ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 259, 2014-08-12 10:00

עמרם מצנע: בוקר טוב.

עמרם מצנע: אנחנו מקיימים הבוקר דיון, כפי שהבטחנו, בנושא העסקת הסייעות בחינוך המשלב, הסייעות הצמודות.

עמרם מצנע: יש לזה מונחים רבים אבל אנחנו מבינים על מה מדובר.

עמרם מצנע: כזכור, ב-21 ביולי, קרי לפני פחות מחודש, קיימנו דיון בנושא, דיון נוסף ברצף של דיונים שעוסק בנושא הסייעות בכלל, והתמקדנו בנושא תנאי העסקה.

עמרם מצנע: הבטחנו בסיכום שהוצאנו שנקיים דיון נוסף במהלך אוגוסט, ואנחנו מקיימים אותו, כשנושא הדיון הוא ממוקד, תנאי העסקה של הסייעות הצמודות, המשלבות, ואני רוצה להקריא לכם כמה דברים מתוך הסיכום.

עמרם מצנע: קראנו למשרד החינוך להגדיר את הסייעת כמקצוע, להציב תנאי קבלה, כישורים, השתלמויות, שכר, תנאי עבודה, וכן הלאה.

עמרם מצנע: הדגשנו את הבעייתיות בנושא השכר ותנאי ההעסקה.

עמרם מצנע: דיברנו על העסקה רציפה עם תנאי עבודה הולמים, וקיבלתי על עצמי לבצע תיאום רוחב בין הגורמים השונים שאחראים על התחום הזה, והם רבים.

עמרם מצנע: זה קודם כול השלטון המקומי, ההסתדרות, ובעיקר הסתדרות הפקידים כמובן, משרד החינוך, הממונה על השכר, ואני מקווה שמניתי את כולם, כדי להושיב את כולם סביב שולחן ובאמת להגיע להחלטות כמו שצריך.

עמרם מצנע: אני גם מזכיר שהייתה יוזמה ל"דיון מהיר", בין השאר גם של חברת הכנסת זהבה גלאון, שבכלל עוקבת ופעילה מאוד בתחום הזה, שבו קראנו להחזיר את מכתבי הפיטורין שניתנו לסייעות בגין העובדה שהן מועסקות רק תשעה חודשים או פחות, בשנה.

עמרם מצנע: אנחנו גם מצאנו לנכון לומר ששיתוף פעולה עם ההורים ונציגויות ההורים הוא חלק בלתי נפרד מהיכולת להתמודד עם הסוגיות שעליהן דיברנו, וכפי שאמרתי, סיכמנו שנקיים ישיבה, והישיבה הזו ממוקדת בתנאי ההעסקה של הסייעות.

עמרם מצנע: אני אומר את זה כי היו אלי הרבה מאוד פניות ויש נושאים נוספים שקשורים כמובן לנושא של הסייעות בחינוך המיוחד בכלל, והסייעות המשלבות, הצמודות בפרט, אבל רצינו למקד את הדיון ולשמוע מה נעשה בתחום הזה של תנאי העסקה.

עמרם מצנע: אני בהחלט שמח לומר שזזו דברים, אני מניח שנשמע גם מהגורמים השונים המעורבים שעדיין לא כל הדברים הגיעו לפתרונם ויש עוד לא מעט שאלות, אבל אני מתרשם שבהחלט גם משרד החינוך, גם ההסתדרות, גם מרכז השלטון המקומי, גם הממונה על השכר, הרימו את הכפפה, ולפחות מה שקשור בתנאי השכר והנלוות, או הנלווים, ברציפות העסקה, יש התקדמות משמעותית.

עמרם מצנע: עדיין נשארו בעיות פתוחות בנושא היקף המשרה – כל תחום הכישורים וההעסקה, הקשר עם ההורים, כמובן הנושא של קביעות, ויש עוד מספיק מה לעשות גם בכינוס הבא של הכנסת.

עמרם מצנע: אבל אני חוזר ורוצה עוד פעם לציין.

עמרם מצנע: מהות הפגישה היא באמת לשמוע מה נעשה, לשמוע הערות על מה שנעשה בתחום של העסקת ציבור העובדים, או בעיקר עובדות, שכולנו הבנו כבר מזמן שהם בתנאים בלתי נסבלים, בלתי אפשריים, ונדמה לי שבתחום הזה אפשר בהחלט לחוש שצעדנו צעד גדול קדימה, ויש עוד הרבה צעדים נוספים לעשות.

עמרם מצנע: אני רוצה קודם כול לשמוע את נציג השלטון המקומי, בבקשה.

עמרם מצנע: אחר כך נשמע את ההסתדרות, את הממונה על השכר, את הנציגות ואת משרד החינוך, ואחר כך כמובן נפתח את זה לדיון.

עמרם מצנע: בבקשה.

<דן בן חיים: בוקר טוב.

<דן בן חיים: כפי שאדוני אמר, לפני שבוע חתמנו עם ההסתדרות על ההסכם שדובר עליו פה כמה פעמים ושהבשיל והתגבש במשך הזמן.

<דן בן חיים: ההסכם הזה למעשה קובע שהעובדות האלה תעבודנה 12 חודשים בשנה, תקבלנה שכר 12 חודשים בשנה, תקבלנה תוספת שניתנה בזמנו לכלל אוכלוסיית הסייעות, תוספת של 10% מיוחדת לסייעות, ולמעשה התנאים שלהן גם מבחינת ימי חופשה, גם מבחינת פגרות הלימודים וכולי, הושוו לכלל עובדי השלטון המקומי מבחינת תנאי שכר ותנאי העסקה.

<דן בן חיים: מעבר לזה, גם ההסכם עצמו מדבר על זה שבמהלך שנת הלימודים הקרובה אנחנו עוד נמשיך לדון עם ההסתדרות על עוד כמה סוגיות שנשארו פתוחות ושבעיקרן, יש בהן משמעויות תקציביות, למשל בתחום של היקף המשרה שאדוני הזכיר פה, זאת שאלה של כסף אם משרד החינוך יקצה.

<דן בן חיים: אנחנו היום מדברים, כפי שידוע, על מקסימום של 30 שעות שמוקצות לעניין הזה, ו-30 חלקי 42.5, אין מה לעשות, זה 70% משרה, וזה מה שאנחנו יודעים לתת במצב התקציבי הקיים.

<דן בן חיים: ההסכם הועבר, כמקובל וכפי שהחוק מחייב, לאישור של הממונה על השכר, נמצא פה לימיני ותיכף אפשר יהיה לשמוע איפה הדברים עומדים שם.

עמרם מצנע: אני רוצה להבין.

עמרם מצנע: התחולה – אני קורא פה בהסכם שהעברתם לידיעתנו.

<דן בן חיים: תחולה, 1 בספטמבר, מתחילת שנת הלימודים.

עמרם מצנע: לא, לא על התחום הזה אלא על מי זה חל.

עמרם מצנע: יש פה שתי הגדרות, שאני לפחות לא כל כך מבין לא רק מה זה כולל אלא מה זה לא כולל.

<דן בן חיים: זה כולל את שתי האוכלוסיות – באמת יש לזה שמות רבים, זה גם נאמר פה במהלך הדיונים – של מה שנקרא הסייעות הצמודות, כשבמהות למעשה איחדנו פה שני הסכמים שונים שטיפלו באוכלוסייה הזאת עד היום, כאשר אחת מהן מדברת על חונכים לתלמידים שהם בעלי בעיות מוטוריות כפי שכתוב פה, והשנייה זה תלמידים בעלי בעיות רגשיות נפשיות.

<דן בן חיים: שוב, אני לא פדגוג, אבל יש שני סוגים של חונכים צמודים מהסוג הזה – אחד, שמטפלים בבעיות הפיזיות של ילדים שצריכים את זה, ואחד יותר בצרכים הרגשיים, הנפשיים, דברים מהסוג הזה, אבל למעשה ההסכם הזה מאחד את שתי האוכלוסיות האלה מבחינת תנאי העסקה ושכר.

<קריאה: אבל מה ההבדל ביניהם?

<רויטל לן כהן: הנה התוצאה של זה שלא מדברים אתנו.

עמרם מצנע: מה ההבדל ביניהם זה לא חשוב כי הם שניהם בפנים.

עמרם מצנע: אני רוצה להבין את מי זה לא כולל, מישהו יכול להסביר לי?

<עופרה שריד: או כמה אחוזים מכלל המשלבות זה כן כולל, יהיה לנו יותר קל להבין.

עמרם מצנע: לא, את מי זה לא כולל.

<מלי כץ: את המשלבות הרפואיות זה לא כולל.

<רויטל לן כהן: רויטל לן-כהן, קואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים.

<רויטל לן כהן: משרד החינוך הגדיר את אוכלוסיית הילדים המשולבים כמי שעונה על שבעה קריטריונים: ילדים עם CP, ילדים עם תסמונת דאון, ילדים עם אוטיזם, עיוורים, חירשים, תסמונות נדירות, ובעצם ההסכם הזה לא חל על אף אחד למעט ילדים עם CP וילדים עם בעיות נפשיות, זאת אומרת שמתוך שבע אוכלוסיות זה חל על שתיים.

<רויטל לן כהן: חמש אוכלוסיות לא מיוצגות בהסכם הזה, וזה כשאנחנו מדברים רק על ילדים משולבים.

עמרם מצנע: אני מדבר רק על משולבים.

<דן בן חיים: יכול להיות שיש טענה שמשרד החינוך לא מקצה לילדים האלה סייעות.

עמרם מצנע: מקצה.

עמרם מצנע: מקצה.

<רויטל לן כהן: לא, לא.

<רויטל לן כהן: הוא מקצה, והם משולבים היום.

<דן בן חיים: ההסכם הזה חל על כל הסייעות שעליהן יש לנו תקן במשרד החינוך.

<קריאה: אז תגדירו.

<רויטל לן כהן: ולכן, השם של ההסכם והתחולה הם לא נכונים.

עמרם מצנע: אני מבקש.

עמרם מצנע: אני יכול לשמוע שתי רשתות, מקסימום שלוש.

עמרם מצנע: אני רוצה שנחדד את ההגדרה.

עמרם מצנע: כל אותן סייעות שמשרד החינוך מקצה עבורן שעות לליווי צמוד, כלולות בהסכם.

<דן בן חיים: התשובה כן.

<רויטל לן כהן: לא לפי התחולה.

עמרם מצנע: רחלי, את רוצה להתייחס?

<רחלי אברמזון: בוקר טוב לכולם קודם כול, אני שמחה להיות אתכם.

<רחלי אברמזון: כדי להבהיר את העניין אני פשוט מציעה שאתם תרחיבו את ההגדרה ותכתבו במשפט אחד שזה בעצם כולל את כל הסייעות שבעבורן המשרד מקצה את התמיכה מסוג הסייעת.

עמרם מצנע: כל הסייעות הצמודות.

<דן בן חיים: אין בעיה להבהיר, אני רק אומר עוד פעם, ולא ניכנס לזה פה.

<דן בן חיים: מאחר שזה הסכם, זה ניסוח משפטי שלקח שני הסכמים קיימים, איחד אותם ועשה מזה הסכם.

עמרם מצנע: בסדר, אנחנו מכירים את החיים.

<דן בן חיים: תצא הבהרה.

עמרם מצנע: אנחנו רושמים לעצמנו את הבהרת השלטון המקומי, שההסכם הזה – תיכף נשמע גם את השותפים האחרים להסכם – חל על כל הסייעות הצמודות, על-פי הקצאת משרד החינוך.

עמרם מצנע: אוקיי.

<רויטל לן כהן: אני רוצה לציין מה חסר.

עמרם מצנע: לא במסמך.

עמרם מצנע: בתחולה.

<רויטל לן כהן: בתחולה.

עמרם מצנע: אבל ההגדרה הזאת שכרגע הגדרתי לא מספיקה?

<רויטל לן כהן: אני רוצה להסביר שכשב-99' עשו את ההסכם, באמת לא היו ילדים משולבים, וכשנוספו, הם הוסיפו בסעיף א' להסכם המקורי: או לתלמידים שהעסקתם אושרה לצורך סיוע בתפקודם הפיזי היומיומי.

<רויטל לן כהן: אז צריך להוריד את המילה "פיזי" ופשוט להוסיף.

קארין אלהרר: נכון.

<רויטל לן כהן: הם פשוט דילגו על זה כי זה לא היה במקום.

עמרם מצנע: אני חושב שההגדרה שכרגע אמרנו אותה בעל-פה והיא תירשם כמובן, היא מספיק ברורה.

<רויטל לן כהן: בסדר גמור.

עמרם מצנע: היא כוללת את כל הסייעות הצמודות שמשרד החינוך מקצה עבורן שעות.

<קריאה: ואת הרפואיות זה כולל?

עמרם מצנע: רפואיות, נדמה לי שזאת סוגיה אחרת.

עמרם מצנע: אנחנו דנים עכשיו בסייעות הצמודות.

<נטע לוי: גם ילדים בחינוך הרגיל.

עמרם מצנע: לא אמרתי שלא.

עמרם מצנע: זה בעיקר במשלבות.

<עופרה שריד: המשלבות הרפואיות, לצורך העניין, הן עובדות בדיוק כמו המשלבות האישיות, כבודו.

עמרם מצנע: אנחנו מתקדמים, תהיה לכם אפשרות להעיר את ההערות האלה בהמשך.

<רויטל לן כהן: אדוני, רק אם אפשר במקום "צמודות" – "אישיות" כי היא לא צמודה אליו, היא אישית עבורו, ויש לזה משמעות במהות של השילוב.

עמרם מצנע: אוקיי.

עמרם מצנע: אני השתמשתי במונח "צמודות" כי נדמה לי שכולם מבינים למה מתכוונים.

עמרם מצנע: בבקשה, המייצג של הממונה על השכר.

<דיאא אסדי: בוקר טוב.

<דיאא אסדי: דיאא אסדי, סגן הממונה על השכר.

<דיאא אסדי: אכן, אנחנו קיבלנו את ההסכם שנחתם, עשינו את הבדיקות שלנו ובהתייחס להסכם עצמו שנחתם אין לנו שום מניעה לאשר את ההסכם הזה, וייצא אישור של הממונה.

<דיאא אסדי: לגבי דברים עתידיים, ככל שיתגבשו אנחנו נתייחס אליהם, וחשוב לי להדגיש שהאישור שלנו זה באישור הממונה על השכר, אין בזה אישור לתקצוב או עלויות כספיות ככל שיידרשו ממשרד האוצר.

<דיאא אסדי: זה משהו אחר שייבחן באגף אחר.

קארין אלהרר: זה מחלקה אחרת.

<דיאא אסדי: מחלקה אחרת.

<דיאא אסדי: מחובתי לשים את האזהרה.

עמרם מצנע: אני לא רוצה לצאת מפה עם אי בהירויות, אז אני רוצה לשאול את משרד החינוך האם מבחינת

עמרם מצנע: כם ההסכם הזה, שיש בו 10% תוספת לשכר – וזה הממונה על התקציבים אצלכם בעצם – הוא תקף וייכנס לתוקף ב-1 בספטמבר, או שזה מותנה בעוד איזה אישור של מישהו או משהו.

קארין אלהרר: וגם אם זה לא מוריד מכמות השעות.

<דן בן חיים: ה-10% האלה הם על חשבוננו.

<עופרה שריד: הם כבר ניתנו.

<עופרה שריד: ה-10% האלה כבר ניתנו, כבודו.

<קריאה: הם לא ניתנו.

<עופרה שריד: זאת לא בשורה חדשה, זה משהו שכבר אושר וכבר ניתן.

<דן בן חיים: לא ניכנס לזה, אבל אני אומר, אנחנו לא דורשים בשביל זה שיפוי ממשרד החינוך.

<נטע לוי: ה-10% האלה ניתנו בפועל כבר חודשים רבים, ומדובר על - - -

עמרם מצנע: שנייה, אני לא יכול ככה.

עמרם מצנע: אמרתי לכם שיש מגבלה ביכולת הקליטה שלי, אז לאט-לאט.

עמרם מצנע: אני רוצה להבין, אלה 10% שכבר ניתנו?

<קריאה: כן.

<דיאא אסדי: ברמה ההסכמית, ה-10% לאוכלוסיות האלה לא היו אמורים להינתן, ההסכם הזה מאפשר לתת כי אם זה ניתן בפועל, זה סוג של חריגת שכר – חריגת שכר שאמורה להיות מטופלת.

<דיאא אסדי: היות ויש לנו עכשיו הסכם שנותן את זה לאוכלוסיות האלה, אז בואו נתקדם, נצפה את פני העתיד, ועכשיו זה ניתן.

<דיאא אסדי: בהסכם הזה זה מה שניתן.

<דיאא אסדי: במצב ההסכמי לפני הסיכום הזה לא היה צריך לתת.

<דן בן חיים: רק להבהיר את מה שנאמר.

<דן בן חיים: במסגרת הסכם השכר הארצי משנת 2011, ההסתדרות לקחה איזשהו חלקיק של אחוז מהתוספת שהייתה אמורה להינתן לכל העובדים, ותרגמה את אותו חלקיק של אחוז לתוספת של 10% לאוכלוסיית הסייעות לגננות.

עמרם מצנע: סייעות לגננות.

<דן בן חיים: ההגדרה הייתה סייעות לגננות והסייעות הפדגוגיות, מה שנקרא החינוך המיוחד.

<דן בן חיים: לכן, מה שאומר הממונה על השכר זה נכון כי תחשיב העלות של הדבר הזה לא הביא בחשבון את האוכלוסייה הזאת, כך שלמעשה לא היה לה כיסוי תקציבי.

<דן בן חיים: שוב אני אומר.

<דן בן חיים: במסגרת ההסדרה שעשינו עכשיו ולאחר שגם מצאנו שבחלק גדול מהרשויות אולי לא פירשו נכון וכן שילמו לחלק מהקבוצה הזאת כבר את ה-10%, החלטנו להחיל את זה על כולם, וכפי שאמרתי, ליישר קו, ואם היום הממונה על השכר מאשר את זה, אנחנו לא מדברים פה על תוספת עלות מבחינת שיפוי של משרד החינוך.

עמרם מצנע: אם כך, שאלה נוספת.

עמרם מצנע: הרשות המקומית משתתפת ב-25% או 30%.

<דן בן חיים: 30%.

עמרם מצנע: אבל ה-10% חלים על ה-100%, כלומר הם חלים גם על תקציב משרד החינוך.

<דן בן חיים: לא, זה לא עובד כך.

עמרם מצנע: אז תסבירו לי.

<דן בן חיים: נוסחת השיפוי של משרד החינוך, שמתבססת על ממוצע של דרגה וותק, לא משתנה.

<דן בן חיים: אם יהיה שינוי, כמובן אנחנו נשמח, אבל לא הוחלה התוספת הזאת.

<דן בן חיים: זאת אומרת שאם היום זה30%, אז אולי כתוצאה מהדבר הזה זה יהיה 30 ומשהו, יכול להיות.

עמרם מצנע: אבל ה-10% הם על סך כול השכר שמקבלת הסייעת.

<דן בן חיים: בוודאי.

<נטע לוי: לא, זה רק שכר היסוד.

<קריאה: השכר המשולב.

עמרם מצנע: ברור, אבל מה שנקרא, אותו 100% שמתחלק אחר כך בין הרשות המקומית לממשלה.

<רויטל לן כהן: אז זה כבר לא 30%-70%.

קארין אלהרר: לא הבנתי.

קארין אלהרר: זה יורד ממה שמשרד החינוך נותן?

<רויטל לן כהן: אז זה כבר לא 30%-70%, והרשויות שאין להן לא יוכלו - - -

עמרם מצנע: עזבי, זה שאין להן זה סיפור אחר, שאתמול התמודדנו, ניסינו לפחות, בצורה אחרת.

עמרם מצנע: מה שאלת, קארין?

קארין אלהרר: אני לא מצליחה להבין.

קארין אלהרר: אם יש תוספת של 10% מהרשות המקומית, אז בעצם יש 110%?

עמרם מצנע: לא.

קארין אלהרר: מאיפה זה יורד?

<קריאה: מהרשות המקומית.

עמרם מצנע: לא, לא.

עמרם מצנע: הלוא הרשות המקומית היא זו שמשלמת את השכר.

קארין אלהרר: הבנתי.

עמרם מצנע: היא מקבלת מהמדינה את אותם 70%, אבל היא מקבלת את זה כמשהו סטטיסטי ממוצע.

<דן בן חיים: לא מקבלת אחד על אחד מול כל תלוש משכורת.

זהבה גלאון: היא מקבלת סכום גלובלי.

עמרם מצנע: כן, ומי שקובע את מבנה השכר בסופו של דבר זה השלטון המקומי כי היא עובדת השלטון המקומי.

עמרם מצנע: סוגיה בפני עצמה, דיברנו עליה בעבר.

קארין אלהרר: נראית לי בעייתית.

עמרם מצנע: בבקשה.

עמרם מצנע: אנחנו חוזרים למשרד החינוך.

<אילן שי: ביחס להסכם, אני לפחות לא ראיתי, אני מבין שעדיין לא הועבר אלינו למשרד החינוך אז קצת קשה להתייחס אליו.

<אילן שי: ביחס לשאלה האם יש איזשהן סוגיות ניסוח שאולי צריך להיעזר בנו, אנחנו נשמח אם יעבירו לנו את ההסכם, להעיר לגבי הניסוח האם הוא מתאים, משקף את הרצון של הצדדים או שאולי צריך להכניס תיקונים.

<אילן שי: אני פשוט לא רוצה להתייחס לזה באופן ספציפי מכיוון שלא ראיתי את ההסכם.

<אילן שי: מעבר לזה, אני מבין שהתוספת תחול על הרשויות המקומיות.

<אילן שי: אם כך, אני לא רואה מה אנחנו יכולים להעיר.

עמרם מצנע: כן, אבל הרשויות המקומיות בצדק יתבעו מהמדינה את ה-70%, שהוא גבוה יותר מ-10%.

<אילן שי: אני מבין גם מהדברים שנאמרו כאן שהם לא יתבעו.

<אילן שי: אם הם לא יתבעו, יכול להיות שבניסוח של צו לימוד חובה, שקובע את שיעורי ההשתתפות בתקציבים של הרשויות המקומיות, יצטרכו לשנות את שיעור האחוז שכתוב שם כדי שזה ישקף את ההסכמה זאת.

<רויטל לן כהן: על הגב של המשלבת.

זהבה גלאון: אליה וקוץ בה.

זהבה גלאון: אדוני, אני רוצה להעיר שתי הערות.

זהבה גלאון: קודם כול, הערה חשובה, באמת יש התקדמות.

עמרם מצנע: כן.

עמרם מצנע: גם 12 חודשי העסקה, הלוא דיברנו על זה.

זהבה גלאון: 12 חודשי העסקה זו התקדמות מאוד משמעותית, עכשיו מה שהחלטתם כאן לגבי הרחבת ההגדרה על-פי הקריטריונים שרויטל נתנה אותם, שבעה קריטריונים.

זהבה גלאון: אני רוצה להגיד משהו לגבי תוספת השכר של 10% של השלטון המקומי.

זהבה גלאון: קודם כול, זה נשמע טוב.

זהבה גלאון: אחר כך בצדק אתה אומר, הרי הם יבואו לתבוע את זה מה-70% שהמדינה צריכה להקצות, ואז יתחיל הבלגאן החדש.

זהבה גלאון: אבל אני רוצה להגיד איפה הבעיה, שבעצם לא נאמרה כאן.

זהבה גלאון: מהרגע שהעלו את התקציב ב-10%, בעצם אמרו לסייעות, זה משנה לכן גם את שבוע העבודה, אתן צריכות עכשיו לעבוד שישה ימי עבודה – תקנו אותי, נטע, אם אני לא מדייקת.

<נטע לוי: צודקת.

זהבה גלאון: זו נקודה מאוד מאוד משמעותית.

זהבה גלאון: למה?

זהבה גלאון: ולמה זה משפיע גם על הסוגיה של ה-10%?

זהבה גלאון: מה אומרים להן בעצם?

זהבה גלאון: כל שאר עובדי ההוראה עובדים חמישה ימים בשבוע, זה צריך לקחת בחשבון.

זהבה גלאון: אנחנו מגדירים לכן מחדש את שבוע העבודה שלכן.

זהבה גלאון: אומנם יהיה לכן רצף של 12 חודשים, תעבדו שישה ימים בשבוע.

זהבה גלאון: אבל, מה לא עושים?

זהבה גלאון: ברגע שלא מגדילים את היקף המשרה ולא מגדירים את זה כמשרה מלאה, בעצם אנחנו מדרדרים את התנאים של הסייעות.

זהבה גלאון: מה עשינו כאן?

<קריאה: נכון.

זהבה גלאון: למה?

זהבה גלאון: אני רוצה לנמק.

זהבה גלאון: היום, משרד החינוך – תתקנו אותי – מגדיר מקסימום 24 שעות לסייעת.

זהבה גלאון: נכון?

<קריאה: לפעמים יש 30.

<קריאה: מקסימום 30, אבל ברוב המקרים 24.

זהבה גלאון: אבל אנחנו יודעים איפה יש סייעות של 30 שעות, אפשר לספור את זה על יד אחת.

<סיגל אבישי: בעיקר ברפואית.

זהבה גלאון: בעיקר ברפואית, אבל בגדול זה 24 שעות.

זהבה גלאון: אם התקן של משרד החינוך לא יגדל, ולכן הבעיה שלי עכשיו מול משרד החינוך - - -

עמרם מצנע: כן, זה נושא בפני עצמו.

זהבה גלאון: אבל זה קשור אחד לשני.

עמרם מצנע: כן, ודאי.

זהבה גלאון: זה קשור אחד לשני.

זהבה גלאון: אם התקן של משרד החינוך לא יגדל, וה-24 שעות מתפרסות על שישה ימים במקום על חמישה ימים, אז מה עשינו, מה הועילו חכמים בתקנתם.

עמרם מצנע: לא.

עמרם מצנע: קודם כול, הן גם עבדו עד היום שישה ימים.

<קריאה: לא, הן עבדו חמישה ימים ברוב המקרים.

<עופרה שריד: חמישה ימים בשבוע.

עמרם מצנע: הילד לומד שישה ימים.

קארין אלהרר: אז מה, זו בדיוק הבעיה.

<רויטל לן כהן: היו ימים בשבוע שביקשו מילד לא לבוא.

קארין אלהרר: ימי שישי הם אומרים להם לא לבוא.

עמרם מצנע: בסדר, איך אתם רוצים לרבע את המעגל?

<רויטל לן כהן: אני רוצה מעגל.

זהבה גלאון: יש לי רעיון, אפשר לרבע את המעגל, זה עניין של נכונות.

זהבה גלאון: אני חושבת שצריך להגדיל את כמות השעות ולהגדיר אותן כמשרה מלאה.

<קריאה: להתאים למערכת.

זהבה גלאון: אם למשל הן עובדות שישה ימים בשבוע, והמשרה תוגדר כמשרה מלאה אם הן עובדות 35 שעות בשבוע, זה משנה את כל התמונה, אבל אם אנחנו עכשיו באים לפה ופורסים – באמת, אני רוצה לברך על ההתקדמות, אני חושבת שמאז תחילת הישיבות ועם כל ההתערבות שלך נעשתה התקדמות וחתמו על הסכם, אבל זה הסכם חסר.

זהבה גלאון: כשדיבר אתי מזכיר ההסתדרות, הוא אמר – תראי, זה הסכם ביניים, כך הוא הגדיר את זה – אבל אני יודעת, מה שזמני הופך לקבוע ואם עכשיו הוועדה לא תגדיר את זה - - - זו נקודה אחת.

זהבה גלאון: יש לי עוד הערות אבל אני אגיד אותן בהמשך, זה רק לגבי הנקודה הזאת.

עמרם מצנע: אוקיי.

עמרם מצנע: אני רוצה פשוט להדגיש ולחזק את מה שאת אומרת, אני גם אמרתי את זה בפתיחה.

עמרם מצנע: כל התחום של היקף המשרה, הוא נשאר בעייתי.

קארין אלהרר: מאוד.

עמרם מצנע: מאיפה זה נובע שהוא בעייתי?

עמרם מצנע: זה נובע מכך שמצד אחד, ועדות מקצועיות מחליטות על הקצאת שעות לילד, ומצד שני גם מגבילים את זה באותן 25 או 30 שעות, למרות שהילד לומד 42 שעות.

עמרם מצנע: פה יש בעיה שאנחנו נצטרך להתמקד בה.

עמרם מצנע: אני אמרתי, זה נשאר עדיין פתוח.

עמרם מצנע: זה משפיע כמובן על רמת השכר כי הוא בסוף מחושב לפי היקף משרה, ופה יש בעיה שמשרד החינוך בעיקר, יחד אתנו אבל בעיקר עם משרד האוצר, יצטרך לבדוק את העניין הזה, וזה חוזר חזרה בעצם לוועדות המקצועיות שמחליטות כמה שעות מגיע לילד עם צרכים מיוחדים לפי הצרכים שלו.

זהבה גלאון: נכון.

קארין אלהרר: אבל ברור שבסוף, מה שקובע זה הצמצום של השעות ולא באמת הצורך של הילד, ופה הבעיה.

עמרם מצנע: לא, זה איזשהו שילוב של השניים.

קארין אלהרר: כן, אבל אדוני היושב-ראש, בסוף הרי לא יכולים לתת – גם אם נורא ירצו וגם אם נורא נורא צריך – לא יתנו לילד יותר מ-30 שעות.

קארין אלהרר: זה המקסימום.

עמרם מצנע: קארין, אני אומר, זה נכון אבל יש הרבה ילדים שמקבלים פחות מ-25 שעות.

קארין אלהרר: הרבה מאוד ילדים.

עמרם מצנע: יפה, אבל שם לא הייתה מגבלה של התקציב.

עמרם מצנע: שם המגבלה היא החלטת הצוות המקצועי.

קארין אלהרר: דרך אגב, אדוני היושב-ראש, אני לגמרי לא בטוחה עד הסוף שהשיקול היחידי שתמיד עומד בפני המערכת הוא שיקול הצורך של הילד.

קארין אלהרר: נתקלתי גם במקרים של ילדים שקיבלו פחות מ-24 שעות למרות שחוות הדעת המקצועיות היו אמורות לתת להם אפילו את המקסימום.

עמרם מצנע: אוקיי, אבל זאת סוגיה שעומדת בפני עצמה ונצטרך לדון בה באופן עצמאי כמובן, אין ספק שהיא משפיעה בסופו של דבר על השכר.

עמרם מצנע: מה שאנחנו ניסינו, לפחות בתחום של תנאי העסקה ליישר, זה אל"ף את עניין ההעסקה של 12 חודשים בשנה, עם תנאים – אותן חופשות, גמול חופשות ומה שקשור בזה, ובזה אנחנו מניחים שההסכם נותן את הפתרון.

<נטע לוי: צריך להבהיר את הנקודה הזאת, אם אפשר.

עמרם מצנע: שנייה.

עמרם מצנע: יש עוד כמה תחומים מאוד בעייתיים שבהם משרד החינוך יצטרך לעסוק, ואנחנו בסיכום ניתן לזה גם כן מגבלת זמן, שנוכל לשמוע.

זהבה גלאון: אפשר להעלות עוד כמה השגות?

עמרם מצנע: יש לכם עוד משהו לומר, משרד החינוך?

<רוית גולדנר-להב: אני חושבת שזה נאמר מאוד יפה, מה שאמרת כבודו, שהשעות נקבעות לפי צרכי הילד.

<רוית גולדנר-להב: לפעמים באמת אין הסכמה מה הצרכים, אבל בסופו של דבר כשהשעות נקבעות, הן נקבעות לפי צרכי הילד ולא לפי צרכי העסקת הסייעת, אבל יש מקומות שהסייעת היא משלבת של שני תלמידים ואז היא יכולה גם להגיע ל-42 שעות, להיקף משרה מלא.

<רויטל לן כהן: זה לא מדויק, סליחה.

<רויטל לן כהן: לפי חוזר מנכ"ל היא יכולה לעבוד 30, גם אם היא משלבת שני ילדים.

<רויטל לן כהן: זה כתוב בחוזר מנכ"ל.

<רוית להב: לא.

<רוית להב: בחוזר מנכ"ל כתוב אם יש שני ילדים או יותר שמשולבים בכיתה אחת, אבל אם אני אומרת שיש בית-ספר שיש בו שישה או שבעה ילדים משולבים, אנחנו יכולים למצוא שם שלוש וארבע סייעות במשרה מלאה.

<עופרה שריד: זה לא הפרטים שקיבלנו מההסתדרות, שאילצו אותנו לשלב באותו היקף משרה שני ילדים, ללא תוספת בשעות.

<רוית להב: באותה כיתה?

<עופרה שריד: זה מקרה שאני באופן אישי עברתי השנה.

<עופרה שריד: באותה כיתה.

<קריאה: באותה כיתה כן, אמרנו.

<עופרה שריד: איך נעשה את זה בתוך בית-ספר בשתי כיתות נפרדות?

<קריאות: - - -

<קריאה: זה כמו בפנטזיה - - -

<עופרה שריד: זה לכאורה, זה הכול לכאורה.

עמרם מצנע: חברות יקרות, אין פה שני צדי מתרס של איזשהו ריב.

עמרם מצנע: יש קודם כול צורך לנו, שלא חיים יום-יום את הקשיים ואת הצרכים שאתם חיים, להבין, כדי שנוכל לעזור.

עמרם מצנע: זה לא ייפתר ביום אחד וגם לא ביומיים כנראה, וגם לא ביותר ימים, אבל אני חושב שאנחנו לאט-לאט מצליחים להבין יותר.

עמרם מצנע: יש פה סוגיה באמת לא פשוטה, אבל נצטרך להתמודד אתה.

עמרם מצנע: אני חוזר אלייך, זהבה.

זהבה גלאון: אני רוצה להעיר גם ביחס לדברים האחרונים שנאמרו.

זהבה גלאון: אני בטוחה שזה כתוב אצלכם.

זהבה גלאון: כשזה כתוב זה עובד טוב, כי זה כתוב, אבל החיים יותר חזקים והפרקטיקה של הנשים שיושבות כאן, באמת מהשטח ומחיי היום-יום, זה לא עובד ככה.

זהבה גלאון: זה לא עובד ככה והנתונים הם לא כאלה, ויכולים פה הרבה יותר טוב ממני לספר איך זה לא עובד ככה.

זהבה גלאון: זו הערה אחת.

זהבה גלאון: עוד שתי הערות קצרות, אדוני, שקשורות לתנאים של הסייעות.

זהבה גלאון: יש בעיה מאוד גדולה בכל מה שקשור לחישוב ימי החופשה השנתיים.

זהבה גלאון: מה קורה?

זהבה גלאון: הן תעבודנה עכשיו 12 חודשים אבל כל הנושא של החגים והחופשים, לא הכניסו את זה.

זהבה גלאון: אני ממש חוששת.

זהבה גלאון: אני רוצה לשאול את נציג ההסתדרות – אני חוששת שהחישוב לפי ההסכם החדש, הוא לא תואם את ימי החופשה במערכת החינוך, ואז אנחנו יכולים להגיע למצב שבכלל לא יקבלו על זה שכר, ובסוף זה לא באמת 12 חודשים מלאים.

זהבה גלאון: אם תוכל להתייחס לזה, זו הערה אחת.

זהבה גלאון: ועוד הערה, אדוני, דיברנו על העלאת השכר והגדרת השעות, זה מתח הדרגות.

זהבה גלאון: זו גם נקודה שצריך להעלות אותה.

זהבה גלאון: הן תעבודנה, ונניח שבאמת אנחנו עכשיו נצליח להגדיל את מספר השעות כמו שדיברנו.

זהבה גלאון: אנחנו רוצים שהן תוכלנה להתקדם, המשכורת שלהן תעלה בהתאם, שיהיה אופק, שהן תדענה שיש הגדרה, כי ככה, אתה יודע, זה כמו שכתוב על הנייר ואחר כך בחיים זה לא יהיה.

זהבה גלאון: הערה אחרונה, אני אומרת את זה בכל ישיבה – אם אני מתייחסת לדברים שאמר לנו מזכ"ל ההסתדרות החדש, שזה הסכם ביניים, לא יכול להיות שבישיבות הבאות לא תהיה נציגות של הסייעות או מי שמייצג אותן, גם אם זה לא ארגון יציג פורמלי.

זהבה גלאון: פשוט לא יכול להיות.

זהבה גלאון: אם נניח היו יושבים, הסוגיה הזאת של אותם שבעה סעיפים שרויטל ציינה, זה לא היה קורה כי ישר היו אומרים להם.

זהבה גלאון: חייבים שתהיה נציגות.

זהבה גלאון: זה בלתי מתקבל על הדעת לעבוד מעל הראש שלהן.

זהבה גלאון: זה כל כך מורכב, כל פעם אנחנו לומדים משהו חדש.

זהבה גלאון: מה יקרה אם תשב שם מישהי?

זהבה גלאון: אפשר לבקש את זה, זה הדבר הכי מתקבל על הדעת.

זהבה גלאון: אז יש להן בעיה שאין ארגון יציג, אבל יש מספיק ארגונים.

זהבה גלאון: יושבת כאן נציגות איתך-מעכי, יושבת רויטל, באמת נשים שהן מומחיות לדבר הזה.

עמרם מצנע: לא נתתי לנציג ההסתדרות לדבר, בבקשה.

<שלמה שטרן: שלום, שלמה שטרן מההסתדרות.

<שלמה שטרן: אל"ף, אני מאשר את מה שאמר נציג מרכז השלטון המקומי.

<שלמה שטרן: ההסכם אכן נחתם בשבוע שעבר, הוא נתן תשובה לשלוש שאלות די חשובות.

<שלמה שטרן: אחת מהן זה 12 חודשי משכורת, תוספת שכר של 10% שלא הייתה עד עכשיו, והוסדר הנושא של חופשה שנתית, ותיכף אני אתייחס.

<שלמה שטרן: אני שמח גם על מה שאמר נציג האוצר שהוא יאשר את ההסכם הזה.

<שלמה שטרן: בהסכם נותרו כמה בעיות שעדיין לא נפתרו, כמו למשל הגדלת היקף המשרה, הנושא של קביעות שאין עדיין התייחסות אליו, והנושא של סייעות רפואיות, שעדיין ההסכם הזה לא כולל.

<שלמה שטרן: לגבי השאלה של חברת הכנסת גלאון.

<שלמה שטרן: ימי החופשה יינתנו להן בדיוק כמו ליתר עובדי הרשות המקומית, 22 ימים, כאשר הכוונה היא שהן תצאנה לחופשה השנתית בקיץ, באחד מחודשי הקיץ, כמו יתר העובדים במערכת החינוך, כך שלא ייפגע להן הנושא של ימי חופשה.

<שלמה שטרן: אגב, הימים שלא עובדים בפסח, סוכות ויתר הימים, הם חצאי ימי עבודה.

<קריאה: בחנוכה.

<מלי כץ: חנוכה זה ימים שלמים.

<מלי כץ: שבוע וחצי לפני פסח זה ימים שלמים.

עמרם מצנע: הכלל הוא כמו עובדי הרשות המקומית.

<שלמה שטרן: כל יתר עובדי הרשות המקומית.

עמרם מצנע: מבחינה זו יש כללים ברורים.

<קריאות: - - -

<רויטל לן כהן: בפועל, עשר שנים אנחנו פונים אליהם שהן לא מקבלות שכר והם לא עושים עם זה כלום, אז כנראה זה מקובל - - -

עמרם מצנע: רויטל, באמת, אני מקווה שעד סוף הכנסת אני אצליח לחנך אותך.

<רויטל לן כהן: אנחנו נגיע לישיבות שאתה לא תגיד רויטל ולו פעם אחת.

<קריאה: חזון אחרית הימים.

עמרם מצנע: את יודעת מה, זו זכות התקווה.

עמרם מצנע: אני רוצה להסביר.

עמרם מצנע: הן לא העובדות היחידות שהן עובדות רשות מקומית בתוך מערכת החינוך – כמו הסייעות לגננות, כמו השרתים, כמו המזכירות – כשאני מניח שההסכם הוא אותו דבר.

קארין אלהרר: אבל זה לא ככה.

עמרם מצנע: זה מה שאומרים לכם.

<עופרה שריד: בפועל זה לא ככה.

<קריאות: - - -

<עופרה שריד: לא מאפשרים לנו לעבוד בימי החופש.

<עופרה שריד: המשכורות שלנו מגוחכות בחודשים של החופשים - - -

עמרם מצנע: זה לא יעזור, אני לא אצליח להבהיר לכם שאני לא מצליח להבין כשמדברות יותר משתיים.

עמרם מצנע: אני יודע שיש רשויות שהמזכירות והסייעות גננות נהנות בפועל מאותן חופשות שנהנות מהן הגננות, אבל מבחינה רשמית זה לא כך, וכאשר דורשים מהסייעות או מהמזכירות לעבוד בימי החופש, אז יש רשויות שנותנות להן איזו תוספת ויש רשויות שלא.

עמרם מצנע: מה שאני מבין מההסתדרות ומהשלטון המקומי, שהן, דינן, מחתימת ההסכם הזה, כדין עובדי הרשות המקומית.

עמרם מצנע: אני רוצה לתת לו לסיים.

<שלמה שטרן: יתר הימים, כמו למשל השבוע או שבוע וחצי לפני פסח, היא אמורה לקבל על זה משכורת.

<שלמה שטרן: היא אמורה, כדי לקבל את המשכורת, לעשות משהו.

<שלמה שטרן: ניתן גם איזשהו פתרון שייתן לה איזושהי עבודה כדי שזה יצדיק את מתן המשכורת בימים האלה.

עמרם מצנע: אני מבין שאי אפשר להגיד לחברה, בשבוע שלפני פסח, מאחר שהילד נמצא בחופש – את לא מקבלת שכר.

<שלמה שטרן: היא אמורה לקבל 12 חודשים.

עמרם מצנע: והרשות תחליט אם היא מעסיקה אותה במשהו אחר, כן או לא.

<שלמה שטרן: נכון, כאשר בהסכם יש הגדרה במה אפשר להעסיק אותה.

עמרם מצנע: ראיתי, כן.

<שלמה שטרן: שאלה חברת הכנסת לגבי מתח הדרגות.

<שלמה שטרן: מתח הדרגות נקבע בהסכמים קיבוציים והוא נותן על-פי מידת ההיררכיה ברשות המקומית.

<שלמה שטרן: סייעות, בעיקרן, נמצאות במתח הדרגות שבין 4 ל-8 בערך.

<קריאה: 4.

<שלמה שטרן: לא הסייעות האלה.

<שלמה שטרן: כלל הסייעות בחינוך המיוחד ובגנים, בין 4 ל-8, זה מתח הדרגות המקביל לסייעות האלה גם.

<שלמה שטרן: הן נכללות כרגע בין יתר הסייעות של עובדי השלטון המקומי.

<עופרה שריד: איך התחלנו ב-4 כשדיברנו על 6?

<שלמה שטרן: כשייפתח ההסכם, נוכל לקדם את יתר העובדים, גם את הסייעות, גם הן יובאו בחשבון.

<שלמה שטרן: הן עכשיו חלק מעובדי הרשות המקומית באותם תנאי שכר, 12 חודשי משכורת, אותו מסלול קידום, אותו אופק קידום.

עמרם מצנע: בבקשה.

<נטע לוי: שלום, תודה רבה.

<נטע לוי: שמי נטע לוי, עורכת-דין מעמותת איתך-מעכי, באמת מלוות את התארגנות הסייעות הארצית כבר שלוש שנים, ומאוד שמחות על ההתקדמות ועל צבירת התאוצה והפירות שככה אנחנו רואות בזמן האחרון, וגם ההסכם הזה שהוא כנראה בעקבות הזירוזים שיצאו מהוועדה הזאת, בא וסגר את עניין 12 החודשים, שמבחינתנו זה היה אמור להיות מובן מאליו אבל זה שזה חתום עכשיו זה באמת נפלא ואנחנו מברכות על זה.

<נטע לוי: אני רוצה להשיג ולהעיר כמה דברים.

<נטע לוי: קודם כול, לגבי 12 החודשים אני חושבת שניתנה עכשיו תשובה אבל אני רוצה לוודא שבאמת זה 12 חודשי שכר מלאים, שלא יורדים, שלא מצטמקים בחודש מרס-אפריל או אוגוסט כי נגמרו 22 ימי החופשה.

<נטע לוי: אני רוצה אם אפשר שהוועדה תוודא את זה ושתהיה הבהרה שתצא כי זה מאוד חשוב, על סמך מה שראינו בשנים האחרונות.

<נטע לוי: ובאמת אנחנו לא ארגון עובדים, אבל לצערנו אנחנו מקבלות עשרות פניות מסייעות מכל הארץ, בהן עשרות פניות של משלבות שנתקלו במקרים כאלה של משחקים עם האחוזים.

<נטע לוי: אני רוצה להתייחס גם לעניין ה-10% שדובר עליהם.

<נטע לוי: אני מבינה שה-10% לא הוסדרו.

<נטע לוי: אני רוצה להראות כאן שלושה תלושי שכר – שניים שבהם כבר ניתנו עשרת האחוזים האלה, כנראה ללא אישור הממונה, אבל הם קיימים.

<נטע לוי: באחד התלושים מדובר על 170 שקלים.

<נטע לוי: בעצם, זה לא 10% מהשכר המשולב, כי השכר המשולב הוא 2,800 כאן בתלוש שאני רואה לנגד עיני, זה 10% מ-1,700 שקלים במקרה הזה.

<נטע לוי: יש לי תלוש של סייעת שלא נמצאת כאן, עם ותק של תשע שנים, ולה 10% תוספת הסייעות זה 162 שקלים.

<נטע לוי: זאת אומרת, אנחנו מדברים על מאיפה יבוא הכסף, אני לא מזלזלת ב-160 שקלים, אבל עדיין זה הסכום ועל זה מדובר, זאת התוספת.

<נטע לוי: וכאן אנחנו מגיעים לתלוש השלישי, התלוש של סיגל.

<נטע לוי: סיגל היא עובדת קבלן, היא עובדת דרך מרכז לפעילות קהילתית שנמצא תחת הרשות המקומית של צור יגאל, והמועצה המקומית הזאת בעצם מתנערת מההסכם הקיבוצי הקודם והחדש ואומרת, התנאים האלה לא חלים עלינו.

<נטע לוי: אתם יכולים לראות את התלוש הזה שבו בעצם אין את ה-10%, אין שום דבר.

<נטע לוי: הסכום שלה בתלוש הזה הוא 2,400 שקלים, זה בנטו, בברוטו זה לא הרבה יותר, 2,700 שקלים.

<נטע לוי: זאת נקודה שמאוד מאוד חשוב לגעת בה כי אנחנו נתקלות בה בלי הפסקה, וכביכול על הנייר, העמותות, חברות הקבלן וכל חברות הבת של העיריות אמורות לטפל ולתת את אותם תנאים.

<נטע לוי: בפועל, זה לא קורה.

<נטע לוי: זה מאוד מאוד חשוב.

<נטע לוי: אני רוצה לגעת בעוד דבר אחד אחרון, הגשנו גם לוועדה וליושבים כאן ולמשתתפים את ההשגות שלנו בכתב.

<נטע לוי: קודם כול, גם מה שזהבה נגעה בו, העניין הזה של המעבר לשישה ימים, אנחנו רואות בזה הרעת תנאים.

<נטע לוי: זה ברור שיש צורך של הילדים, ואנחנו וההורים, אנחנו פועלים כאן בשיתוף פעולה וזה מאוד חשוב הצורך של הילדים, אבל גם הצורך של הילדים הוא שלסייעות יהיה שכר ראוי.

<נטע לוי: אפשרי להגיע לשישה ימי עבודה אם המתווה הזה שמסומן בהסכם, שזה 35 שעות, יוגדר כ-100% משרה ולא 42.5 שעות כפי שמוגדר כעת כי עדיין התלוש יהיה מגוחך.

<נטע לוי: ובאמת נקודה אחרונה, אבל בעיני היא קריטית, זה שגם בהסכם הזה, סייעות לא היו מעורבות, ואני לא מדברת על לתפוס סייעת ברחוב, אפילו לא אותן.

<נטע לוי: אנחנו כאן כי אנחנו מעורבות ופעילות כבר הרבה מאוד שנים, אנחנו לא נבחרנו – הסייעות כאן הן לא נבחרות – אנחנו לא מתיימרות להיות.

<נטע לוי: אנחנו לא ארגון יציג, אבל אנחנו קראנו עשרות פעמים – ואנחנו זה אנחנו איתך-מעכי והסייעות – עשרות סייעות שפנו להסתדרות, למר שטרן, למר עיני בזמנו, ולניסנקורן כיום, ולארנון בר-דוד.

<נטע לוי: בתוך ההסתדרות, אנחנו הסייעות רוצות איגוד סייעות – איגוד סייעות שיהיה חלק, שיהיה חלק מהמשא ומתן על ההסכמים הקיבוציים, שיהיה מעורב בכתיבת ההסכמים, ואז באמת כפי שרויטל קודם אמרה, ובכלל, החורים האלה, לא יהיה מענה לכל הבעיות, זה ברור, אנחנו יודעות שיש כאן עוד שחקן, זה משרד החינוך, ועוד שחקן שזה משרד האוצר, אבל עדיין יהיה מענה ליותר בעיות ולפחות אנחנו ניאלץ לסתום את הפה.

<נטע לוי: לכן, אני חושבת שזה משהו שהוא קריטי, וכבר הייתה קריאה מהוועדה כאן לנושא הזה סביב ההסכם הזה.

<רויטל לן כהן: כל הוועדות בכנסת.

<נטע לוי: אני חושבת שזה דבר קריטי ופשוט.

<נטע לוי: זה דבר מאוד פשוט, אני לא מבינה איך זה עדיין לא ניתן, שסייעות ייצגו את עצמן.

עמרם מצנע: שלמה, אתה מוכן להתייחס?

עמרם מצנע: אני מומחה קטן מאוד באיגודים מקצועיים, ואני גם מבין שהסתדרות הפקידים כוללת בתוכה ים של מקצועות ונושאים, ובטח אין דרך לארגון יציג לכל אחד, אבל יש כן דרך לשיתוף פעולה ושילוב.

<שלמה שטרן: המדיניות של הסתדרות המעו"ף – בשמה הקודם הסתדרות הפקידים – היא שוועדי העובדים המקומיים מייצגים את כלל העובדים באותה רשות מקומית.

<שלמה שטרן: מכיוון שלא אני קובע מדיניות אלא מבצע מדיניות, אני העברתי את המסר של מה שנאמר בוועדות, זה נמצא כנראה בבדיקה בדרגים הבכירים והם יתנו את דעתם על זה.

<שלמה שטרן: אני מניח שתהיה תשובה בעתיד הקרוב.

<שלמה שטרן: ככל שאני יודע, הדרישות של הסייעות/משלבות, כשאני ישבתי בדיונים אני קיבלתי עשרות פניות של סייעות בכלל לגבי הדרישות של מה הן רוצות לתקן, אני פחות או יותר חושב שאני די מומחה בדרישות שלהן ומכיר את זה, כך שיכולתי לייצג אותן נכונה במשאים-ומתנים.

<נטע לוי: אני רוצה לציין קודם כול שהקריאה הזאת, כבר לפני שנה וחצי היינו בתוך ההסתדרות והיינו בוועדה לאיגוד מקצועי בתוך ההסתדרות והוועדה הוציאה המלצה לבדוק את בעיית הייצוג של הסייעות בתוך ההסתדרות.

<נטע לוי: זה לא דבר שנולד היום.

עמרם מצנע: אני מכיר את הבעיה כי היא עלתה פה בוועדה גם לגבי המזכירות למשל.

<נטע לוי: נכון.

עמרם מצנע: וגם לגבי השרתים, או איך שהם נקראים היום, עובדי המנהלה, אב-בית.

עמרם מצנע: הלוא זה גם כן פרופסיה מאוד מאוד ייחודית, ואין להם גם ייצוג.

<נטע לוי: קודם כול, המספרים הם שונים.

<נטע לוי: אנחנו מדברים כאן על כ-30% מכלל עובדי הרשות המקומית בכל רשות מקומית - -

<שלמה שטרן: שאלה של מדיניות.

<נטע לוי: - - כששוב, בתוך הוועדים המקומיים יש מיעוט מאוד קטן של ייצוג לסייעות.

<קריאה: אם בכלל.

<נטע לוי: מכיוון שגם באנו ודיברנו על זה, הם אמרו: טוב, אז שהסייעות יתאמצו ויגיעו לוועדים המקומיים.

עמרם מצנע: אוקיי.

עמרם מצנע: זה באמת נושא שאנחנו נצטרך לנסות עם יושב-ראש ההסתדרות החדש, ואני יודע שיש שם פתיחות גדולה, אבל מצד שני, בטח יש גם חשש מאיזשהו ריבוי.

<יהודית גידלי: השלכות רוחב.

עמרם מצנע: השלכות רוחב, אבל אין ספק - - -

<נטע לוי: אין לזה השלכות תקציביות, למשל.

<רויטל לן כהן: הם פשוט ידעו את רצונן, וזו בעיה.

עמרם מצנע: יש צורך ביותר קשב, יותר סבלנות, יותר שעות דיון, אין ספק בזה.

<נטע לוי: זה פשוט ייצוג.

<נטע לוי: יש רופאים בהסתדרות הרופאים - - -

עמרם מצנע: כי אתן צודקות במאה אחוז - - -

<נטע לוי: אגב, יש תקדים.

<נטע לוי: יש את התקדימים של איגוד הכבאים בתוך הסתדרות המעו"ף, הוא ישב בוועדה בתוך ההסתדרות ואמר שהוא חושב שהם יכולים להתוות את הדרך.

<נטע לוי: יש תקדימים לזה בתוך הסתדרות המעו"ף, שיש איגודים מקצועיים.

<נטע לוי: כשציינתי את הסייעות לעומת המזכירות, זה לא בשביל לקפח את המזכירות חס וחלילה, אבל העניין הוא שבאמת מדובר כאן באחוז גדול מאוד מחברות הסתדרות המעו"ף, וזה אך הגיוני שיהיה להן, וגם בגלל המגוון והבעיות.

<נטע לוי: מר שטרן מקבל הרבה מאוד פניות, אנחנו מקבלות הרבה מאוד פניות, ואנחנו את כולן מפנות להסתדרות כי באמת לא אנחנו אמורות לתת את התשובות לבעיות.

עמרם מצנע: אוקיי.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: מי עוד רוצה להתייחס?

<סיגל אבישי: שמי סיגל אבישי, אני סייעת משלבת זה שמונה שנים.

עמרם מצנע: עם אותו ילד שמונה שנים?

<סיגל אבישי: שש וחצי שנים אותו ילד, וכל שנה עכשיו אני מחליפה ילד, או הוא מחליף אותי, יותר נכון.

<סיגל אבישי: אני רוצה לברך כמובן על ה-12 חודשים.

<סיגל אבישי: צריך לעשות חשיבה נוספת על מה זה אומר, אבל בהחלט יש התקדמות.

<סיגל אבישי: אני רוצה להתייחס לנקודה שרוב הסייעות - סייעות השילוב, חלק מהרפואיות וחלק מסייעות כיתתיות אפילו – שהן לא עובדות המועצה, הן לא עובדות הרשות, ולא מקבלות את התנאים שמקבלות עובדות הרשות, אני חושבת שזה המקום להתחיל בו, קודם כול.

<סיגל אבישי: שאנחנו נהיה חלק מעובדי הרשות, וככה נוכל באמת לייצג את עצמנו כי גם את זה לא נותנים לנו לייצג, את עצמנו בתוך הרשות, ואז להתחיל באמת לדבר על שאר הדברים.

<סיגל אבישי: אני לא יכולה לדבר על שאר הדברים כל עוד אני לא מקבלת אותם בכלל בתלוש, אני לא רואה אותם – לא את גמול ההשתלמות, גם לא מדברים אתי בכלל על השתלמויות, אני הולכת ורוכשת אותן בעצמי.

<נטע לוי: יש התכתבות של סיגל עם מפקחת במועצה על זה שהיא וקבוצת סייעות מבקשות ללכת לאיזושהי השתלמות.

<נטע לוי: אני מזכירה ששכרה עומד על 2,400 שקלים, אז התשובה היא: בשמחה, אתן מוזמנות ללכת לאן שאתן רוצות, על חשבונכן כמובן.

<נטע לוי: והסייעות שאנחנו מדברות אתן כמהות להדרכה, בשכר הנוכחי הן לא יכולות לממן את זה מעצמן, ואגב, שיטת הניהולים הקיימת היא לא משהו שהוא בכלל רלוונטי לסייעות משלבות.

<סיגל אבישי: בכלל, אתם מדברים פה על דרגות או על קרן השתלמות.

<סיגל אבישי: אני לא רואה את זה בפועל, זה בכלל לא קיים אצלי, מעבר לזה שהייתה לי שיחה עם עובדת קבלן, עובדת ניקיון, שהיא מקבלת כן קרן השתלמות, היא מקבלת כן ביגוד, היא מקבלת דברים שאני לא מקבלת בכלל, שבכלל לא מדברים אתי על זה.

עמרם מצנע: אני רוצה שיהיה די ברור.

עמרם מצנע: התחום הזה, שיש חלק מהרשויות שמעסיקות – דרך אגב, לא רק סייעות, זה נושא שעומד על שולחננו, זה גם נושא של מורים שמעסיקים אותם לא בהעסקה ישירה - הוא דבר שלילי וצריך להתמודד נגדו.

עמרם מצנע: יחד עם זאת, זכותן גם של אלה שעובדות לא ישירות עם הרשות המקומית בדיוק לאותם תנאים.

עמרם מצנע: וכאן משרד החינוך, רחלי, זה חלק מהאכיפה שלכם כי אתם המממנים הראשיים של כל המערכת הזאת.

עמרם מצנע: אני יודע שיש את הרעה החולה הזו, לפחות במקומות שבהם אני הייתי לא היה דבר כזה.

עמרם מצנע: אני יודע שיש רשויות – ביניהן תל-אביב, ירושלים ורבות אחרות – שעושות את זה דרך קבלני משנה.

עמרם מצנע: זה דבר שלילי, צריך להתמודד נגדו ברמה שלנו, אבל עוד פעם, מאחר שאת כעורכת-דין, והארגון שלכם גם פועל משפטית - -

<נטע לוי: גם בנושא של העסקה ישירה.

עמרם מצנע: - - הזכויות של העובדים הן לא משתנות, בין אם הוא מועסק ישירות על-ידי הרשות, או שלוחה, או יד ארוכה של הרשות.

<נטע לוי: משפטית זה ידוע, אבל מעטות שהולכות ונלחמות, הולכות לתבוע את הזכויות שלהן.

עמרם מצנע: אני מבין את זה היטב, אני רק אומר את זה – אנחנו גם נרשום את זה כמובן בפרוטוקול – כי זו אחת התביעות שלי למשרד החינוך.

עמרם מצנע: אני הזכרתי את זה אתמול, אני מזכיר את זה בכל הזדמנות – אכיפה, אכיפה, אכיפה.

<שלמה שטרן: הם לא עושים את זה.

<סיגל אבישי: אני חייבת לציין שבפניות שלי, חוזרות ונשנות, אל המועצה, כל הזמן זרקו אותי החוצה ואמרו לי, לכי דברי עם העמותה, עם מי שאחראי.

<סיגל אבישי: אין לי מושג מי אחראי עלי, אין לי מושג מי מעסיק אותי, אין לי מושג למי לגשת לדבר על תנאי השכר שלי, על תנאי העבודה שלי בכלל.

<סיגל אבישי: התשובה האחרונה שקיבלתי מהיועץ המשפטי של המועצה, שהם לא כפופים לחוקת עבודה בכלל.

<סיגל אבישי: לא כפופים, ויש לי פה את המסמך להראות.

עמרם מצנע: צריך את היועץ המשפטי הזה לבדוק.

<נטע לוי: אבל זה עשרות פניות.

עמרם מצנע: אני מכיר את זה.

עמרם מצנע: הבעיה שלנו פעם אחת היא לקבוע נהלים וכללים וחוקים, ואחר כך בעיה הרבה יותר קשה זה לאכוף אותם.

<שלמה שטרן: אני רוצה דרך הוועדה לקרוא לכל מי שנתקל במצב כזה של עובדים שמקופחים בשכרם, למרות הסכם קיבוצי, לפנות או לוועדי העובדים העירוניים, אם לא מקבלים אותם יש הסתדרות בכל מקום, או גם אלי.

<רויטל לן כהן: שלמה, אני פניתי אליך ואתה גלגלת אותי מכל המדרגות.

<שלמה שטרן: - - -

<מלי כץ: גם אותי.

<רויטל לן כהן: נכון, כי הסייעת פחדה.

<רויטל לן כהן: אני אמרתי, הוא לא רצה לשמוע - - -

עמרם מצנע: רויטל.

עמרם מצנע: רויטל.

עמרם מצנע: את צריכה לפחות בהדרגתיות.

<שלמה שטרן: יפנו אלינו, אנחנו - - -

<סיגל אבישי: אני חייבת לציין שהתשובה של ההסתדרות הייתה – לכו תחפשו עבודה אחרת משתלמת יותר.

עמרם מצנע: אוקיי.

עמרם מצנע: אנחנו לא נוכל להתמודד עם הבעיות הפרטניות.

עמרם מצנע: אני אומר לכם את העקרונות ואנחנו נמשיך כמובן לטפל ולעקוב, אנחנו לא נעלמים.

עמרם מצנע: בבקשה.

<עופרה שריד: שמי עופרה שריד, משלבת ממועצת פרדס חנה-כרכור.

<עופרה שריד: המקרה שלנו הוא מקרה יוצא דופן, ייחודי בארץ, שבו את התקציב שמשרד החינוך תקצב עבור כל ילד קיבלנו באופן ישיר, מה שנקרא חוזה אישי.

עמרם מצנע: מה זה ישיר?

עמרם מצנע: ממשרד החינוך?

<עופרה שריד: חברת – איך נקרא לזה במונח משפטי?

<נטע לוי: היא פשוט הייתה ספקית.

<עופרה שריד: ספקית משנה, מה שנקרא.

<נטע לוי: ספקית משנה, היא לא הייתה מועסקת - - -

<עופרה שריד: ללא התנאים הסוציאליים.

<עופרה שריד: קיבלתי ישירות את השכר שמשרד החינוך מתקצב עבור הילד ששילבתי.

עמרם מצנע: לא הבנתי.

<עופרה שריד: דרך הרשות, ללא התנאים והזכויות הסוציאליות.

עמרם מצנע: אבל לא הבנתי מה הייחוד שם.

<עופרה שריד: זה המקום היחידי עדיין בארץ שההעסקה שלנו – כבודה של ההסתדרות והשלטון המקומי לא שמו את ידם על התקציב שמיועד לילד.

עמרם מצנע: תסבירי לי.

<נטע לוי: מה שהיה שם זה באמת המקרה היחיד שאנחנו מכירות, לא הייתה שם בעצם העסקה אלא השלטון המקומי, המועצה, העבירו להן תשלום קבוע - 12 חודשים אגב – תשלום קבוע כנגד קבלה.

<קריאה: ספקית שירות.

<נטע לוי: זאת אומרת, כספקית שירות, ומה שעופרה התכוונה זה שבעצם השכר שלה היה הרבה יותר גבוה - - -

<עופרה שריד: אני רוצה להמשיך, נטע, ברשותך.

עמרם מצנע: עופרה, אני אתן לך אבל את אומרת משפט, אני רוצה להבין מה מתחבא מאחוריו.

<עופרה שריד: ההגדרה המשפטית היא ספקית משנה, שנבין את אופן - - -

עמרם מצנע: זאת אומרת, עוסקת מורשה?

<עופרה שריד: ספקית שירות.

<מלי כץ: עבדנו כפרילנסריות.

עמרם מצנע: עוסקת מורשה?

<נטע לוי: היא לא הייתה בדיוק עוסקת מורשה.

<קריאות: - - -

<עופרה שריד: במקרה שלי כן.

עמרם מצנע: לא בתזמורת.

<נטע לוי: אתה צודק מכיוון שזו שאלה מצוינת.

<נטע לוי: זה היה תחום אפור לחלוטין, שהוא נגמר כרגע.

עמרם מצנע: אוקיי.

עמרם מצנע: הסכמנו שלא הבנו.

<עופרה שריד: השורה התחתונה, אני יכולה היום להעיד אחרי שנתיים של העסקה על השכר שהייתי משתכרת עבור 30 שעות עבודה בשבוע, השתכרתי כ-5,300 שקלים בכל חודש.

<עופרה שריד: בשנת העבודה הבאה, על אותו היקף משרה, מציעים לי פחות מ-3,000 שקלים.

<עופרה שריד: הלכנו, בדקנו עם חשבי מס, רואי-חשבון להבין מדוע כי כשפנינו להסתדרות ההסתדרות אמרה: אתן לא מבינות, אתן לא מבינות, כל ההעסקה, תנאים סוציאליים, זה הולך חבות עובד, יש פה הרבה מונחים שכל הזמן זרקו, אתן לא מבינות, לא מבינות, ועדיין אמרנו שהפער נראה לנו מאוד מאוד גדול – הפער בין מה שמשרד החינוך ידע לתקצב עבור הילד שזכאי לשילוב עם כוח-אדם איכותי שיהיה מוכן לעבוד בשכר הזה, מול החוזה המחפיר, המעליב, המבזה, ושכר המינימום שההסתדרות מציעה לנו.

עמרם מצנע: זה לא ההסתדרות מציעה לכן את השכר הזה.

<עופרה שריד: אנחנו תחת ההסכם הקיבוצי, אין לנו אפשרות לצערי להמשיך לעבוד - - -

עמרם מצנע: זה לא משנה.

עמרם מצנע: הלוא השעה היא שעה, המשמעות היא מכפלת השעות.

<עופרה שריד: נכון אבל אם נעשה את החשבון, כשלא הייתי זכאית לתנאים סוציאליים כספקית שירות, הייתי צריכה לדאוג לפנסיה שלי לבד, וימי מחלה אף אחד לא שילם לי עליהם.

עמרם מצנע: אבל שילמו לך את זה בחוזה.

<עופרה שריד: קיבלתי 12 חודשים מלאים, כל חופשות בתי-הספר, כולל החגים.

<עופרה שריד: גם כשהייתי בבית ולא נדרשתי לצאת לעוד עבודות בזויות ולא תואמות את התפקיד, קיבלתי את המשכורת בצורה מכובדת כל חודש, במלואו, כי זה מה שמשרד החינוך קוצב עבור ילד, והכסף הזה מגיע לרשויות.

<עופרה שריד: נשאלת פה השאלה איך מהתקציב היפה והמכובד הזה בסופו של דבר מציעים לנו שכר מינימום, עם תנאים שאינם תנאים, ימי חופש שאנחנו פה בסימני שאלה מאוד גדולים על היקפם, דרישה ביולי-אוגוסט לעבוד בעבודות משלימות כאלה או אחרות.

<עופרה שריד: בשורה התחתונה, כבודו, מה שאני רוצה שוב להתריע ושזה יהיה רשום בבקשה – שמי שייאלץ לשלם את הפער זה אותן משפחות, אותם הורים שעייפים - - -

עמרם מצנע: בסדר, עופרה.

עמרם מצנע: מה שאני מבין – אני פונה אלייך, נטע – כשאתה נותן שירות, כלומר כעוסק מורשה, מגלמים לך בתוך המשכורת את ימי החופשה, את ההשתלמות.

<עופרה שריד: הפער והניצול הם מאוד מאוד גדולים.

עמרם מצנע: שנייה, עופרה.

עמרם מצנע: ולכן, אני מניח שהשכר היה ישיר יותר גבוה.

<נטע לוי: נכון, אבל הפער שנוצר, למה זה מצלצל באוזניים?

<נטע לוי: מכיוון שהפער הוא דרמטי, זה פער בין 5,300 שקלים, שאני משערת שמועצת פרדס חנה לא לקחה את זה מהכיס הפרטי שלה - -

<עופרה שריד: ממש לא.

<נטע לוי: - - אלה הסכומים שהיא מקבלת.

<נטע לוי: אז נכון שהייתה מגולמת בזה החופשה, אבל הפער – עלות מעביד היא 1.3 - - -

עמרם מצנע: אני לא יכול לבדוק את זה - -

<נטע לוי: אבל אפשר לבדוק את זה.

עמרם מצנע: - - אבל מה שאני מבין, שההערה שאתן רוצות להשמיע פה היא בשאלה שעלתה לא פעם אחת פה בוועדה, האם סך הכסף שניתן על-ידי משרד החינוך מגיע במלואו לעובד.

<נטע לוי: נכון.

<עופרה שריד: אמת.

<נטע לוי: המקרה הזה הוא בעצם מקרה שממחיש את האפשרות להשתכר שכר נורמלי.

עמרם מצנע: בבקשה.

<מלי כץ: מלי, אני משלבת בפרדס חנה שנה רביעית.

<מלי כץ: עכשיו העברנו לך, באמצעות הבת שלי, את חישוב השכר.

<מלי כץ: מה שאנחנו מקבלות בפועל זה בין 23 ל-28 שקלים, ובחישוב שעשתה חשבת שכר מה שאנחנו אמורות לקבל זה 36 שקלים.

<מלי כץ: לא מדברת בין ה-70% שמשרד החינוך מעביר או ה-30% תוספת שהרשות נותנת.

<מלי כץ: הפער הוא עדיין בין 23 שקלים שאנחנו מקבלות ל-36 שקלים שאנחנו אמורות לקבל בפועל, ואנחנו לא מקבלות אותו.

עמרם מצנע: אוקיי.

עמרם מצנע: זו הנקודה שעכשיו העליתן.

<מלי כץ: יש לי עוד נקודה.

<מלי כץ: חשוב מאוד לדעתי גם לעשות הגדרה של התפקיד שלנו, של המשלבת, על מנת שתהיה לנו הכרה מקצועית, כבוד למקצוע שלנו, שלא יגידו לנו – אתן לא מתאימות למקצוע כי המקצוע הזה מתאים לנשים שהן עקרות-בית - -

<עופרה שריד: סטודנטים או פנסיונרים.

<-מלי כץ: - - או נשים פנסיונריות, או סטודנטים, או כאלה דברים.

<-מלי כץ: פשוט שתהיה הגדרה לתפקיד שלנו.

<-מלי כץ: אני חושבת שהתפקיד שלנו הוא תפקיד מאוד מכובד וחשוב ביותר, והעתיד של הילדים שלנו מונח כאן על הכף.

<-מלי כץ: אם אנחנו היום לא נעשה את העבודה שלנו כמו שצריך, מחר הילדים האלה יגדלו ויהיו נטל לחברה, נטל לכלכלה, הם כל החיים שלהם יצטרכו עזרה, ואני חושבת שאנחנו היום עושות את המקסימום שאנחנו יכולות בתנאים שיש לנו, לעזור לילדים האלה, לשלב אותם כמה שאפשר, כל אחד כמובן לפי היכולת שלו.

עמרם מצנע: אוקיי.

עמרם מצנע: ברור.

עמרם מצנע: בבקשה.

<אהוד חלק: שלום.

<אהוד חלק: שמי אהוד חלק, אני אבא לילד עם שיתוק מוחין.

<אהוד חלק: הפגיעה היא מוטורית, אין פגיעה שכלית או רגשית, ואני רוצה לחדד כמה נקודות.

<אהוד חלק: בתור הורים לילד, שמתמודדים עם מורכבות, סייעת היא הדמות הראשונה במעלה בטיפול בילד, שמבצעת הוראות של פיזיותרפיסטית, של מרפאה בעיסוק, של קלינאית תקשורת, של speech תרפיסטית.

<אהוד חלק: זאת אומרת, כל ההנחיות המקצועיות שניתנות על-ידי אותם אנשי מקצוע - -

<קריאה: מורות להוראה מתקנת.

<אהוד חלק: - - מבוצעות במהלך היום – במקרה שלנו זה בגן, הוא ילד בגן – ויש משמעות בלתי רגילה לאיכות של הביצוע שלהן בהתקדמות של הילד.

<אהוד חלק: לנו הייתה סייעת טובה בפרדס חנה, טובה מאוד.

<אהוד חלק: הילד התקדם.

<אהוד חלק: אני יודע על מקרים שהסייעת התחלפה, כמו שקורה לצערנו הרבה, זו נפילה והילד נעצר.

<אהוד חלק: זה מאוד משמעותי כי הילדים האלה, נשקיע בהם, הם יגיעו קדימה; נתקע להם מקלות בגלגלים, הם יהיו נטל לחברה ויסבלו בעצמם, והוריהם יסבלו.

<אהוד חלק: החברה שלנו לא יכולה להתעסק עם 23 או 36 שקלים, זה לא פרופורציוני בכלל לתועלת הפנטסטית של העבודה של הסייעת.

<אהוד חלק: זה פשוט ללא שום פרופורציות.

<אהוד חלק: אנחנו מדברים על אדם שמבצע הנחיות של כמה וכמה אנשי מקצוע ובא איתם בקשר, ותורם באופן משמעותי ביותר להתקדמות של ילד.

<אהוד חלק: אנחנו כחברה לא יכולים להזניח את זה ולשלוח אותן להיות עובדות קבלן, בשכר מינימלי.

<אהוד חלק: הנטל הזה יופל על ההורים.

<קריאה: הוא מופל על ההורים כבר.

<אהוד חלק: הוא נופל על ההורים, ואני חושב שאנחנו כחברה לא יכולים להרשות לעצמנו את הדבר הזה.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: הנקודה ברורה.

עמרם מצנע: אין ספק שדמות הסייעת זה נושא מרכזי.

<עופרה שריד: ותנאי העסקתה.

<עופרה שריד: זה בדיוק כוח-אדם איכותי או לא איכותי שיש שם.

עמרם מצנע: בשביל זה נפגשנו הבוקר, בשביל זה אנחנו נפגשים יותר מפעם אחת.

עמרם מצנע: מישהו מהגורמים הממשלתיים למיניהם, יכול להגיד לי כמה מתוקצבת שעת סיוע?

<נביה אבו יוסף: נביה, ממינהל כלכלה ותקציבים, משרד החינוך.

<נביה אבו יוסף: עלות משרת סייעת כ-70%, כ-70,000 שקלים.

<נביה אבו יוסף: העלות נקבעת על-ידי אגף התקציבים, משרד האוצר, היא מועברת לרשות ב-12 חודשים.

עמרם מצנע: כמה שעת סיוע?

<נביה אבו יוסף: אפשר לגזור 70,000 חלקי - - -

<רויטל לן כהן: 178.36

<עופרה שריד: 178 שקלים, למיטב ידיעתנו.

<מלי כץ: לחלק ל-4.3; 41 שקלים לשעה.

<נביה אבו יוסף: זה לפי 42, היקף משרה זה 42.5.

<רויטל לן כהן: זאת עלות השעה שהם מעבירים, 178.36.

<סיגל אבישי: זה 70% מסך השכר.

<רויטל לן כהן: יש מסמך רשמי שהעביר שר החינוך בעניין.

עמרם מצנע: אני שואל כי הרי לא כל סייעת עובדת 30 שעות.

<קריאות: - - -

עמרם מצנע: על כן אני שואל כמה זה שעה.

עמרם מצנע: לפי החישוב הזה – אני מבין שמישהו כבר עשה את זה – זה 178 שקלים.

<עופרה שריד: זה הנתון שיש לנו.

עמרם מצנע: שעת סיוע, שמתוקצבת על-ידי המדינה.

<מלי כץ: אני מעבירה מסמך של התקצוב המוניציפלי של משרד החינוך, שם כתובים בדיוק הנתונים שמשרד החינוך מעביר.

עמרם מצנע: 178.36.

<קריאה: 137 שקלים.

<רויטל לן כהן: זה לא מה ששר החינוך העביר בכתב.

עמרם מצנע: בבקשה.

<רויטל לן כהן: קודם כול, אני רוצה להגיד רק במאמר מוסגר שבאמת אחד הקשיים הוא שנעשה פה הסכם קיבוצי שמדברים בו רק שני צדדים, כשבפועל, סביב הנושא הזה צריכים להיות ארבעה צדדים.

<רויטל לן כהן: מעבר להסתדרות ולמרכז השלטון המקומי, משרד החינוך והורים לילדים, חייב להיות איזשהו ייצוג של לפחות לשמוע אותם בתוך העניין הזה, אחרת זה באמת איזשהו קשר שבסופו של דבר לא קשור לשורה התחתונה, והשורה התחתונה זה מה עושים עם הילד.

<רויטל לן כהן: אני חושבת שחלק ניכר מהדברים פה היו נפתרים לו ההעסקה הייתה עוברת ישירות למשרד החינוך, היה נפתר גם הנושא של הכסף שהולך לאיבוד בדרך.

קארין אלהרר: אבל לאן הולך הכסף הזה, אפשר להבין את הדבר הזה?

קארין אלהרר: לאן הכסף הזה הולך לאיבוד, אני חייבת להבין את הנקודה.

<רויטל לן כהן: הוא נשאר בתוך האגפים לחינוך - - -

<עופרה שריד: הלוואי ונקבל תשובה.

<עופרה שריד: הלוואי ונקבל תשובה.

קארין אלהרר: לא, באמת, זה דבר משמעותי.

<מלי כץ: גם אנחנו שואלים את זה כבר ארבע שנים.

<רויטל לן כהן: אז אני בדקתי את זה.

<רויטל לן כהן: זה נשאר בתוך מחלקות החינוך בעירייה.

<רויטל לן כהן: זה נכון שזה לא יוצא ממחלקת החינוך, אבל זה בתוך מחלקת החינוך בעירייה.

קארין אלהרר: אז לצורך מה זה?

<קריאה: 30% שהם צריכים להעביר.

עמרם מצנע: יש טענה, רויטל מייצגת את הטענה הזו, שמועבר סכום כסף גלובלי לרשות המקומית, ואו שלא כולו עובר בסוף ליעד שלו, שזה לצורך העניין הסייעת, או שהוא עובר אבל בלי ה-30%.

<קריאה: שהופכים את ה-70% ל-100%.

עמרם מצנע: אבל זו טענה שאני עוד לא הצלחתי לאמת אותה.

קארין אלהרר: בסדר, אבל יושב פה נציג השלטון המקומי.

קארין אלהרר: אני רוצה תשובה לדבר הזה.

עמרם מצנע: התשובה שהם יתנו לך היא שזה לא נכון.

<קריאות: - - -

<רויטל לן כהן: יש פרוטוקולים.

<רויטל לן כהן: הם הודו שזה נכון.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, עם כל הכבוד, אני חושבת שהגיעה העת לקבל תשובה ברורה.

עמרם מצנע: אבל אני אומר לך מה הם עונים.

קארין אלהרר: הרי לא יכול להיות שבאים גמדים בלילה והכסף הזה הלך איתם.

קארין אלהרר: אני רוצה תשובה מהשלטון המקומי, אל"ף, האם אתם באמת מקבלים את הסכומים שנטענים כאן; בי"ת, במידה וכן, איפה הכסף?

עמרם מצנע: איפה הכסף זה אתם.

<עופרה שריד: אנחנו גם רוצות לקבל את התשובה.

<עופרה שריד: אנחנו שואלות את זה שוב.

עמרם מצנע: דן, מה אתה יכול להגיד על זה?

<דן בן חיים: לגבי המספרים אני לא יודע.

<דן בן חיים: אני יודע איך מבוסס תחשיב התקצוב של עלות שכר של סייעת.

קארין אלהרר: סליחה שאני קוטעת אותך.

קארין אלהרר: אתה לא יודע כמה כסף מגיע ממשרד החינוך?

<דן בן חיים: לא.

קארין אלהרר: מי יכול לדעת?

קארין אלהרר: מי בשלטון המקומי יכול לתת מענה?

<דן בן חיים: קודם כול, משרד החינוך מוסמך להגיד מה הוא מעביר.

עמרם מצנע: כל רשות היא רשות עצמאית.

קארין אלהרר: סליחה.

קארין אלהרר: יושב כאן תקציבן של משרד החינוך, אומר אני מעביר סכום X.

קארין אלהרר: אני רוצה לדעת, יכול להיות שהכסף הלך לאיבוד בבנק, בדרך, האם הגיע אליכם הסכום הזה.

<דן בן חיים: הסכום המועבר מבוסס על נוסחה שמדברת, לפי השכר שנקבע לדרגה 7, שזה הממוצע של הדרגה, ותק 11, לחלק ל-42.5 שעות.

<דן בן חיים: זאת הנוסחה.

<עופרה שריד: זאת אומרת, מחזירים אותנו להסתדרות.

<עופרה שריד: מחזירים אותנו לתשובה של ההסתדרות כנראה.

קארין אלהרר: בואו נפשט.

קארין אלהרר: אולי זו בעיה אצלי, אבל לי קצת מסובך עם נוסחאות.

קארין אלהרר: תגיד לי בסכום כמה שקלים חדשים אתם מעבירים לרשויות המקומיות, כסף.

קארין אלהרר: יש לכם שורה בתקציב, נכון?

קארין אלהרר: משרד החינוך, כיתר משרדי הממשלה, מתנהל על-פי ספר תקציב, נכון?

קארין אלהרר: תגיד לי מה השורה בתקציב שאתם מעבירים.

<נביה אבו יוסף: סך הכול שנתי?

קארין אלהרר: כן.

קארין אלהרר: תן לי את המספר.

<נביה אבו יוסף: מה התקציב של הסייעות בתקציב שנתי?

קארין אלהרר: כן, אני רוצה לדעת את התקציב של הסייעות.

<נביה אבו יוסף: לא זוכר בעל-פה.

<קריאה: אז אפשר להוציא את הנתון?

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, אני לא מבינה את זה.

עמרם מצנע: מאחר שאני כבר שאלתי כאן, אז לא תקבלי תשובה, אנחנו צריכים להיכנס לנושא הזה, אבל זה לא - - -

<קריאות: - - -

עמרם מצנע: אבל את רוצה לקבל תשובה שלא תקבלי אותה.

עמרם מצנע: אני אתן לכם לדבר, חכו רגע.

עמרם מצנע: אני מחזיק בידי מסמך.

עמרם מצנע: נביה, בוא רגע אלי.

עמרם מצנע: אתה מכיר את זה?

<עופרה שריד: זה מהות המאבק, הכסף הזה מגיע לילד, מגיע למשפחה ומגיע למשלבת.

<עופרה שריד: זה מהות המאבק.

עמרם מצנע: אנחנו איתרנו את הבעיה, לא נקבל פה תשובות יותר טובות ממה שקיבלנו עד עכשיו, אנחנו ניקח על עצמנו לבדוק את זה.

קארין אלהרר: ממי כן?

<עופרה שריד: האם לא כל המכובדים נמצאים לתת תשובות?

<עופרה שריד: האם אנחנו לא התכנסנו עם כל הגורמים באמת שיכולים לפתור את הסוגיה, כי זאת הסוגיה.

<עופרה שריד: למי עוד עלינו לפנות?

<עופרה שריד: כבודו, למי לא פנינו?

עמרם מצנע: עופרה, באמת.

עמרם מצנע: אתם גם מתחילים להביא את הסבלנות שלי לאיזשהו גבול.

<עופרה שריד: סליחה.

עמרם מצנע: אנחנו נפגשים, ותאמינו לי, ניפגש פה עוד פעם כי אתן נחמדות, וכיף להיפגש, ונתקדם צעד אחר צעד לפרק את הבעיה הזו.

עמרם מצנע: אני לא עוזב אתכן ואתן לא עוזבות אותי.

<נטע לוי: החשבת הכללית גם מעורבת בנושא, אגב.

עמרם מצנע: אני חוזר ואומר.

עמרם מצנע: אחת הבעיות הקשות במערכות הממשלתיות בכלל, ובמשרד החינוך, זה אכיפה, כי בעצם מישהו צריך לקחת את הנייר הזה, שפה מפרט את מה שאתן אומרות, ולבדוק באמת בסוף – 178 שקלים כפול X שעות שמקבלת הרשות, מה קורה עם זה.

עמרם מצנע: כל הסיפור, לעשות בדיקה מדגמית ברשות אחת או שתיים, ואז יהיו לנו תשובות.

עמרם מצנע: לפני זה נקבל ערב רב של תשובות לשאלה המכרעת הזאת.

עמרם מצנע: אני רוצה להמשיך ולהתקדם.

עמרם מצנע: איתרנו את הבעיה הזאת.

עמרם מצנע: היינו באמצע, רויטל.

<רויטל לן כהן: קודם כול, אני רוצה להגיד שתשובה לשאלה הזאת כן ניתנה.

<רויטל לן כהן: בדיון שנערך בכנסת באוגוסט או בדצמבר 2012, פיני קבלו הודה שהכסף מועבר לרשויות המקומיות, והעודפים נשארים במחלקת החינוך.

<רויטל לן כהן: אני העברתי לכבודו בזמנו את הפרוטוקול, אני מוכנה להעביר אותו שוב לכל היושבים פה.

<רויטל לן כהן: הוא בדק, אנחנו צודקים.

<אהוד חלק: גם החשב של פרדס חנה הודה בזה, שיש לו רזרבות.

<מלי כץ: אכן כן.

<רויטל לן כהן: נבדק.

<רויטל לן כהן: בדקנו את זה, אדוני.

<רויטל לן כהן: אני מ-2007 עם מסמכים.

עמרם מצנע: הבנתי.

<רויטל לן כהן: זה דבר ראשון.

<רויטל לן כהן: ואני חוזרת, אני חושבת שהדברים האלה היו נפתרים אם משרד החינוך היה לוקח אחריות על התפקיד הזה, גם מבחינת העסקה - -

<קריאה: נכון.

<קריאה: העסקה ישירה אמיתית.

<עופרה שריד: אמן.

<רויטל לן כהן: - - גם מבחינת ההדרכה, גם מבחינת ההכשרה.

<רויטל לן כהן: אני חושבת שאחד הדברים המאוד קשים ומשפיעים על העסקת הסייעות – ואני יושבת כנציגת הורים בוועדות השמה – זה שכשהורה אומר:

<רויטל לן כהן: אני לא רוצה השמה, אני רוצה את הילד שלי בשילוב, בלי להתבלבל אומרת לו המפקחת: דע לך, הסייעת היא סתם אישה, היא לא מוכשרת, היא כוח עבודה לא איכותי ולא מיומן.

<רויטל לן כהן: ציטוטים.

<רויטל לן כהן: עדיף לך חינוך מיוחד.

<רויטל לן כהן: וזה במשרד ששם, חורט על דגלו את השילוב.

<רויטל לן כהן: ולכן, אם הן יהיו עובדות שלו, יכול להיות שהוא לא ידבר אליהן.

עמרם מצנע: בסדר, הסיכוי שזה יקרה בטווח הנראה לעין שואף לאפס.

עמרם מצנע: הלאה.

<רויטל לן כהן: חבל.

עמרם מצנע: יכול להיות.

עמרם מצנע: הרבה דברים חבל בחיים.

<רויטל לן כהן: לגבי הנושא של החופשות והחופשים, אני חושבת שכולם פה מנסים שהן חס וחלילה לא יקבלו כסף בזמן שהן לא עובדות, ושוכחים שמעבר לעובדה שצריך להתייחס אליהן כמו בני אנוש, הילדים המשולבים, הם צריכים רצף טיפולי.

<רויטל לן כהן: אז אם אנחנו כבר רוצים לעשות משהו, הגיע הזמן להפסיק את ההנחיה הזאת שאסור לה לעבוד עם הילד במשהו שהוא לא קייטנה מפוקחת, והצענו כבר כמה פעמים ושלחנו למשרד החינוך, אומנם בעבר, אני אשלח שוב, הצעות לסוגי פעילויות שאפשר לעשות עם הילדים המשולבים בתקופה של החופשות, שהיא תקופה מזעזעת לילדים.

<רויטל לן כהן: אני יכולה להגיד לכם מגוף ראשון, הילד שלי כבר שבוע נמצא ב-meltdown שלא ניתן לתיאור, לא ניתן לתיאור.

<רויטל לן כהן: זה היה יכול להימנע אם היו באמת בונים, ואז הן היו יכולות להמשיך במשרה שלהן בצורה שגם מותאמת לתפקיד באמת.

<רויטל לן כהן: אני רוצה לחזור לנושא של הקצאת השעות.

<רויטל לן כהן: מדובר בטבלה קשיחה שקובעת שעות שהתאימו לפני 20 שנה.

<רויטל לן כהן: צריך לפתוח את הטבלה הזאת, גם איזה ילדים יכולים לקבל את הסיוע הזה, גם לכמה שעות, ולהתאים אותה למערכת השעות של הילד.

<רויטל לן כהן: וכולם מסכימים פה שזה צריך להיות בהתאם לצרכים של הילד, אז לא יכול להיות שהצרכים של הילד נגמרים בטבלה קשיחה של 30 שעות.

<רויטל לן כהן: ילד בתיכון וילד בחטיבת הביניים לומד 42 שעות, אז איך יכול להיות?

<קריאה: - - -

<רויטל לן כהן: זה במקרים מיוחדים כשההורים צועקים, ולהורים קוראים שרונה.

<רויטל לן כהן: וההורה הזה שקוראים לו שרונה, היא גם קיבלה סייעת - - -

עמרם מצנע: רויטל, את לא יכולה להשתמש בוועדה הזו ולהביא לנו את כל התיק שלך.

<רויטל לן כהן: זה לא תיק.

עמרם מצנע: אז אני מצטער.

<רויטל לן כהן: זה לא תיק.

<רויטל לן כהן: גם משרד החינוך הכיר בצורך.

עמרם מצנע: אבל אני מבין מה שאת רוצה, ותודה רבה לך.

<רויטל לן כהן: אני רוצה לסגור את הנקודה הזאת.

עמרם מצנע: בבקשה.

<רויטל לן כהן: גם משרד החינוך הבין שיש צורך במישהי מיומנת, ויש מקרים שבהם כשההורים היו מספיק אסרטיביים והילד ישב חצי שנה בבית, הם קיבלו מורה.

<רויטל לן כהן: יושבת על התקן הזה מורה, ומקבלת משכורת של מורה.

עמרם מצנע: אוקיי.

<נטע לוי: ומועסקת על-ידי משרד החינוך.

<רויטל לן כהן: נכון, העסקה ישירה על-ידי משרד החינוך.

עמרם מצנע: הבנתי.

עמרם מצנע: מי עוד רצתה להתייחס?

עמרם מצנע: משרד החינוך.

<רחלי אברמזון: קודם כול אני רוצה לומר תודה.

<רחלי אברמזון: אנחנו נאמץ את ההמלצה הזאת להעביר למינהל רישוי ואכיפה ובקרה במשרד אצלנו את הנושא הזה לבדיקה כי אנחנו חושבים שבאמת - -

קארין אלהרר: אני גם הולכת לבדוק את זה.

<רחלי אברמזון: - - צריך לעשות אולי סדר ולבחון את העניין.

<רחלי אברמזון: יחד עם זה, אנחנו גם נבוא לאיזושהי חבירה מול השותפים שלנו בשלטון המקומי כדי באמת לראות, כי מה שאנחנו מבינים זה שהכסף נשאר במערכת החינוך.

קארין אלהרר: לאיזה צורך?

<רחלי אברמזון: אבל לאיזה צורך אנחנו לא בדיוק - - -

קארין אלהרר: זה צבוע לילד מסוים, מה פתאום עושים - - -

<רויטל לן כהן: כל אחד עם תעודת זהות.

<רחלי אברמזון: לכן אנחנו לוקחים על עצמנו לבדוק את הנושא הזה, בנושא הזה הספציפי של העברת הסכום עבור ילד והזכאות שלו לקבל את מלוא השירות.

<רחלי אברמזון: זה דבר ראשון.

<רחלי אברמזון: ודבר שני אני רוצה לומר.

<רחלי אברמזון: אנחנו בוודאי לא מוסמכים, ולא אנחנו אלה שיכולים לתת את הדעת אם הסייעות תעבורנה למשרד החינוך או לא, להעסקה, אבל אני רוצה לומר – כל עוד, בשלב הנוכחי הסייעות הן סייעות עובדות הרשות המקומית.

<רחלי אברמזון: יחד עם זה, אנחנו כן בהחלט נהיה קשובים גם לשבת – ואני הבטחתי לסיגל – אנחנו נשב קצת לשמוע לגבי הנושא של הפיתוח המקצועי של הבנות.

<רחלי אברמזון: יש איזשהו רעיון גם שלנו, אנחנו כבר הצגנו תוכנית-אב שרצינו במתווה לפיתוח מקצועי של הסייעות.

<רחלי אברמזון: ושוב אני רוצה להדגיש ולומר, כל זה ייעשה אל מול השותפים שלנו בשלטון המקומי, להציע ולראות, כי בסופו של יום אנחנו יכולים להציע את הצעותינו, לשמוע ולהיות קשובים ולבנות את זה יחד, אבל המבצעים בשטח צריכים להיות בהסכמות מולנו ויחד אתנו, ואנחנו נעשה את זה יחד עם השלטון המקומי וההסתדרות כמובן, כדי לראות איך אנחנו פותרים את נושא המתווה המקצועי.

<רחלי אברמזון: תודה.

עמרם מצנע: אביבית, בבקשה.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: בהמשך לדברים של רויטל, שתי נקודות.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: בנוגע להקצאת השעות, הקצאת השעות על-פי אותה טבלה קשיחה לא לוקחת בחשבון שעות עבור טיולים ופעילויות חוץ בית-ספריות.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: הנקודה הזאת היא מאוד מאוד חשובה לשילוב כי אני חושבת שבאמת בפעילויות חוץ בית-ספריות השילוב זה מתן הזדמנות לילד להשתלב בצורה המיטבית מבחינה חברתית.

עמרם מצנע: כן, אבל כשאת אומרת לא לקחת בחשבון, הלוא הפעילויות החוץ בית-ספריות הן בתוך יום הלימודים.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: חלקן.

<מלי כץ: לא.

<מלי כץ: יש הרבה אחר הצהרים.

עמרם מצנע: לא בחופשות.

עמרם מצנע: בתוך מערכת הלימודים.

<מלי כץ: אחר הצהרים, זה לא בשעות הלימודים.

עמרם מצנע: זה בתוך מערכת הלימודים.

עמרם מצנע: זה לא קורה בחופשת פסח, זה לא קורה בחופשת חנוכה, זה בתוך מערכת הלימודים.

עמרם מצנע: השעות האלה לא אומרות שעת כיתה או שעת יציאה לטיול.

עמרם מצנע: השעות המוקצות – ואני ער, אני אדבר תיכף על העניין של הקצאת השעות, אבל הקצאת השעות היא גלובלית.

עמרם מצנע: ברגע שהיא אומרת 25 או 30 שעות, היא כבר מראש לא נותנת פתרון לכל יום הלימודים, בין אם הוא בתוך בית-הספר ובין אם הוא מחוץ לבית-הספר.

עמרם מצנע: על כן, זו לא שאלה של הקצאה מיוחדת לטיולים או לפעילות חוץ.

עמרם מצנע: אף אחד לא אוסר על הסייעת לצאת לטיול.

<עופרה שריד: אבל אף אחד לא משלם לה.

עמרם מצנע: אף אחד לא אוסר על הסייעת לצאת לטיול, אם הוא חלק מתוכנית הלימודים.

<קריאה: לא שילמו.

<קריאה: אלה חברות שלנו לעבודה, לא משלמים את זה.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: נכון שאין כיסוי מלא לכל שעות הלימודים, כפי שרויטל ציינה, אבל כשאנחנו מדברים על טיולים של שלושה ימים שכוללים גם לינה בחוץ או כשאנחנו מדברים על פעילות אחר הצהרים שהיא מעבר, לאחר שעות הלימודים, מראש ברור שהדברים הללו לא נלקחים בחשבון ומראש ברור שהילד, אם הסייעת לא תצטרף אליו, הוא ייעדר מהפעילויות הללו.

עמרם מצנע: ברור.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: זו נקודה אחת.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: אגב, אם אנחנו מדברים על שעות נוספות גם לא נלקחות בחשבון אותן ישיבות מקצועיות בתוך בית-הספר שצריכות להיעשות עם המשלבת על מנת שבאמת יופקו לקחים ובאמת אפשר יהיה לקדם את הילד יחד עם גורמי המקצוע.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: נקודה נוספת זה באמת לגבי חופשת הקיץ.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: אפשר לקחת את חופשת הקיץ גם כמתן הזדמנות להפגיש בין הילד למשלבת ובאופן הזה שני הצדדים ייצאו נשכרים, כלומר גם מבחינת התעסוקה של הסייעות בחופשת הקיץ וגם ובעיקר מבחינת הילד כי בתחילת השנה תקופת ההסתגלות היא מאוד מאוד קשה, וברגע שמעבירים אותה לחופשת הקיץ, ישר כשמתחילה שנת הלימודים השילוב מתחיל ויש לזה חשיבות מאוד מאוד גדולה, במיוחד שגם בתחילת שנת הלימודים ישר מתחילים החגים, ככה זה מקצר את תקופת ההסתגלות הזאת.

<נטע לוי: אני רוצה עוד דבר אחד בכל זאת להדגיש בעניין הכספים והעברת הכספים.

<נטע לוי: חברת הכנסת גלאון פנתה לחשבת הכללית של האוצר וביחד ישבנו על הסכומים האלה, גם בהקשר של מה שהיה עד היום, של בעצם עשרה חודשי שכר, אבל גם על הפערים האלה של הכמה שקלים, שזה כמה שקלים אבל כפול הרבה מאוד שעות והרבה מאוד סייעות, ולאן הם נעלמו.

<נטע לוי: ממה שאנחנו הבנו, חברת הכנסת גלאון ואנחנו, מה שהבנו, בעצם השחקן הנוסף שצריך להיות בישיבה הזאת – שאנחנו מאוד מקוות שתכנס – זה משרד הפנים כי בעצם נאמר לנו שהיא לא יכולה ישירות לפנות ולפקח על הנעשה ברשויות המקומיות, ולכן לדעתי זה קריטי כי מדובר כאן במיליוני שקלים.

<נטע לוי: אם אנחנו רוצות לראות איך אפשר להעלות את השכר של הסייעות, יכול להיות ששם טמון הפתרון.

עמרם מצנע: אני דרך אגב שוחחתי עם מנכ"ל משרד הפנים, ובאמת הוא הבטיח שישלח מישהו, אני רואה שאין פה אף אחד.

<נטע לוי: אני רוצה רק לומר שמכיוון שאנחנו התכנסנו כאן באמת לישיבה מאוד חשובה ואנחנו מאוד מאוד מברכות על זה, וגם עם ההסכם החדש הזה, וההסכם נחתם, כמו שחברת הכנסת גלאון אמרה, אנחנו חוששות שהוא נחתם ונקרא זמני אבל זה ייעצר לעוד הרבה זמן, ואנחנו רוצות לוודא שבאמת יהיו כאן כמה שינויים או תוספות קטנות שהן קריטיות.

<נטע לוי: אחד זה שאם אנחנו עוברים לשישה ימי העסקה, שזה יהיה מוגדר כמשרה מלאה ושזה לא יהיה כשעות נוספות, שהן לא מקבלות על זה פנסיה ולא מקבלות על זה פיצויים אלא כחלק מהמשרה וכמשרה מלאה.

<נטע לוי: וכמובן להבהיר מה שדנו בו קודם, להבהיר שזה 12 חודשי שכר קבוע, ולא משתנה.

עמרם מצנע: קארין, עוד משהו?

קארין אלהרר: רק לסכם את הדיון.

קארין אלהרר: אני חושבת שההערות שעלו כאן הן הערות חשובות מאוד.

קארין אלהרר: גם הנושא של אולי הגדלת הטבלה המאוד קשיחה והמאוד לא מאפשרת באמת לשלב את הילד, כי לשלב את הילד ולהגיד לו, אל תבוא ביום שישי, או הסתיים לך יום הלימודים לפני כל היתר, זה לא באמת שילוב.

קארין אלהרר: זה שילוב חלקי מאוד, אם בכלל אפשר לקרוא לזה ככה.

קארין אלהרר: הנושא שמאוד מאוד מטריד אותי זה הנושא של הכסף, שהתאדה בדרך, וגם אם הוא יושב כרזרבה, זה מאוד לא תקין, כי כסף הוא צבוע על שם ילד, ואם ככה, הילד צריך לקבל את התמורה לדבר הזה, ובוודאי שהסייעת צריכה לקבל את התמורה.

קארין אלהרר: אנחנו מדברים על 70%.

קארין אלהרר: גם אם אנחנו אומרים שהרשות המקומית לוקחת ומורידה טיפה מהתשלום שהיא צריכה לתת, עדיין הפערים הם היסטריים – אין מילה אחרת לתאר את זה – ואני חושבת שזה לא תקין, ואני באופן אישי מתכוונת לבדוק את העניין הזה ואני אשמח להשוות אחרי זה תוצרים.

קארין אלהרר: אני באמת חושבת – להגיד לילד או להורה, נשלב את הילד, זה לא אומר לשים ילד בכיתה, ולך תשתלב לבד.

קארין אלהרר: זה אומר לתת לו את האמצעים.

קארין אלהרר: ובאמת אני חושבת שאין טעם לחזור על הדברים שנאמרו כאן, הן על-ידי הורים, הן על-ידי הסייעות, וגם משרד החינוך מאוד מבין את זה ואני יכולה לומר שהיו בתי-ספר שלא בצדק אמרו:

קארין אלהרר: אם לא תבוא עם הילד סייעת אנחנו לא נוכל להתמודד כי מבינים שיש קושי ומבינים שסייעת באמת עושה את התפקיד החשוב – אני לא יודעת להגיד החשוב ביותר כי זה באמת מארג שלם של אנשים שמתפקדים על מנת להביא את הילד למיצוי פוטנציאל מקסימלי, אבל חשוב מאוד להבין שבלעדי התפקיד הזה, השילוב הוא לא מלא, הוא לא אמיתי, וצריך לעשות הכול, אל"ף, שהסייעות יקבלו את השכר המגיע להן, ובאמת מגיע להן שכר הוגן והולם, והדבר השני, כמובן כמובן כמובן שהילד יקבל את מלוא הצרכים שלו כדי לממש את הפוטנציאל המלא.

עמרם מצנע: אהוד, בבקשה.

<אהוד חלק: חשוב שאנחנו נהיה קשובים לבנק גדול של מחקרים שיש היום ומיושמים בהרבה מדינות על כך שהשקעה בשילוב של ילד היא השקעה כלכלית מכיוון שהילדים האלה, הם ירוצו קדימה והם יהיו חלק מועיל בחברה.

<אהוד חלק: אלה הם דברים חשובים.

<אהוד חלק: נכון שזה לא מהיום למחר, ונכון שזה בכל חתכי הגיל, אבל ככל שאנחנו יורדים בגיל, ההשקעה היא משמעותית יותר מכיוון שדולר אחד שמושקע בגיל צעיר שקול אולי לחמישה או לשישה דולר שמושקעים בגיל מבוגר אחר כך בשיקום ובטיפול בתסכולים.

<אהוד חלק: אני גם פסיכולוג במקצועי, אני פוגש את זה אחר כך - אנשים שמתוסכלים בשולי החברה כי לא הייתה להם הזדמנות.

<אהוד חלק: אלה הם ילדים כישרוניים והם יגיעו רחוק.

<אהוד חלק: בואו לא נכניס להם מקלות בגלגלים וניתן להם את האפשרות, והסייעת זה כלי מרכזי במעלה בעניין הזה, אני יכול להגיד את זה כהורה.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: אני רוצה לסכם את הדיון הזה, שהוא בבחינת תם אבל לא נשלם כמובן, ולומר את הדברים הבאים.

עמרם מצנע: אל"ף, יש פה בהחלט מספר הישגים בדרך שהיא עדיין ארוכה מאוד, ואני רוצה להודות לכל מי שלקח את העניין ברצינות, והגענו בסופו של דבר לאיזושהי התקדמות בהבנה שהעסקת הסייעות הוא נושא שמחייב טיפול יסודי, שלא להוסיף כמובן על מה שאמר אהוד, ההורה, על החשיבות של הסייעת, שהיא בסוף המתכללת הכוללת סביב הילד בימי הלימוד שלו.

עמרם מצנע: הכול נובע מכך שאנחנו לאורך השנים רוצים להתקדם התקדמות משמעותית בתחום השילוב, שילוב של ילדים עם צרכים מיוחדים בתוך המערכת הרגילה.

עמרם מצנע: זה כבר פעיל ופועל מספר שנים, אבל זה עדיין מדשדש, אנחנו עוסקים בזה הרבה מאוד, ואין ספק שכל התקדמות וכל צעדים נוספים שיגדילו את היקף הילדים עם הצרכים המיוחדים הנמצאים בתוך מערכת השילוב יציפו הרבה מאוד בעיות מהסוג הזה שאנחנו נדרשים אליהן.

עמרם מצנע: אתם יודעים שאנחנו עוסקים ונעסוק בכינוס הבא של הכנסת בצורה הרבה יותר אינטנסיבית בחוק השילוב, שייתן את הבסיס החוקי לכל המערכת הזו – גם המקצועי, גם האדמיניסטרטיבי – ואני מניח שתצופנה הבעיות האלה ביתר עוצמה.

עמרם מצנע: אבל, בואו נבין שזה עניין באמת תהליכי, ומשרדי הממשלה השונים, ובעיקר משרד החינוך שמעורב בזה עם שתי הרגליים, צריכים – ואני פונה אלייך, רחלי, ובאמצעותך לכל מי שעוסק בזה אצלכם – זה באמת מחייב הרבה פתיחות מחשבתית, הרבה יצירתיות והרבה הבנה שזה בסוף נוגע בהרבה הרבה תחומים שהיישום שלהם זה נקודת המבחן.

עמרם מצנע: מספר הסייעות המשלבות, הצמודות, ילך רק ויגדל – במספרים, אפילו לא בטור חשבוני אלא בטור גיאומטרי – כי היום המגמה היא ללכת לכיוון השילוב.

עמרם מצנע: וזה אומר שהילד בא עם סל השילוב, וסל השילוב, חלק בלתי נפרד ממנו ואולי אחד החלקים המשמעותיים ביותר זה שעות הסייעת.

עמרם מצנע: ואנחנו לא נגענו פה בנקודה כיצד בסופו של דבר קובעים הגורמים המקצועיים את היקף השעות, אבל זה נושא מרכזי, ואתם צריכים לתת עליו את הדעת ולמצוא לו את הנוסחאות המתאימות, שמצד אחד יעסקו באמת רק במסלול המקצועי – כמה שעות זקוק ילד עם צרכים כאלה או אחרים כדי לתפקד כראוי בתוך המערכת המשולבת, ורק בשלב השני והשלישי לבחון כמובן את המשמעויות התקציביות.

עמרם מצנע: לא שאפשר להתעלם מהן כי בסופו של דבר אנחנו חיים במסגרות תקציביות אבל אני חושב שצריך לעשות הפרדה מקצועית ולאחר מכן כמובן למצוא את ההיקף התקציבי.

עמרם מצנע: כמה דברים שעלו פה.

עמרם מצנע: אחד, באמת בנושא ייצוג הסייעות.

עמרם מצנע: אני אמרתי את זה בדיון שנעשה בנושא אחר לגמרי – אני מבין קטן מאוד באיגודים מקצועיים אבל אם הסייעות עצמן לא תנסינה להתאגד ולהתארגן – גם אם זה לא גוף מייצג שמקבל מעמד רשמי – אבל קודם כול שיהיה גוף אחד ולא משרד כזה או אחר שמוכן לסייע, אז אף אחד לא יעשה עבורכן את העבודה.

עמרם מצנע: ולכן, אני חוזר ואומר, צריך למצוא – וזה גוף שהולך ומתפתח, ויהיו יותר ויותר סייעות כל שנה ושנה כי השילוב ילך ויעמיק.

עמרם מצנע: ולכן אני מציע לכן, באופן כזה או אחר, ליצור כן גוף שאתן לפחות, הסייעות, תוכלו לראות אותו כגוף מייצג אתכן.

עמרם מצנע: זה גם יהיה יותר קל – גם להסתדרות, גם למרכז השלטון המקומי, גם למשרד החינוך – לעבוד מול גוף שהוא קיבל לפחות את המנדט שלו מתוך הקהילה עצמה.

<נטע לוי: שהוא מחוץ להסתדרות?

<נטע לוי: זה מה שאתה בעצם אומר?

עמרם מצנע: אני לא אמרתי מחוץ להסתדרות.

עמרם מצנע: תראו, דברים מתחילים מלמטה למעלה.

עמרם מצנע: הוא צריך קודם כול לקום כגוף שמייצג את עצמו.

<נטע לוי: אבל יש עם זה בעיה.

עמרם מצנע: נטע, אני לא רוצה להיכנס לזה כי יש בזה ים של בעיות, אבל כל אחד פה, בכל תחום שהוא עוסק בו יש פה ים של בעיות, אז כל אחד צריך לחשוב קצת יצירתי כי בסופו של דבר זה חלק מהיכולת.

<נטע לוי: אבל הקריאה הזאת, האחריות לזה היא בידי ההסתדרות - - -

עמרם מצנע: נטע, אני לא פותח דיון.

עמרם מצנע: אני מסכם, לא פותח דיון.

עמרם מצנע: אמרתי, תיקחו את זה, תעשו עם זה מה שאתן מבינות, מה שאתן רוצות.

עמרם מצנע: אני רק אומר לכן שיש לזה משמעות, ולכן זה מה שאני מציע.

עמרם מצנע: מצד שני, אני כן מציע שאתם תמצאו דרך, לא רק לקבל מכתבים או פניות כפי שאתה מקבל.

עמרם מצנע: אני גם אדבר על זה עם מזכיר ההסתדרות כן למצוא דרך, גם לא פורמלית, כדי לשתף בצורה כזו או אחרת, לפחות בהבנה של השטח והמציאות כדי להתקדם.

עמרם מצנע: אני גם רשמתי לעצמי, וזה גם אמר לי יושב-ראש ההסתדרות, שהוא רואה בהסכם הזה שנחתם צעד ראשון ונכונות להיכנס למעורבות יותר גדולה כדי להתמודד עם הסוגיות שלא נפתרו בהסכם הזה.

עמרם מצנע: נושא ההחלטה ויישומה, של 12 חודשים, דיברנו על זה.

עמרם מצנע: אני עוד פעם חוזר לצורך הסיכום.

עמרם מצנע: אנחנו מדברים על העסקה שהיא דומה וזהה לכל עובדי השלטון המקומי – 12 חודשי תעסוקה, עם נושא החופשות המוכרות כחגים ונושא החופשות המגיעות לסייעות.

עמרם מצנע: הדברים נאמרו, אני רק חוזר עליהם.

עמרם מצנע: רשמנו לעצמנו, והמבחן כמובן יהיה באכיפה וביכולת של היישום הזה.

עמרם מצנע: תחולה – אמרנו שזה כולל את כל אותן סייעות המועסקות בהעסקה שבאה מטעם משרד החינוך, כלומר כל אותן סייעות שמועסקות על-פי שעות המוקצות ממשרד החינוך למה שנקרא סייעות צמודות בחינוך המשולב, הן נכנסות לתוך ההסכם הזה, כפי שנאמר על-ידי נציג השלטון המקומי ונציג ההסתדרות.

עמרם מצנע: נושא מאוד מרכזי שעלה פה, ולא בפעם הראשונה, הוא באמת השאלה האם סך התקציב המועבר ממשרד החינוך מגיע לייעודו.

עמרם מצנע: אני רוצה להזכיר שקיים חוק, שחוקק כבר לפני שנים רבות, שקובע שכל כספי משרד החינוך המועברים לרשות המקומית הולכים לחשבון בנק ייעודי, וניתן להשתמש בכספים האלה אך ורק לצרכים שאליהם הם ניתנו.

עמרם מצנע: אין פה רזרבות ואין פה קופות וזו עבירה פלילית ברשות מקומית שלא מקיימת את החוק הזה.

עמרם מצנע: אני לא יודע לומר שאכן לא כל הכסף מועבר, אבל אין ספק שזה מעלה לא מעט סימני שאלה כאשר בצד אחד אנחנו רואים שהקצאת משרד החינוך – שזה ה-70% מתוך ה-100% - מתורגמת בסוף לכ-178–180 שקלים לעלות כוללת לשעת סיוע, בסופו של דבר מתורגמת לשכר שמקבלות הסייעות למספרים רחוקים מאוד מאוד מהמשמעות של המכפלות של הסכום הזה.

עמרם מצנע: זה דבר שדורש בדיקה מעמיקה, ואנשי משרד החינוך, אגף הפיקוח או כל מי שאצלכם עוסק בזה, ואני לא יודע בדיוק איך זה בנוי, חייבים לעשות ביקורת עמוקה, מדגמית לפחות, בכמה רשויות, איך המערכת הזו עובדת.

עמרם מצנע: אני רוצה להגיד עוד דבר.

עמרם מצנע: גם רשויות שמפעילות חברות חיצוניות, מה שנקרא חברות קבלניות שדרכן מעסיקים סייעות, מחויבות בכל אותו סל של זכויות לסייעת, ומי שלא עושה את זה עובר על החוק.

עמרם מצנע: ודרך אגב, יש הלוא חוק נוסף שחוקק לא מזמן בוועדת העבודה והרווחה, נדמה לי בכנסת הקודמת, חבות פלילית על מעסיק שאיננו מעסיק את העובדים תחתיו על-פי הקריטריונים שנקבעו בכל אותם תנאים ונלוות.

עמרם מצנע: זה היה אמור בעניין הפנסיות וכדומה, ובדברים אחרים.

עמרם מצנע: ולכן, אני חוזר עוד פעם.

עמרם מצנע: משרד החינוך – נטע, אתם מטפלים בזה, ואתם עוזרים לסייעות במאבקים המשפטיים שלהן.

עמרם מצנע: זה מחייב מאבק.

עמרם מצנע: אני יכול רק לתת לכן את ברכת הדרך במאבקים האלה.

עמרם מצנע: משרד החינוך, גם מרכז השלטון המקומי, צריך להפעיל – אני יודע שאתם לא עושים את זה בדרך כלל – להפעיל ביקורת כלפי פנים, האם ההנחיות שלכם והכללים שאתם מקיימים אותם אכן פועלים ברשויות, אחרת לא עשינו פה שום דבר.

עמרם מצנע: אני שוחחתי על זה, דרך אגב, עם יושב-ראש מרכז השלטון המקומי, עם חיים ביבס, הוא יודע על הדיון הזה ואני אחזור ואשוחח אתו על הנושא הזה.

עמרם מצנע: אני מופיע בכמה ימי היערכות של השלטון המקומי בחודש הקרוב ואני מתכוון לדבר על זה במלוא החריפות.

עמרם מצנע: אלה עבירות שבסופו של דבר צריך להעמיד לדין כאלה בשלטון המקומי, אם וכאשר לא מבצעים את ההוראות ואת הנהלים ואת הכללים האלה.

עמרם מצנע: יש כמובן את היקף ההעסקה.

עמרם מצנע: דיברתי על זה קודם, אני חוזר.

עמרם מצנע: לא עולה על הדעת שאם ילד או ילדה עם צרכים מיוחדים חייבים סייעת צמודה, שלא ניתן את הדעת על כך שזה צריך להיות למשך כל יום הלימודים, והפעילויות הנוספות.

עמרם מצנע: נכון שיש לזה משמעות של עלויות אבל זה לא עולה על הדעת.

עמרם מצנע: אני מבין שיש ילדים שמבחינת הצרכים, על-פי שיקולים מקצועיים, מקבלים שעות חלקיות, אבל לא יכול להיות שתהיה מגבלה של אותן 30 שעות, שבעצם אומרים, הילד זקוק, לא יכול להיות בתוך מערכת החינוך בלי סיוע צמוד, אבל יש עלינו מגבלה של 30 שעות, כאשר יום הלימודים הוא הרבה יותר ארוך.

עמרם מצנע: לסיכום.

עמרם מצנע: יש הרבה מאוד נושאים, והוועדה שלנו, אין כמעט שבוע שלא עוסקת בנושאים שונים הקשורים בחינוך המיוחד בכלל, ובחינוך המיוחד המשלב בפרט.

עמרם מצנע: דיברנו על סייעות, דיברנו על הכשרת המורים, זה הצוות המקצועי בתוך בית-הספר שיש בו ילדים משולבים, זה נושא ההסעות, זה נושא מתן מענה בחופשות וביום לימודים ארוך.

עמרם מצנע: יש שלל נושאים שאני מאוד מקווה שאנחנו נוכל לרשום לעצמנו התקדמות, גם אם תהיה איטית אבל התקדמות שלאט-לאט מכניסה לראשים שלנו את הצורך להתמודד אתם התמודדות אמיתית ורצינית.

עמרם מצנע: ובסוף, הסייעת הצמודה זה פרופסיה.

עמרם מצנע: זה לא עוד מישהי שנותנים לה איזה פתרון תעסוקתי.

<סיגל אבישי: בייביסיטר.

עמרם מצנע: כאן זה מחייב את משרד החינוך לקבוע מה נדרש, מה הניסיון, הכישורים שצריכה להביא סייעת פוטנציאלית כדי לקבל את העבודה הזו, וכמובן הכשרה והשתלמויות כדי שהתחום הזה יהפוך להיות לממש תחום מקצועי.

עמרם מצנע: על כך דיברנו ועל כך אמרנו את כל המלים הנדרשות.

עמרם מצנע: עוד פעם, בשורה התחתונה יש התקדמות, בהחלט אפשר להצביע עליה.

עמרם מצנע: אני עוד פעם רוצה להודות להסתדרות, לשלטון המקומי, למשרד החינוך שבאמת נרתם, נענה לבקשות שלנו ואכן לפחות הגענו לסיכום לפני שבוע של מסמך העסקה.

עמרם מצנע: הוא עדיין התחלה, וכפי שנכתב גם בסיכום שאתם סיכמתם, הוא רק פתח לדיון נוסף מעמיק בבעיות הנוספות שעלו כאן.

עמרם מצנע: יש לנו הבטחה מההסתדרות שזה לא יהיה מסמך במגירה אלא אפשר יהיה בהחלט להמשיך ולהעמיק בבעיות השונות שעלו.

עמרם מצנע: אני מודה לכם ואני בטוח שניפגש יותר מפעם אחת.

<קריאות: תודה רבה.

עמרם מצנע: תודה, הישיבה נעולה.