להיכנס לשתי השכונות האלה בקטע היותר חברתי קהילתי יחד עם הרווחה, יחד עם המשטרה.

<אירית נתן: המשטרה שותפה שלנו.

<אירית נתן: התחלנו לעשות את זה בהרצל.

<אירית נתן: כשנסיים שם נגיע גם לרמב"ם, כי זה עבודה לא פשוטה.

<אירית נתן: היא כמעט בלתי-אפשרית.

<אירית נתן: לגבי המקלטים, הם לא שייכים לרשות המקומית.

עדי קול: אני יודעת.

<אירית נתן: לא הוכרזה שעת מלחמה, לכן זה גם חוקית מגביל אותנו.

<אירית נתן: למרות הכול אני חייבת לומר פה שאני, גרמו לי, ראש המועצה היה שבוע ימים בחו"ל לצערו הרב.

<אירית נתן: שבוע במלחמה הוא היה.

<אירית נתן: הוא היה לפני.

<אירית נתן: אני תפקדתי לבד, חדשה, עם בעיות עצומות.

<אירית נתן: היקל"ר, יחידת קישור לרשויות המקומיות, של פיקוד העורף, היה צמוד אליי.

<אירית נתן: ישב אתי מפקד היקל"ר שלנו, והוא בעצמו רצה לצלצל לאנשים.

<אירית נתן: אראה לך.

<אירית נתן: מה שעברתי בתקופה הזאת של המלחמה, הוא השתמש במילה: דמורליזציה באמצע מלחמה.

<אירית נתן: את תהיי אחראית, ואני אהיה הראש שלך, אני מתפקדת לבד, חדשה, אני חייל שלך.

<אירית נתן: תגידו: אני חייל שלך.

<אירית נתן: התמודדתי עם בעיות שלא הכרתי, כי אני חדשה בישוב.

<אירית נתן: למרות הכול, למרות שזה לא מלחמה, קיבלנו החלטה, וזה ייאמר לזכותו של נסים – קיבלנו החלטה לפנות.

<אירית נתן: אמרנו: אם היועץ המשפטי יתבעו את הרשות, שזרקנו מקרר, נשלם על המקרר.

<אירית נתן: כלומר לקחנו את הסיכון למרות שלא היינו צריכים לעשות את זה.

<אירית נתן: עשינו עבודה.

<אירית נתן: גם פה התחלנו בהרצל.

<אירית נתן: עבריינים השתלטו על המקלטים האלה.

<אירית נתן: הגענו אליהם יחד עם המשטרה.

<אירית נתן: המשטרה הצטרפה אלינו אישית.

עדי קול: מגיעים לרמב"ם או לא?

<אירית נתן: ודאי.

<אירית נתן: עשינו ברמב"ם, אבל שם לא סיימנו.

<אירית נתן: ההתמודדות עם העבריינים שפתחנו והם סגרו, והמשטרה, שני שוטרים היו אתי.

<אירית נתן: אני הייתי בשטח.

<אירית נתן: כל המלחמה הייתי בשטח.

<אירית נתן: דיברנו, עזרנו.

<אירית נתן: חשמל שמנו להם, למרות שאנחנו לא צריכים לשים להם שם חשמל.

<אירית נתן: פיצוצי מים היו להם, עשינו.

<אירית נתן: ביוב עשינו.

<אירית נתן: זה לא פשוט.

<אירית נתן: לגבי המכוניות הנטושות, בכל הישוב הזה יש בסך הכול עשר מכוניות נטושות.

עדי קול: הבנתי שיש בעיה, לאן יגררו אותן.

<אירית נתן: החוק מכתיב לנו כיצד לפעול.

<אירית נתן: גם לי זה מפריע.

<אירית נתן: לי אסור לקחת משאיות ולהעיף אותה.

<אירית נתן: אסור לי.

<אירית נתן: הוצאנו מכרזים, ואת יכולה לבדוק אותי.

<אירית נתן: אף קבלן לא מוכן לבוא לכאן, כי זה בסך הכול עשר מכוניות, וזה לא שווה לו כלכלית.

<אירית נתן: האחד הזה שאמרת, לקחתי אחריות על זה.

<אירית נתן: אמרתי: מה יכול להיות?

<אירית נתן: כמו עם המקרר.

<אירית נתן: מקסימום יתבע את העירייה.

<אירית נתן: ביקשתי מרשויות שסובבות אותנו, שלהן יש יותר מכוניות, כי הן רשויות יותר גדולות – מן הסתם יש להן יותר – שהקבלן שלהן יטפל גם לנו, נעשה איזה סידור בין שתי רשויות.

<אירית נתן: אז אפשר יהיה לעשות את זה.

<אירית נתן: איני אומרת שזה בלתי-אפשרי.

<אירית נתן: אבל זה תהליך של חודשים עד שמותר לך לפנות מכונית.

<אירית נתן: זה לפנות חצי שנה, ואז הם מתחכמים - מזיזים את האוטו ממקום למקום.

<אירית נתן: מרגע שהם הזיזו אותו אפילו שני מטר, את צריכה לאכוף הכול מההתחלה.

<אירית נתן: זה החוק.

עדי קול: אז את אומרת שבמקרה הזה אין תשובה.

<אירית נתן: אין תשובה בכל הרשויות אגב.

<אירית נתן: זה לא המצאה של באר יעקב.

<אירית נתן: נושא מכוניות נטושות זה תהליך שהמדינה קבעה את החוקים.

<אירית נתן: אפשר לעשות את זה.

<אירית נתן: אפשר לצמצם, אי-אפשר לפתור את הבעיה.

<אירית נתן: אנחנו מצמצמים.

<אירית נתן: איפה שזה ממש מפריע אנחנו לוקחים על עצמנו שמקסימום יתבע אותנו, ונשלם על הגרוטאה 20 אלף שקל.

<אירית נתן: אנחנו יכולים לעמוד בזה.

<אירית נתן: אנחנו יכולים להבין את התושבים, אבל לדעתי, תושב שקנה שם אמור להבין שזה לא קרקע מושבות, אבל מגיע לו שירות.

<אירית נתן: אנחנו מנקים שם.

עדי קול: אתם לא מנקים.

<אירית נתן: אין דבר כזה.

<אירית נתן: מה זה לא מנקים?

עדי קול: הלכתי מאחורי הבניינים.

<אירית נתן: זה שלהם.

<אירית נתן: אסור להיכנס לשם.

ורד זילברמן-קירו: זה מפגע תברואה.

<אירית נתן: אל"ף, זה לא מפגע תברואה.

עדי קול: פיניתם את התרנגולות, אבל הלול עצמו נשאר, ומגרש הגרוטאות שהיה ליד עם הטלוויזיות, עם הספות.

<אירית נתן: שנייה.

<אירית נתן: קודם כל, התרנגולים – אני לא יודעת אם זה מפגע.

<אירית נתן: זה צריך להיות אישור- - -

ורד זילברמן-קירו: זה מפגע תברואי.

ורד זילברמן-קירו: זה הסמכות שלכם.

<אירית נתן: הווטרינר לא נתנה לזה אישור, ואז צריך לפנות את זה פינינו .

<אירית נתן: פינינו את זה.

<אירית נתן: כל היתר זה מצפה אפשק.

<אירית נתן: לנו אין ועדה שלנו.

<אירית נתן: לנו אין סמכויות.

<אירית נתן: לי אין ועדה מקומית.

<אירית נתן: יש ועדה מרחבית לכמה רשויות, כי אנחנו קטנים.

<אירית נתן: התפקיד של כל מה שאת אומרת זה לא שלנו; זה צווים לוועדה של מצפה אפק, שמטפלת בזה.

<אירית נתן: יש תיק בוועדה.

<אירית נתן: אבל זה הרבה שנים.

<ניסים גוזלן: בית משפט ב- - - כדי לאכוף את חוק תכנון ובנייה.

עדי קול: מה התשובה שלך לקוסטה?

<אירית נתן: אל"ף, אשמח יחד אתו לעשות עבודה מול הקהילה.

<אירית נתן: הצפרדעים, כשצעקו, באתי אישית - הם ריקים והפסולת על הרצפה.

<אירית נתן: הם חצי ריקים.

<אירית נתן: אני לא אומרת שיום אחד.

עדי קול: כשאני באתי, הצפרדעים היו מפוצצות, והזבל היה ברחוב.

<אירית נתן: הרוב ריק, ושולחים את הילדים הקטנים, והם פוחדים מחתולים שמסתובבים שם, אז הם זורקים ליד.

<אירית נתן: אבל אין בעיה.

<אירית נתן: אני חושבת שהתפקיד שלנו גם בשכונה כזאת לקחת את התושבים, לעשות אתם עבודה, לשים שם תקציבים סבירים שאנחנו מסוגלים לעמוד בהם, אבל אם לא נרתום את התושבים לעניין הזה, כפי שאת אומרת, כולל בחצרות שלהם, הם צריכים לנקות את זה.

ורד זילברמן-קירו: הדבר היחיד שאמרתי, שלפי פקודת העיריות, לרשות מקומית יש סמכות- - -

<אירית נתן: נכון, אבל זה לא מפגע.

ורד זילברמן-קירו: אני רק אומרת שלפי פקודת העיריות, לרשות מקומית יש סמכויות כלפי שטחים פרטים בנושאים שמפורטים בפקודה.

<אירית נתן: נכון.

<אירית נתן: את צודקת.

<אירית נתן: זה נכון, אבל זה לא מפגע תברואי, מה שאמרת.

עדי קול: קארין, אני יודעת שאת מקבלת את הפניות וצריכה את התחזוקה.

עדי קול: האם אתם רוצים שנפנה למשרד הפנים, ונבקש חיזוק לקארין?

<רות יוסף: נשמח מאוד.

עדי קול: האם התשובות הללו מספקות בעיניך?

<קארין לוי: כשהיינו בסיור, דיברנו על שני דברים שחרו לדעתי, אם זה הלול, והדבר השני זה הרכב השרוף שהריח היה פחות, אבל שניהם באמת פונו.

<קארין לוי: ביקשנו את הבטחת המועצה, שזה יפונה תוך 48 שעות, והלול תוך פרק זמן של לפחות עד הישיבה, ואת זה הם עשו באמת בשיתוף פעולה שאנחנו עובדים אתם.

<קארין לוי: אין ספק שזה לא פשוט ולא מעכשיו לעכשיו.

<קארין לוי: ביקשנו גם את תשומת הלב שלהם לשכונות האלה קצת יותר.

<קארין לוי: נקווה, ואני מאמינה שגם הם יעשו את זה.

<קארין לוי: וכמו שהיא אמרה, בשכונת הרצל, ראית כשסיירנו, לא היה באמת נורא.

<קארין לוי: שכונת רמב"ם היתה יותר מלוכלכת, וצריך להיכנס לשם יותר.

עדי קול: כמה זמן לקח התהליך בהרצל עם התושבים?

<ניסים גוזלן: חודשיים.

עדי קול: חודשיים, נוכל לצפות מכם להתחיל תהליך עם התושבים כבר עכשיו?

<אירית נתן: נשמח.

<ניסים גוזלן: אין בעיה.

עדי קול: כדי שנוכל לדעת שיש התקדמות גם ברמב"ם.

<אירית נתן: ודאי.

עדי קול: בבקשה.

<סלואה דעאס: שלום, אני נציגת המשרד להגנת הסביבה.

<סלואה דעאס: בהתייחס למה שנאמר על ניקוי חצרות, על-פי פקודת בריאות העם של פקודות העיריות, נלקחה ממנה.

<סלואה דעאס: סעיף 54, אם מוכיחים שקיים בחצר פרטית מפגע, לראש הרשות יש סמכות, לפי הפקודה, להיכנס לחצר, לנקות אותה ולחייב את בעל בחצר בעלות הניקוי, כשיש מפגע.

<אירית נתן: כשיש מפגע, היא צודקת.

<סלואה דעאס: אני לא הייתי בסיור.

<סלואה דעאס: אני רק מעירה בהמשך למה שנאמר, לפקודת העיריות.

<ניסים גוזלן: גברתי, אנחנו מודעים.

<ניסים גוזלן: ורד, אתם צריכים לדעת - השכונות האלה מסורתית לפני ערב ראש השנה ולפני פסח אנחנו נכנסים ומגננים ומסדרים ומנקים להם.

<ניסים גוזלן: כולם פה יודעים את זה, אף אחד לא יכול להכחיש.

<ניסים גוזלן: אנחנו עושים להם את זה פעמיים בשנה בהתנדבות.

<ניסים גוזלן: אנחנו אומרים: מבצע גדול לפני החגים, עושים להם את החצרות הפרטיות, מביאים את הגננים ומנקים להם.

<ניסים גוזלן: שתיים, כל נושא הביוב – איפה הבעיה שם – יש שם ביוב של לפני 40 שנה.

<ניסים גוזלן: כל הבריכות, כל הזמן יש גלישות.

<ניסים גוזלן: אם אחכה שתהיה גלישה, ואחכה שהדיירים יקראו לבעל מקצוע, זה לא יקרה, כי כל ביובית כזאת זה 20 אלף שקל ליום.

<ניסים גוזלן: הם לא מסוגלים לשלם את החשמל של הבניין.

<ניסים גוזלן: תבינו על מה מדובר.

<ניסים גוזלן: אני כראש רשות לוקח עליי להביא ביובית, ומפנה להם את הביוב כדי שהביוב לא יזרום ברחובות.

<ניסים גוזלן: אם אני שעה לא בא- - -

<סלואה דעאס: אין מערכת ביוב שם?

<ניסים גוזלן: הכול דולף.

<ניסים גוזלן: ביום אחד אם חלילה אני לא שולח את הביובית ונותן פתרון, השכונה היא אסון תברואתי, כי כך היא תוכננה בשנות ה-60.

<ניסים גוזלן: אני כראש רשות עשר שנים, אני שואב להם את הביוב בכל סתימה שיש.

<ניסים גוזלן: פיצוצי מים – יש להם בצנרת של הבניין, היא רקובה כי היא 50 שנה.

<ניסים גוזלן: אם יש פיצוץ, אני כראש רשות בא על חשבון הרשות המקומית, מזמין את איש המקצוע, ומחייב אותם דרך הארנונה, אם יש תיקון של 2,000 ₪, כי אם אחכה שהם יוציאו המחאה מוועד הבניין, אין חיה כזאת.

<ניסים גוזלן: הם בקושי משלמים את החשמל.

<ניסים גוזלן: תבינו, אלה שכונות בעייתיות שאני שם את הראש שלי לאורך שנים.

<ניסים גוזלן: לצערי, מדינת ישראל אולי נותנת 200 אלף שקל לכל השכונות הוותיקות.

<ניסים גוזלן: פעם היה שיקום שכונות.

<ניסים גוזלן: היום אין.

<ניסים גוזלן: קחו בחשבון שזו המציאות.

<ניסים גוזלן: אנחנו נשכבים על הגדר מעל ומעבר.

<ניסים גוזלן: אני מבין שאני לא יכול לתת את כל הפתרונות, כי זה אוכלוסייה בעייתית, שלא מסוגלת לתחזק את השטח של הבניין שלה או את הסביבה.

<ניסים גוזלן: זאת המציאות.

עדי קול: תודה.

עדי קול: אנחנו צריכים לסיים את הדיון ב-11:00, כי המליאה מתכנסת.

עדי קול: אני מקבלת את התשובות ואת האמירה שלך, שאתם מוכנים להרים את הכפפה ולקחת את שכונת רמב"ם כפרויקט.

<ניסים גוזלן: גם רמב"ם וגם הרצל.

<מוטי פרנקו: אגיד בקצרה.

<מוטי פרנקו: קודם כל, צר לי על הדברים שראש המועצה אמר.

עדי קול: בבקשה, מוטי.

עדי קול: אתה עושה מזה פוליטיקה.

<מוטי פרנקו: לא אחזור על המילים.

עדי קול: אני מקפידה שהדיון הזה לא יהיה פוליטי.

<מוטי פרנקו: אני מבקש דבר אחד כנבחר ציבור, שמעבר לדברים הבסיסיים החדשים שתושב מצפה לראות, זה בעיקר הילדים שיוצאים בבוקר והולכים לבתי הספר החדשים בישוב, גם ברמון וגם בתלמים וגם בצאלון, שייצאו ויבואו ברחוב נקי, שהפח, שטפו אותו, שאין אשפה על הרחוב.

<מוטי פרנקו: אף אחד לא ביקש שייכנסו לצבוע את הדירות של הדיירים, אבל אם יש מפגע, שלא ייכנסו לנעלי החוק, ויפרשו מה זה מפגע.

<מוטי פרנקו: כשאני שומע את מזכירת המועצה אומרת: אם יש מפגע, תרנגולים וגינה - - -

<ניסים גוזלן: מנכ"לית.

<ניסים גוזלן: תכבד את מי שנמצא פה.

עדי קול: אתם מנהלים פה מאבקים פוליטיים.

<מוטי פרנקו: אני שומע את הפרשנות שאומרים על מפגע.

<מוטי פרנקו: אגב, התרנגולים פונו ביוזמת הדייר, ואני מברך על זה.

<מוטי פרנקו: מעבר לזה יש פעולות שהמועצה צריכה לעשות לכל משלם ארנונה.

<מוטי פרנקו: זה רחוב נקי, זה לפנות את האשפה, זה לגרום לזה שהשטח הציבורי הפתוח, בטח של הדיירים, כי אם מנקים בשכונה שאני גר בה, שכונה של בתים פרטיים, מנקים יותר מפעם בשנה את השטחים הפרטיים של אנשים לא בונים שם כי קנו את האדמה, ולא בונים, ראוי שגם התושבים האלה, גם עשיתי סיורים עם אירית בהרצל, ויש שם ליקויי חשמל בשכונה שלא סודרו עד היום.

<מוטי פרנקו: עברו הרבה חודשים, גרים שם ילדים.

<מוטי פרנקו: תסתכלו על הדברים – נשאיר את הפוליטיקה בצד.

<מוטי פרנקו: ניקיון, פינוי אשפה, תאורה ואכיפה.

<מוטי פרנקו: זהו.

<מוטי פרנקו: שום דבר אחר לא.

עדי קול: קוסטה, משפט.

<גרינשפון קונסטנטין: קודם כל, לקחו מאתנו 200 שקל לתיקון של קו מים.

<גרינשפון קונסטנטין: לא עשו כלום.

<גרינשפון קונסטנטין: השאלה, למה?

<גרינשפון קונסטנטין: שנית, מדרכה שהולכת ברחוב ראשי, לא מתוקנת כבר שנים, עשר שנים לפחות.

<גרינשפון קונסטנטין: אומרים שבפינוי-בינוי נעשה.

עדי קול: אל תענו.

<גרינשפון קונסטנטין: אומרים לנו שהכול בפינוי-בינוי.

<גרינשפון קונסטנטין: אני לא רוצה לחכות עד אז.

<גרינשפון קונסטנטין: אני רוצה לחיות בכבוד עכשיו.

<גרינשפון קונסטנטין: משכירים דירה לסינים לידי, כי אי-אפשר להשכיר לאף אחד.

<גרינשפון קונסטנטין: אתה מספר לי סיפורים.

<גרינשפון קונסטנטין: תודה.

עדי קול: תשובה.

<אירית נתן: אני לא מכירה את זה.

<אירית נתן: גם מה זה ה-200 שקל?

<ניסים גוזלן: לגבי ה-200 שקלים, אתה יכול לפנות למנכ"לית אחרי זה.

<ניסים גוזלן: היא תבדוק.

<ניסים גוזלן: לגבי קו, אתה מדבר על קרן היסוד.

<ניסים גוזלן: לפני שלוש שנים הצלחתי להוציא מקרן השיקום מיליון וחצי שקל.

<ניסים גוזלן: יש החלפת תשתיות – לפני שמרצפים, קודם כל מחליפים תשתיות תת-קרקעיות.

<ניסים גוזלן: הצלחתי מקרן השיקום להוציא קו מים שהיה קו אזבסט, ולא- - - מסרטן.

<ניסים גוזלן: הצלחתי להוציא מיליון וחצי.

<ניסים גוזלן: אני מעריף שתוך שבעה-שמונה חודשים, כי היו דברים יותר חשובים לנו לעשות לפני קרן היסוד.

<ניסים גוזלן: יש תעדוף.

<ניסים גוזלן: הוא דיבר על קרן היסוד.

<ניסים גוזלן: זה אחד.

<ניסים גוזלן: אני מעריך שבשמונה-תשעה חודשים נשלים את קרן היסוד כדי שתהיה כניסה יותר יפה לבאר יעקב הוותיקה.

<ניסים גוזלן: יש תוכנית.

<ניסים גוזלן: מדובר בהשקעה של מיליון וחצי שקל שאנחנו כמנהיגים צריכים לעשות תעדוף.

<ניסים גוזלן: מוטי דיבר על סוגיה, ילדים, ילדים, ילדים.

<ניסים גוזלן: אני כראש רשות, כשבניתי את שתי השכנות הגדולות, היה חשוב לי לעשות אינטגרציה קודם כל, מעבר לבינוי.

<ניסים גוזלן: כל שכונת הרצל מגיל 3, גני הילדים ובתי הספר נמצאים בשכונה הוותיקה של אותם ילדים אתיופים מהקהילה או אותם ותיקים בחינוך, כי בשכונת הרצל עשיתי אינטגרציה עם הישוב הוותיק, שילד מגיל 3 יקבל חינוך מיטבי עם ילדים, שתהיה אינטגרציה עם הישוב החדש.

<ניסים גוזלן: אותו דבר עשיתי לשכונת רמב"ם, צירפתי אותם גם לרמון וגם לבית ספר תלמים.

<ניסים גוזלן: אני מסיע אותם לשם.

<ניסים גוזלן: אני דואג למעונות שלהם, לחינוך שלהם, שזה הבסיס הראשוני.

<ניסים גוזלן: ראינו את זה מבעוד מועד.

<ניסים גוזלן: ברור שיש לנו בעיה, בלתת היום שירות ניקיון וגינון, לכל הישוב, לא רק להרצל ולרמב"ם.

<ניסים גוזלן: היום במשרד הפנים מייבשים, כי אנחנו בשנה של קיצוצים.

<ניסים גוזלן: גם מדינת ישראל הולכת להדק.

<ניסים גוזלן: יהיו קיצוצים רוחביים.

<ניסים גוזלן: אין מה לעשות, בסופו של דבר זה כסף.

<ניסים גוזלן: לצערנו, אני מקבל רק 200 אלף ₪ ממשרד השיכון כדי לטפל בכל הבעיה הזאת.

<ניסים גוזלן: זה מעט מאוד.

<ניסים גוזלן: אני אומר לכם, תודה רבה, ניתן דגש בהרצל וברמב"ם.

<ניסים גוזלן: נזמין אותך אלינו לסיור, יהיה לנו כבוד גדול לארח אותך ואת כולם.

<ניסים גוזלן: חשוב לי מאוד שתדעי שלשם אנחנו שואפים מעבר לפוליטיקה.

עדי קול: עוד מישהו רוצה להוסיף משהו?

עדי קול: תודה רבה, הישיבה נעולה.