ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 96, 2014-07-15 11:30

יואל רזבוזוב: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

יואל רזבוזוב: התכנסנו היום לטפל בפעילות של ארגוני "דור אחד וחצי", בהמשך אסביר מהי הכוונה ב"דור אחד וחצי", אם כי אני בטוח שרובכם יודעים.

יואל רזבוזוב: שמעתי שיש הפסקת אש במבצע צוק איתן וכעת אנחנו מקבלים דיווחים שטיל פגע באשדוד.

יואל רזבוזוב: למרות שאנחנו משתדלים להמשיך בשגרת חירום הרבה חברי כנסת מתרוצצים בנושא, שגרת חירום זה מושג שקיים רק בישראל.

יואל רזבוזוב: נראה לאן כל זה מוביל אותנו.

יואל רזבוזוב: כאמור, נושא הדיון היום הוא פעילות ארגוני "דור אחד וחצי", שזה מונח בסוציולוגיה המתייחס לצעירים שהגיעו לארץ בגיל נוער, גיל גיבוש זהות, שחצי מחייהם הם חיו בארץ המוצא ואז עלו לישראל.

יואל רזבוזוב: אני רואה כאן כמה חבר'ה שאני מכיר, שהרי גם אני דוגמה של "דור אחד וחצי"'.

יואל רזבוזוב: הקבוצה הזאת מתמודדת עם סטריאוטיפים, כשבראש עומדת ההתייחסות של הצברים הישראלים אליהם כ- "רוסים" ואנחנו מכירים את זה, מצד שני יש להם קשיים.

יואל רזבוזוב: אני חוזר לנקודה שכל הזמן אני מתייחס אליה, בעניין של הרבנות לגבי הנישואין.

יואל רזבוזוב: בארץ המוצא התייחסו אליהם כאל יהודים, שם הם חוו השפלות בשל יהדותם וכשהם מגיעים לכאן הם הופכים אוטומטית להיות "רוסים".

יואל רזבוזוב: אנחנו לא מדברים רק על דוברי רוסית יוצאי ברית המועצות לשעבר, יש לנו גם את הקהילה האתיופית שחווה את אותם דברים.

יואל רזבוזוב: יש לנו כעת את הנוער הצרפתי, שבזכות גל העלייה הגדול הם הולכים להיקלע לאותו מצב, אולם יש ארגונים הפועלים בנושא.

יואל רזבוזוב: לדעתי, זו הפעם הראשונה שאנו מעלים את הנושא הזה בכנסת ישראל, מציפים את הנושא.

יואל רזבוזוב: זה נראה כמשהו טריוויאלי, מתייחסים לבעיה כאל דבר שהוא חלק מהחברה והבעיות הן בעיות טבעיות, שעליהן אומרים "עם הזמן הן תעבורנה".

יואל רזבוזוב: אנחנו מדינת עלייה, הקולטת עולים כל הזמן.

יואל רזבוזוב: זו בעיה שלא נגמרת, בעיה המתעוררת בעקבות העלייה.

יואל רזבוזוב: אחת הסיבות שאני בכנסת ישראל, מאחר והרבה מהאנשים שאני מכיר הם הדור וחצי המובהק, הם למדו כאן ושירתו בצבא, אולם משום מה הם לא מוצאים את עצמם עד הסוף במדינה שלנו.

יואל רזבוזוב: אנחנו כן היינו רוצים לראות אותם כאן, הם עוזבים בגלל קשיים שונים, אני חושב שדווקא הארגונים שמתייחסים לזה הם אלה שיציגו את הבעיות ואנחנו כאן כדי לפתור את הבעיות הללו.

יואל רזבוזוב: יש גם את תקרת הזכוכית שאנו מכירים אותה.

יואל רזבוזוב: אני אומר לאותו דור וחצי, לאותם בני עולים שלהם אין את האבא, הסבא או הסבתא שיורישו דירה, אין להם את האבא ששירת בצבא או דוד ששירת בצבא שיחד עם הדוד ההוא הוא עוזר לו להסתדר ולהתקבל לעבודה.

יואל רזבוזוב: אני מקבל לא מעט פניות של חבר'ה, אנשים מאוד מוכשרים שלא מצליחים, איך שהוא הם נתקלים בקשיים.

יואל רזבוזוב: לדעתי חשוב שאנחנו מעלים כאן הנושא הזה.

יואל רזבוזוב: היום רק נציף אותו, נשמע מה הארגונים עושים ו בהמשך נפעל לקידום ועזרה לאותם ארגונים כדי שבסופו של דבר אוכלוסיית דור וחצי תשתלב כאן במדינת ישראל, שתהייה כמה שיותר אינטגרציה טובה.

יואל רזבוזוב: הגיעו לדיון גם חלק מהתורמים שעוזרים לארגונים האלה, נציגי עיריות ונציגי משרד הקליטה.

יואל רזבוזוב: בבקשה רשות הדיבור לדבורה גולדמן גולן בשם הפורום הארצי לזהות היהודית ישראלית ודיאלוג בין תרבותי עם דוברי רוסית ושאינם דוברי רוסית בישראל.

יואל רזבוזוב: כמו כן היא תציג ממצאים של מספר מחקרים שמבהירים מהו דור אחד וחצי.

יואל רזבוזוב: בבקשה.

<דבורה גודלמן גולן: תודה רבה לך וגם לוועדה על העלאת הנושא החשוב הזה היום ועל ההזדמנות שניתנה לארגונים שלנו לשוחח ולהציף את הנושא.

<דבורה גודלמן גולן: אני "מעתיד במדבר", כאן אני מדברת כחברה מובילה בפורום הארצי של הנושא הזה.

<דבורה גודלמן גולן: מילה על הפורום הארצי.

<דבורה גודלמן גולן: הפורום הארצי מאגד בתוכו עד 30 ארגונים ועוד 10 - 12 חוקרים ואנשי מקצוע מסוגים שונים של ארגונים.

<דבורה גודלמן גולן: הוא הוקם על ידי "עתיד במדבר", מרכז הרצוג בבית ספר אימפולס בסיוע "שתיל" לפני כארבע וחצי שנים.

<דבורה גודלמן גולן: המייחד את הפורום הוא הגיוון של הארגונים, גם ארגוני שטח שהקימו דוברי רוסית, גם ארגוני התחדשות יהודית וגם ארגונים קהילתיים שונים כמו הנוער הלומד והעובד.

<דבורה גודלמן גולן: הנחנו על שולחנך נייר, יש כאן עוד עותקים של רשימת חברי הפורום ואנשי המקצוע שמלווים אותנו.

<דבורה גודלמן גולן: אנחנו פועלים פנימה וגם החוצה כדי לעלות את המודעות של מקבלי ההחלטות לכל הנושא של דיאלוג בין תרבותי וזהות יהודית וישראלית של דוברי רוסית ושל כאלה שאינם דוברי רוסית.

<דבורה גודלמן גולן: העלייה מברית המועצות לשעבר, היא באמת אחת העליות הגדולות.

<דבורה גודלמן גולן: מה שמייחד את העלייה בגלל גודלה, למרות ההצלחה של הקליטה הכלכלית והמקצועית, בהרבה מאוד מקרים יש עדיין קשיים בתחום של הזהות, של התרבות מבחינת הקליטה החברתית.

<דבורה גודלמן גולן: האוכלוסייה עליה אנחנו מדברים הם אלה שעלו בגילאי 9.10,12 ומעלה.

<דבורה גודלמן גולן: לפעמים את רוב חייהם, ולא מחצית מחייהם, הם בילו בארץ, הם פספסו את אותן מסגרות שיכלו לספק להם את הידע היהודי, את תחושת השייכות ואת הרגישות החברתית שהיו יכולים לעזור להם להיקלט גם תרבותית וחברתית.

<דבורה גודלמן גולן: ההגדרה של מיהו "דור וחצי" הזה, כמו שאמרת, הם ילדים ובני נוער שעלו לישראל בשנות ה- 90 עם או בלי הורים.

<דבורה גודלמן גולן: רבים מהם משולבים כבר מקצועית, כלכלית, הם רכשו השכלה, רבים שירתו בצבא.

<דבורה גודלמן גולן: כקבוצה מייחד אותם מצבם, כעת הם דור ההורים הצעירים של הדור הבא.

<דבורה גודלמן גולן: אנחנו תופסים אותם בחלון הזדמנויות בדיוק בגיל שבו הם מתחילים להקים משפחות.

<דבורה גודלמן גולן: שלב שבו בעצם הם שואלים את עצמם 'מה מהמסורת, מה מהמורשת, מהי התרבות היהודית-ישראלית שאנחנו יכולים להעביר לילדים שלנו ומה בעצם קושר אותנו לכאן'.

<דבורה גודלמן גולן: השקף הבא מספר קצת על ייחודה של האוכלוסייה הזאת, על הניידות התרבותית, על החיפוש איך לשלב בין הזהות הרוסית-יהודית לבין הזהות הישראלית.

<דבורה גודלמן גולן: החסר שהם מרגישים הוא מה להעביר לדור הבא שלהם ומה קושר אותם כאן לישראל.

<דבורה גודלמן גולן: בנקודה הזאת יש את הסכנה של הירידה מהארץ.

<דבורה גודלמן גולן: הנתון המובהק, אחוזי הירידה מהארץ בקרב צעירים דוברי רוסית הוא גבוה ביחס לחלקם בקרב ישראלים ותיקים באותם גילאים.

<דבורה גודלמן גולן: כמו כן גם הנכונות או המחויבות שלהם להמשיך לחיות בארץ ולגדל את הילדים שלהם בארץ היא פחות מאשר בקרב הישראלים ותקים בני אותם גילאים.

<דבורה גודלמן גולן: כלומר, אם נתמקד רק בנתון האחרון, הורים עולים צעירים מודאגים יותר לגבי עתיד ילדיהם בישראל.

<דבורה גודלמן גולן: 80% מקרב בקבוצת הגיל 31-40 של הותיקים בטוחים שהם יגדלו את הילדים שלהם בארץ לעומת 28% בלבד מקרב צעירים דוברי רוסית.

<דבורה גודלמן גולן: הצרכים שלהם נוגעים באמת בשאלות של זהות, שייכות ותרבות ולכן הארגונים שחברים בפורום פועלים בלי לשאול על מידת היהדות ועל הייחודיות של הזהות היהודית.

<דבורה גודלמן גולן: קודם כל אנחנו כאן מדינת ישראל ומטרתנו היא חיזוק זהותם היהודית והישראלית של ה"דור וחצי".

<דבורה גודלמן גולן: זה בעצם מה שיבטיח את עתיד המדינה, את הדור הבא.

<דבורה גודלמן גולן: הם יהיו מנהיגי העתיד, הם כבר משולבים בעמדות ובמקצועות שונים, הם יובילו את המדינה.

<דבורה גודלמן גולן: הארגונים החברים בפורום פועלים גם לחיזוק הידע, גם את תחושת השייכות וגם ליצור מרחב בו ניתן לשלב בצורה לגיטימית, בצורה רב-גוניות את הזהויות הרוסיות השונות, הישראליות השונות והיהודיות השונות.

<דבורה גודלמן גולן: למה דווקא עכשיו זה חלון הזדמנויות?

<דבורה גודלמן גולן: כמו שאמרתי, יש מספר הולך וגדל לעסוק בזה.

<דבורה גודלמן גולן: יש גם בשלות בקרב הארגונים שפועלים הרבה זמן בשטח וצברו הרבה ניסיון ותובנות, אבל גם, משום שהם הולכים להיות אוטוטו הורים לדור הבא.

<דבורה גודלמן גולן: המחקרים מוכחי, שמצד אחד הרבה מ"הדור וחצי" לא זכו לרכוש את הידע היהודי, את תחושת השייכות, את ההעמקה של הקשר לישראל כמדינה יהודית וכמדינה דמוקרטית, כי הם פספסו סוכני חִברוּת כמו למשל צבא, תנועות נוער.

<דבורה גודלמן גולן: חלקם למדו בתיכון ממלכתי ולא זכו לקבל את המטענים התרבותיים.

<דבורה גודלמן גולן: מצד שני, מהמחקרים ומהניסיון של חברי הפורום אנחנו רואים שהפעילות של הארגונים שלנו כן מספקת את הצורך הזה, כן מספקת את הידע, את התחושה, את הרגש ואת האפיקים לעבודה ליישום בפועל שהיא מורכבת יותר ומשולבת יותר.

<דבורה גודלמן גולן: התבונות שלנו הן תוצאה של שנות עבודה רבות, אנחנו רואים את החשיבות.

<דבורה גודלמן גולן: זה נכון לגבי כל קבוצה של עולים לארץ, יש צורך בהמשכיות בין הגורמים הקודמים, בין האלמנטים הישנים לבין האלמנטים החדשים של הזהות.

<דבורה גודלמן גולן: צריך לתת מרחב וכבוד לחוויות היהודיות ולזהויות היהודיות שאנשים הביאו איתם לארץ.

<דבורה גודלמן גולן: לדוברי רוסית במיוחד האוריינטציה האינטלקטואלית דורשת באמת עיסוק גם בידע ברמה גבוהה ותיווך תרבותי ולשוני.

<דבורה גודלמן גולן: מצד אחד כצעד ראשון להשתלבות יש הצדקה לפעילות מיוחדת לדוברי רוסית, אבל יש גם צורך בחיוניות, ביצירת הזדמנויות למפגש ודו-שיח ודיאלוג בין תרבותי.

<דבורה גודלמן גולן: לכן אחת מתת-כותרת של הפורום זה הנושא שאנחנו עוסקים בו: האפשרות לתרגם את הידע הזה לפעילות התנדבותית ומעורבות חברתית.

<דבורה גודלמן גולן: לסיכום, ציטטנו כאן מפרופסור זאב חנין.

<דבורה גודלמן גולן: בעצם, רוב הדוח האחרון שהוא הציג כאן מדבר הרבה על הגיור, אבל במשפט שציטטנו הוא טוען: "עוד לפני שמגיעים בכלל לנושא של הגיור יש מקום מאוד נרחב וחשוב לפעילות שמחזקת זהות יהודית אתנית וזהות ישראלית לאומית של העולים האלה" – זה בעצם צריך להקדים כל תהליך של גיור.

<דבורה גודלמן גולן: עכשיו זה הזמן לפעול, כי אוטוטו ה"דור וחצי" הם הורים או כבר הורים לילדים קטנים.

<דבורה גודלמן גולן: ההשפעות, השפעות המזיקות, חס ושלום, על החברה יכולות להיות ברורות גם מבחינת ירידה מהארץ, התנצרות ותופעות אחרות של ניכור.

<דבורה גודלמן גולן: אנחנו צריכם לחשוב על מה יש לעשות.

<דבורה גודלמן גולן: אני מאוד שמחה לשמוע ממך שאחרי הדיון הראשוני הזה אולי נתכנס שוב לדבר תאכלס על כמה אפשרויות ואפיקי פעולה.

<דבורה גודלמן גולן: אנחנו מאוד מברכים על הנציגות של משרדי הממשלה כי נדרש באמת הידוק שיתוף הפעולה בין משרדי הממשלה לבין הארגונים שפועלים בשטח בקרב האוכלוסייה הייחודית הזאת, "הדור האחד וחצי".

יואל רזבוזוב: תודה לך דבורה על נתונים שהצגת לנו.

יואל רזבוזוב: אני רואה מהנתונים שיש אחוזים גבוהים של עולים שיורדים מהארץ, יש לנו בעיה של זהות.

יואל רזבוזוב: אני חושב שהבעיה נובעת לרוב מבעיות קליטה.

יואל רזבוזוב: אנשים עוסקים בקליטה ובקשיים שנלווים וכך שיש פחות זמן להתעמק ולהתעניין במסורת.

יואל רזבוזוב: נכון שלחלק זה מגיע בשלבים מאוחרים יותר.

יואל רזבוזוב: אני יכול להגיד שאצלי זה הגיע לפני זמן לא ארוך, זה קרה כשהתחלתי להסתכל על התמונות באלבומים, ראיתי את הסבים והסבתות שלי וחקרתי.

יואל רזבוזוב: מעבר לכך אני התעניינתי כמו כל בן עולים.

יואל רזבוזוב: ההורים עובדים קשה ואתה מנסה להצליח ואתה מתמודד עם כל הקשיים שיש לך.

יואל רזבוזוב: אני חושב שאלו הן בעיות זהות לא בגלל שהחבר'ה לא רוצים אותה אלא הנסיבות מביאות לכך.

יואל רזבוזוב: ציינת דבר שלישי שהוא נפילה בין הכיסאות, כלומר אין משרד שאמור לטפל.

יואל רזבוזוב: משרד הקליטה ממונה על העולים ושאר המשרדים אומרים 'אלו אזרחים מן השורה ואין כאן בעיה'.

יואל רזבוזוב: אני חושב שנציגי המשרדים מבינים שישנה כאן בעיה.

יואל רזבוזוב: כמו שאמרנו בתחילת הדיון, אנחנו כאן כדי להציף ולהראות, לא הייתי קורה לה בעיה אלא משהו שמדאיג.

יואל רזבוזוב: ישנה תופעה ואנחנו צריכים לטפל בה ולראות איך אנחנו עוזרים לחבר'ה האלה להשתלב כאן יותר וגם לחבר ולעשות את השיח הזה.

יואל רזבוזוב: אני מכיר את הפעילות של כמה ארגונים, אנחנו ניתן להם לדבר.

יואל רזבוזוב: אלו ארגונים שבהחלט עושים עבודה נכונה.

יואל רזבוזוב: צריך לראות איך אנחנו מרחיבים את הנושא הזה.

יואל רזבוזוב: כעת אתן את רשות הדיבור להלן בו'צ'ומנסקי יושבת ראש עמותת "פישקא".

<הלן בוצ'ומנסקי: תודה רבה אדוני היו"ר, שהתכנסתם היום.

<הלן בוצ'ומנסקי: זה היה לא פשוט, לאור המצב, להתחיל בכלל לחשוב על משהו אחר מטילים, זה ממש כמעט בלתי אפשרי.

<הלן בוצ'ומנסקי: תודה.

יואל רזבוזוב: כמו שאמרתי ממשיכים בשגרת חירום.

<הלן בוצ'ומנסקי: אכן.

<הלן בוצ'ומנסקי: גם אני בת "דור אחד וחצי" כמו יואל וכמו רבים אחרים שיושבים כאן.

<הלן בוצ'ומנסקי: רציתי היום לספר לכם על הניסיון שלנו בעמותת פישקא שפועלת יותר משבע שנים.

<הלן בוצ'ומנסקי: "פישקא" זה ארגון עצמאי שהוקם על ידי אותם בני "דוראחד וחצי", הוא פשוט התחיל לעבוד.

<הלן בוצ'ומנסקי: אני אספר לכם קצת, אקריא מהדף ברשותכם.

<הלן בוצ'ומנסקי: בשנת 2011, אחרי חמש שנות פעילות ענפה בתל אביב, אזרנו אומץ ופתחנו את "בית פישקא" – מרכז צעירים דוברי רוסית עצמאי ראשון מסוגו.

<הלן בוצ'ומנסקי: יצא שזה היה ערב ראש השנה ולכן אחרי מסיבת 24 שעות לוהטת התחלנו בפעם הראשונה להתכונן לקראת חגי תשרי, בבית משלנו.

<הלן בוצ'ומנסקי: רובנו מעל 20 שנה בארץ, דוברי עברית רהוטה, שירתנו בצה"ל ולמדנו במוסדות חינוך מהמובילים בישראל.

<הלן בוצ'ומנסקי: אנו ישראלים לכל דבר, מלח הארץ, עתיד המדינה אך בכל זאת משהו בנו שונה.

<הלן בוצ'ומנסקי: את השוני הזה קשה לתאר במילים.

<הלן בוצ'ומנסקי: לא סתם משקיעים עמיתיי באקדמיה שעות רבות במחקרים המאפיינים את הקבוצה המיוחדת שלנו, את "דור אחד וחצי".

<הלן בוצ'ומנסקי: השוני הזה, האתגרים הנובעים ממנו והיתרונות הייחודיים שלנו מהווים למעשה את המורכבות הזהות שלנו.

<הלן בוצ'ומנסקי: "בפישקא" למדנו שניתן לחוש בה רק תוך כדי עשייה.

<הלן בוצ'ומנסקי: אני זוכרת איך הרגשתי כשגילנו שאף אחד מאיתנו למעשה לא בנה סוכה אף פעם.

<הלן בוצ'ומנסקי: תשאלו מה בכך, כולה סוכה.

<הלן בוצ'ומנסקי: אענה לכם שאת תחושת הזרות מרגישים הכי חזק כשכולם כן ושאתה לא בדיוק אתה.

<הלן בוצ'ומנסקי: האתגר בבניית הסוכה היה גדול מכפי שזה היה נדמה.

<הלן בוצ'ומנסקי: לא היינו מוכנים להתפשר, פתחנו ויקיפדיה וספרים, התחלנו ללמוד את דיני המבנה וסכך ולחקור את הנסתר במצוות האושפיזין.

<הלן בוצ'ומנסקי: דייקנו איפה שהרגשנו את הצורך, זרמנו וייצרנו איפה שהיה לכך מקום.

<הלן בוצ'ומנסקי: למציאת האני באותה מסורת שנלקחה על ידי המשטר הסובייטי מהורינו ונשמרה בחלקה על ידי סבנו, לה יש חשיבות עצומה בהגדרת הזהות שלנו.

<הלן בוצ'ומנסקי: השייכות שלנו למדינה ובעלותנו על המורשת היהודית, מסורת אותה עלינו לשמר ולחדש.

<הלן בוצ'ומנסקי: כלומר, להוסיף לה קצת משלנו מבלי להתחכם יותר מדי כפי שהציע לנו ביאליק.

<הלן בוצ'ומנסקי: אני הייתי אחראית על הובלת הסכך, למדתי כמה זה כואב להיות יהודי כאשר נפתחו לך הידיים מהענפים הקוצניים.

<הלן בוצ'ומנסקי: לסוכה שלנו הגיעו מאות אורחים, ברגע מרגש זה הבנו עד כמה עמוק הצורך הזה בבית משלך, הצורך בתפיסה חד-משמעית שהינך חלק פעיל ומשמעותי בשיח המתחדש של הזהות היהודית והישראלית בת ימינו.

<הלן בוצ'ומנסקי: מאז חגים ומועדים הפכו לאירועי שיא "בבית פישקא" יחד איתם וכמובן בתמיכת של קרנות פילנתרופיות כמו קרן Genesis פדרציית סן פרנסיסקו בראשם גדלה הקהילה עם אלפי משתתפים ומאות מתנדבים.

<הלן בוצ'ומנסקי: את יום השואה לזכר יהדות ברית המועצות, ציינו יחד עם קבוצה של ניצולי שואה, וטרנים עטורי מדליות.

<הלן בוצ'ומנסקי: השלטון הסובייטי עשה ככל שביכולתו כדי להסתיר את סיפור שלושת המיליונים הנספים בשטחי ברית המועצות.

<הלן בוצ'ומנסקי: מעטים בארץ מודעים לטרגדיה שעברה על דור הסבים שלנו.

<הלן בוצ'ומנסקי: טרגדיה שבהרבה משפחות עדיין לא מדברים עליה.

<הלן בוצ'ומנסקי: אנחנו ב"פישקא" הרגשנו מחויבות להעניק כבוד לסבים שלנו ולהנציח בתרבות הישראלית את סיפור שואת ברית המועצות.

<הלן בוצ'ומנסקי: תיקון ליל שבועות, אותו התחלנו עוד בזמן שהתארחנו בישיבה החילונית של בינה, הפך לסמל ולפסטיבל תל אביבי מרשים.

<הלן בוצ'ומנסקי: מרגש אותי בכל פעם מחדש שאירועים של "פישקא" שתוכננו ונבנו לקהל דובר רוסית, מושכים קהל מגוון ולא רק מתוך הקהילה.

<הלן בוצ'ומנסקי: זה חלום שמתגשם בו אנו יוצרים תרבות חדשה, רלוונטית ומשמעותית לכלל החברה עם שורשים שטמונים עמוק בתוך הסיפור של יהדות ברית המועצות.

<הלן בוצ'ומנסקי: כמסתכלים אחורה האירוע המחולל של קהילת "פישקא" היה ללא ספק פסטיבל ט"ו באב למען חופש הבחירה והנישואים בישראל.

<הלן בוצ'ומנסקי: אנחנו הפקנו בשנת 2009 בשותפות מלאה אם "חוויה" – מרכז הטקסים הישראלי בפסטיבל המוני שהתרחש לראשונה בכיכר דיזנגוף בתל אביב ומאז נדד לכיכרות מרכזיים אחרים בעיר.

<הלן בוצ'ומנסקי: הוא לקח את אחד הנושאים הכואבים ביותר לקהילה ושם אותו במרכז העניינים.

<הלן בוצ'ומנסקי: תרתי משמע.

<הלן בוצ'ומנסקי: החשיבות העצומה של הפסטיבל הייתה לא רק בהשפעותיו החברתיות והפוליטיות ולא רק שהצלחנו לראשונה להגדיר את הדרישה של צעירים דוברי רוסית לזכות חתונה יהודית חילונית בארץ ישראל.

<הלן בוצ'ומנסקי: הזכות להצלחה וההד שיצרנו חברי קהילת פישקא" שהחלו להאמין ביכולתם להוביל שיוני חברתי משמעותי.

<הלן בוצ'ומנסקי: שם קיבלנו את הכוחות להתמודדות עם אתגרים נוספים.

<הלן בוצ'ומנסקי: היום פרויקט ההתנדבות שלנו עם קשישים הרטוב 2 התפשט בקצב מסחרר בבתי אבות ודיורים מוגנים בכל הארץ.

<הלן בוצ'ומנסקי: צעירים דוברי רוסית מאמצים קשישים בודדים וכותבים יחדיו שירה, לומדים לבשל, יוצאים לפיקניק ומשחקים טרויה.

<הלן בוצ'ומנסקי: הם פועלים כמעט עצמאית.

<הלן בוצ'ומנסקי: הפרויקט הזה מובל ומנוחה על ידי אלה שהיו לא מזמן מתנדבים.

<הלן בוצ'ומנסקי: זה פרויקט יוצא דופן בהשפעתו והיקפו והוא עומד כנגד התפיסה שרוסים אינם מתנדבים.

<הלן בוצ'ומנסקי: לפי מדד של ישראל לדמוקרטיה יותר 40% ישראלים דוברי רוסית חושבים שרק אדם ממוצא כמוהם בכלל אינו מסוגל להשפיע על המתחרש במקום עבודתו, במסגרת השירות הצבאי שלו, במסגרת לימודית וברשות המקומית.

<הלן בוצ'ומנסקי: הדעות הללו מובדלות משמעותית מדעות ילדי הארץ ואזרחים מערביים שמרגישים את השפעתם על המתרחש סביבם הרבה יותר מאזרחים דוברי רוסית.

<הלן בוצ'ומנסקי: כמו שדבי אמרה, 50% מהיורדים מהארץ בשנים האחרונות הם דוברי רוסית.

<הלן בוצ'ומנסקי: 28% בלבד רואים את עתיד ילדיהם בישראל לעומת 80% בקרב הותיקים.

<הלן בוצ'ומנסקי: זאת אף על פי שאנחנו סובלים מבעיות דיור, ביטחון ורווחה בדיוק כמו האחרים.

<הלן בוצ'ומנסקי: מעניין איך הייתה נראית הסטטיסטיקה אילו היינו פועלים באופן אקטיבי לשינוי המציאות בה אנו חיים.

<הלן בוצ'ומנסקי: איך הייתה נראית אותה מציאות אילו היינו עושים זאת?

<הלן בוצ'ומנסקי: "בפישקא", למדנו כיצד להאמין ביכולתנו להוביל שיוני חברתי וערכי.

<הלן בוצ'ומנסקי: נהיינו מומחים ביצירת מתחמים רב תרבותיים המאפשרים שיח אינטימי בין עולים, ותיקים וצברים.

<הלן בוצ'ומנסקי: אנו לא פוחדים מאתגרים, להפך.

<הלן בוצ'ומנסקי: בימים אלו אנו עמלים על פתיחה מחודשת של "בית פישקא" בתל אביב.

<הלן בוצ'ומנסקי: "בית פישקא" החדש יהווה מרכז ליזמות חברתית תרבותית של צעירים דוברי רוסית בארץ ובעולם.

<הלן בוצ'ומנסקי: כבר היום אנו עובדים בשיתוף צמוד עם קהילות דומות לנו בחו"ל.

<הלן בוצ'ומנסקי: חולקים ניסיון משותף, מתכננים עשייה במרחב הבינלאומי.

<הלן בוצ'ומנסקי: השינוי מתחיל בקטן ומתפשט בגלים.

<הלן בוצ'ומנסקי: אני מתרגשת לפגוש היום ארגונים רבים ששותפים לנו לעשייה ולמחשבה.

<הלן בוצ'ומנסקי: אנו נשמח לעבוד עם כולם, ללמוד זה מזה ולתכנן, לבנות ביחד וליצור עולם טוב יותר.

<הלן בוצ'ומנסקי: עולם שבו עוד ועוד אנשים צעירים ומוכשרים יחשפו ליזמות ויתנסו בעשייה.

<הלן בוצ'ומנסקי: אני סבורה שברגע שיאמינו ביכולתם לשנות הם יקומו ויעשו זאת כאן ועכשיו.

יואל רזבוזוב: יפה מאוד.

יואל רזבוזוב: תודה להלן מעמותת פישקא.

יואל רזבוזוב: האמת, אני יושב ומתרגש כי אני שומע שמגיעים חבר'ה צעירים ולוקחים יוזמה ועושים משהו.

יואל רזבוזוב: אני בעצמי נקלעתי למצב, אגיד חופשי זה אומנם זה עניין יותר פוליטי בבחירות, אני הייתי בראש המטה הרוסי במפלגה שלי, שמעתי מכל הכיוונים 'אתה לא תצליח לעשות כלום' שוב,"הרוסים, יכול להיות, יש קשיי קליטה וכולם עובדים ואין להם את הרוח ההתנדבותית ואף אחד לא רוצה לעשות כלום, וגם החבר'ה הצעירים פחות מעורבים'.

יואל רזבוזוב: אמרו לי 'אם תשיג הרבה כסף ותשלם אז תצליח להשיג את המטרות שלך'.

יואל רזבוזוב: אותי באופן אישי זה הכעיס.

יואל רזבוזוב: בספורט הייתי קפטן נבחרת ותמיד נלחמתי עבור איזה צדק.

יואל רזבוזוב: אמרתי 'לא יתכן שאין אנשים כמוני'.

יואל רזבוזוב: עכשיו כשנכנסתי וכשאני מזהה, הכרתי ארגונים ואני באמת שמח, מרגש לגלות שישנם ארגונים כאלה, שיש חבר'ה צעירים כאלה שרוצים.

יואל רזבוזוב: המטרה של כולנו להראות שגם בני עולים יכולים לקום ולעשות, שיכולים לעשות מיני מחאות חברתיות על הנושאים שרלוונטיים להם.

יואל רזבוזוב: הנתונים שהוצגו כאן גם לגבי הירידה מהארץ וגם המחשבה על העתיד האם הילדים יגדלו כאן, זה באמת נתון מאוד מאוד מדאיג.

יואל רזבוזוב: נמצאים איתנו ארגונים נוספים, אשמח לשמוע איך אנחנו מצליחים להרים, לעזור.

יואל רזבוזוב: בסופו של דבר אתם המנהיגים כאן והאנשים הולכים אחריכם.

יואל רזבוזוב: באמת צריך להכניס את האמונה שאפשר לשנות, אפשר להשפיע ושפשוט אפשר לעשות.

יואל רזבוזוב: עצם העשייה זה סיפוק.

יואל רזבוזוב: אני בתור חבר מועצה נכנסתי בטעות לעניין הפוליטי.

יואל רזבוזוב: בפעם הראשונה שעזרתי למישהו וכשהבנאדם עמד ובכה, פתרתי לו עניין של שש שנים בהם הוא נתקל בקירות בטון ואני בטלפון אחד פתרתי, פשוט בטעות.

יואל רזבוזוב: הרגשתי אז את הכוח כשאתה מצליח לעזור, כשאתה מצליח להשפיע.

יואל רזבוזוב: הסיפוק הזה ליווה אותי לאורך זמן ונתן לי את הכוח להשפיע הלאה.

יואל רזבוזוב: זה מה שאתם עושים כאן.

יואל רזבוזוב: אתם צריכים להראות לאנשים האחרים את הסיפוק של העשייה.

יואל רזבוזוב: באמת יפה, יישר כוח.

יואל רזבוזוב: נמצאות כאן הדס רייס ואירנה קודמן מעמותת "עתיד במידבר", בבקשה.

<הדס רייס: צהריים טובים לכולם, אני המנכ"לית של "עתיד במידבר", אירנה קודמן אחראית על כל תחום דוברי רוסית אצלנו, את דבי הכרתם קודם, היא הנשיאה ומקימת העמותה.

<הדס רייס: עמותת "עתיד במידבר" למעשה היא עמותה שמורכבת משתי עמותות, עמותת עתיד הוקמה לפי למעלה מ- 20 שנה על ידי דבי גולן ולאה שאלתיאל.

<הדס רייס: היא עסקה בתיעוד סיפורי העולים לירוחם, הסיפור המיוחד של ירוחם והחוזק שלה.

<הדס רייס: עמותת עתיד במידבר הוקמה לאחר רצח רבין, בעצם זה בית מדרש יוצר.

<הדס רייס: הכוונה הייתה לייצר אפשרות לשיח בין אנשים, בין תרבויות ובין דעות שונות בצורה פתוחה, פלורליסטית, מקבלת ומאפשרת.

<הדס רייס: למעשה שתי העמותות התאחדו יחד, הן חברו לפני כעשר שנים.

<הדס רייס: יסוד העמותה הוא לאפשר חיבור בין קהילות, בין אנשים והכול דרך הזהות היהודית והישראלית.

<הדס רייס: היא ממוקמת בירוחם אבל עובדת ברחבי הנגב.

<הדס רייס: למעשה היא חולשת על שלושה תחומים עיקריים: פיתוח קהילה והזהות ודרכו התיעוד ככלי לבינוי קהילה, פרויקטים שונים ופעילויות כגון פיוט ואחרות שמחזקות את הקהילה.

<הדס רייס: פעילות חינוכית חווייתית של קבוצות שמגיעים מהארץ ומחו"ל – דרך הפעילות החווייתית הזאת אנחנו מלמדים את התיירות שמגיעה גם על הסיפור של ירוחם, של הנגב והכוח שנוצר.

<הדס רייס: כאן למעשה נמצא כל השיח בתחום העלייה, ההשתלבות בארץ ותחום הפעילות של ישראלים דוברי רוסית ברחבי הנגב.

<הדס רייס: על זה תפרט אירנה קצת יותר.

<אירנה קודמן: שלום, אני מנהלת תחום דוברי רוסית ב"עתיד במידבר".

<אירנה קודמן: כהקדמה אני רוצה לספר משהו שמתאים מאוד לנושא "דור וחצי".

<אירנה קודמן: מה שאתם רואים זה לא מה שאתם רואים עכשיו.

<אירנה קודמן: לפני כמה ימים לפני הרסו את הבית בשכונה שלי ומי שהציל את האישה בת ה-86 היה ילד קווקזי בן 16 ובנאדם בן 91 שעבר את מלחמת העולם השנייה, יחד הם הצילו אותה.

<אירנה קודמן: המטפלת של אותו בנאדם ברחה למקלט והבנאדם עזור לאישה לקום.

<אירנה קודמן: כאן אני חושבת שיש קשר בין הדורות.

<אירנה קודמן: את הסיפור הזה אי אפשר להמציא.

<אירנה קודמן: אני ממש מצטערת שכלי התקשורת שלנו לא שמים לב על החוזק המנטאלי של דוברי רוסית אלא מספרים על מסכנים ואומללים שחייבים ומבקשים עזרה.

<אירנה קודמן: המוטו האישי שלי, אני מנסה להפוך את המוטו של כל הארגון בעבודה עם דוברי רוסית, לחזק את החזקים.

<אירנה קודמן: בעיניי דוברי הרוסית זה החלק החזק ביותר בארץ.

<אירנה קודמן: במה צריך לחזק אותו?

<אירנה קודמן: בעצם זו העבודה שלה, אבל האופי, המנטאליות.

<אירנה קודמן: כל מה שאנחנו מוכנים ויכולים לתת, זה לא מה שתמיד רוצים לקחת ולקבל.

<אירנה קודמן: קצת על התחומים שאנחנו עוסקים בתוך תחום דוברי הרוסית: פעילות למשפחות, מנהיגות צעירה מגיל 20 עד 30, הייתי קצת משנה את גבול 20 ויורדת קצת, גם הכשרת מנהיגות קהילתית, זה גם נושא בפני עצמו.

<אירנה קודמן: קודם כל, יותר מעשור אני בתחום.

<אירנה קודמן: כאן אני חייבת לציין את כל השותפים לעשייה, ארגונים שונים שיש בארץ.

<אירנה קודמן: אנחנו עובדים בשבע ערים בנגב, אנחנו פריפריאליים, אבל כפי שאומרים עלינו, אני לא מתביישת להגיד כאן, אמרו לנו שבנינו בנגב אימפריה של ארגונים שעסוקים בעבודה עם דוברי רוסית.

<אירנה קודמן: הגילאים הם מאוד שונים, הם מגיל 5 עד 120.

<אירנה קודמן: כרגע המיקוד הם הצעירים.

<אירנה קודמן: קודם כל מדובר על משפחות.

<אירנה קודמן: אנחנו עובדים עם משפחות שונות, יש משפחות צעירות יותר שההורים הם בני 35 בערך, הם בהחלט "דור וחצי".

<אירנה קודמן: כמו כן משפחות צעירות שיש להם את הילד השלישי שנולד כאן בארץ והם רוצים לגדל אותו קצת אחרת ממה שגדלו הילדים שנולדו בברית המועצות לשעבר.

<אירנה קודמן: זאת תופעה מאוד מאוד מעניינת.

<אירנה קודמן: בתחום הזה עוזרים לנו כמובן תורמים, אני מאוד שמחה לראות חלקם נמצאים כאן.

<אירנה קודמן: שנים לפני שהתחלנו פרויקטים עם דוברי רוסית בשיתוף פעולה עם בית הספר אימפולס בו עבדתי, עם "עתיד במידבר" ומרכז הרצוג.

<אירנה קודמן: התחלנו בניסיון מאוד מאוד מעניין שהוא תמיכה במשפחות וילדים.

<אירנה קודמן: בצורות שונות ניסינו להגיע למשפחות ואכן הגענו דרך הילדים.

<אירנה קודמן: כאן זה קצת הפוך על הפוך, דרך הילדים אנחנו מגיעים למשפחה.

<אירנה קודמן: כלומר, אנחנו מנסים תכניות שמתאימות לכל גיל, מתאימות להורים וילדים כי מדי פעם, בעצם לא מדי פעם את זה ואני אומרת בעדינות, ההורים זקוקים לידע לא פחות מהילדים שלהם, למשל הכרת מקומות שונים בארץ, להכיר ולדעת על אנשים שהם הגיבורים של ארץ ישראל וכדומה.

<אירנה קודמן: סמינר למשפחות הוא לא רק סמינר למשפחה, ילד והורה.

<אירנה קודמן: יש סוג שונה שאנחנו גם עסוקים בו והוא 'שלוש דורות'.

<אירנה קודמן: זה מאוד קשה לעשייה כי כל מה שאנחנו בונים אמור להיות מתאים מתודית לכל גיל שמשתתף בסמינר.

<אירנה קודמן: למשל, לסבא, לאבא ולילד.

<אירנה קודמן: יש גם את סמינר הקיץ, אני מקווה שהמצב לא יפריע לנו לצאת למחנה סמינר הקיץ שלנו.

<אירנה קודמן: שימו לב לשם הסמינר 'מי אני כיהודי - ביום ראשון, מי אני כישראלי – יום שני, מי אני עצמי – יום שלישי.

<אירנה קודמן: השנה תת נושא של הסמינר הקיץ הנוכחי: 'בונים את המדינה'.

<אירנה קודמן: אני חושבת שאולי נצליח, לדעתי אי אפשר להגיד הצלחה מלאה, אבל ננסה לדבר עם המשפחות על מהו החזון של המדינה שלנו כי הם בעצם העתיד.

<אירנה קודמן: הפעילות עם צעירים היא ענפה מאוד, בקריית גת יש לנו קבוצות שונות של נציגות של צעירים.

<אירנה קודמן: בקריית גת זו יותר קבוצת תמיכה, קבוצה שלומדת כרגע.

<אירנה קודמן: בנציבות זו קבוצה שעושה פרויקט נהדר שקשור גם לדור אנשים שהשתתפו במלחמת העולם השנייה.

<אירנה קודמן: הפרויקט נקרא 'יהודי המלחמה'.

<אירנה קודמן: אנחנו הוצאנו ספרים יחד עם החבר'ה הצעירים שלנו.

<אירנה קודמן: יש לנו סרט, לא הפסקנו להביא היום את הסרט עם כתוביות בעברית, אבל עוד מעט הוא יעלה לאתר שלנו.

<אירנה קודמן: זה בעצם הפרויקט של החבר'ה הצעירים.

<אירנה קודמן: הם מאוד פעילים ומאוד שונים מהחבר'ה הצעירים במרכז.

<אירנה קודמן: בקשר למושג שלא כל כך פופולארי בקרב דוברי רוסית, לפחות כך חושבים ואני חושבת שזו טעות.

<אירנה קודמן: התנדבות, התנדבות זה לא משהו שכאילו לא מתאים לדוברי רוסית אם לא נותנים, במרכאות, פקודה מסוימת למשפחה או לצעיר.

<אירנה קודמן: הם צריכים לקבל משהו בנוי ואז בבנוי הם מתחילים לבנות משהו יצירתי ומאוד מעניין.

<אירנה קודמן: למשל, בסמינרים שלנו חלק מההורים משתתפים כמנחים, חלקם עושים פעילות למען האחרים.

<אירנה קודמן: למשל, חלק מהאנשים שמשתתפים בקורסי השתלמויות וכדומה, אחר כך הם מנסים או עושים פרויקטים למען הקהילה בלווי שלנו.

<אירנה קודמן: אני שוב חוזרת, זה בערים שונות.

<אירנה קודמן: אני רוצה לציין שכפי ש"פישקא" מספרים על האווירה ההתנדבותית, על משהו שאנשים רוצים לעשות, גם אצלנו אנחנו רואים את זה.

<אירנה קודמן: מדובר על אנשים פעילים ועל אנשים שרוצים לתת.

<אירנה קודמן: את כל המסקנות שלנו תוכלו לראות במצגת.

<אירנה קודמן: אם תהיינה שאלות אשמח לענות.

<אירנה קודמן: תודה.

יואל רזבוזוב: תודה לארינה קודמן ולהדס רייס מעמותת עתיד במידבר.

יואל רזבוזוב: בבקשה ויקטוריה שטיינמן, מייסדת ארגון הורים לצברים.

יואל רזבוזוב: אני רוצה לציין שיש כאן שמות כמו 'הורים לצברים' ו'פשיקא' ו'עתיד במידבר' לכל שם יש משמעות וכשאתה נכנס ומתעמק בזה אתה רואה שאנשים חשבו.

יואל רזבוזוב: אף פעם לא חשבתי שאני הורה לצברים.

יואל רזבוזוב: יש לי שתי בנות שנולדו כאן.

יואל רזבוזוב: כשאתה פתאום חשוב על זה אתה מבין שזה מה שמייחד את הקבוצה הזאת.

יואל רזבוזוב: בבקשה ויקטוריה שטיימן.

<ויקטוריה שטיימן: אני נמצאת כאן בשני כובעים.

<ויקטוריה שטיימן: אני גם מייסדת של עמותת "הורים לצברים", מיד אתייחס בשתי מילים לשם שלה.

<ויקטוריה שטיימן: אני גם דוקטורנטית במחלקה ליהדות בת זמננו, חלק מהנתונים של המחקרים שלי השתתפו במצגת של דבי.

<ויקטוריה שטיימן: אני שותפה בחלק האקדמי וגם בחלק המעשי של כל הפעילות.

<ויקטוריה שטיימן: "הורים לצברים" בדיוק כמו שאמרת הוא שם שבה לבטא איזה פנומן.

<ויקטוריה שטיימן: כולנו חבר'ה שהם בני דור אחד וחצי.

<ויקטוריה שטיימן: הגענו לכאן כבני נוער בגילאים צעירים.

<ויקטוריה שטיימן: היום אנחנו הורים לצברים קטנים בעצם כשאנחנו בעצמנו לא עברנו במערכות החינוך הישראליות.

<ויקטוריה שטיימן: לצערנו בית הספר היסודי והצעיר הוא היחיד שעוסק במסורת.

<ויקטוריה שטיימן: היום גם אדם ישראלי חילוני יליד הארץ, המקום היחיד שבו הוא נתקל באיזה שהיא הוראה והתייחסות מסודרת לתרבות יהודית זה בעצם בגן הילדים וכיתות יסוד בבית הספר.

<ויקטוריה שטיימן: כלומר, כל מי שעלה מגיל 9 ומעלה והגיע לכיתה ג', ד' ולחטיבה, אני הגעתי בכיתה ח', אנחנו בעל כורחנו פספסנו את המסגרות האלה.

<ויקטוריה שטיימן: היום אנשים נמצאים 20 שנה בישראל בלי שהם עברו אי פעם איזו מסגרת מסודרת.

<ויקטוריה שטיימן: למשל בנות שעלו אחרי גיל 17, הן כבר לא התגייסו לצבא ואז גם צבא שמהווה סוכן תרבות מאוד חזק בארץ לא נקרא בדרכן.

<ויקטוריה שטיימן: כשהבנו שיש צורך לפתח תכניות ופרויקטים ממוקדים דווקא עבור ההורים הצעירים נוסדה העמותה שלנו בדיוק למשפחות ולחבר'ה האלה.

<ויקטוריה שטיימן: להורים דוברי רוסית יש גישות מאוד מסוימות לחינוך הילדים שלהם, הם לא ילכו לכל מקום.

<ויקטוריה שטיימן: למשל הם לא ילכו לסמינר שמיועד לצעירים בלבד, הם יעדיפו להגיע למשהו שהוא למשפחות.

<ויקטוריה שטיימן: התחלנו לפתח דברים שיתאימו עבורם.

<ויקטוריה שטיימן: בהתחלה, בשנה הראשונה, פעלנו לבד מתוך התנדבות, לאחר מכן קרן Genesis האמינה בנו ותמכה ועזרה להקים את הפעילות.

<ויקטוריה שטיימן: לאור הביקוש הגבוה התקשינו לעשות את הדברים האלה בהתנדבות.

<ויקטוריה שטיימן: אנחנו מציגים מודל אולי טיפה שונה מ"פישקא" ו"עתיד במידבר".

<ויקטוריה שטיימן: אנחנו לא בונים איזו קהילה, אנחנו עמותה חינוכית מקצועית.

<ויקטוריה שטיימן: יש לנו אתר אינטרנט ודף פייסבוק ששותפים בו למעלה מ-800 משפחות מכל הארץ.

<ויקטוריה שטיימן: בעצם אנחנו עושים פרויקטים לציון חגים, טיולים, סמינרים למשפחות שפתוחים למשפחות מכל רחבי הארץ.

<ויקטוריה שטיימן: בפועל מגיעות משפחות מנתניה עד אשדוד, כלומר מכל מרכז הארץ הגדול.

<ויקטוריה שטיימן: כולם חופשיים לבחור למה להצטרף, מתי להצטרף, לאיזה תוכן ובאיזה יום מתאים להם.

<ויקטוריה שטיימן: יש לנו משפחות קבועות.

<ויקטוריה שטיימן: כ- 120 משפחות שמשתתפות בפעילות ועוקבות אחרינו, אבל זה פתוח ומזמין השתתפות.

<ויקטוריה שטיימן: כעת לאור המצב הביטחוני אנחנו נערכים למחנה משפחות שהוא הראשון מסוגו.

<ויקטוריה שטיימן: מחנה עם תכנית מיוחדת שמיועד למשפחות עם ילדים בגילאי טרום חובה עד כיתה ג'.

<ויקטוריה שטיימן: המחנה יתקיים בקיבוץ חנתון בצפון.

<ויקטוריה שטיימן: אני מזמינה את כל מי שרוצה להגיע לבקר, יש מקום, יהיה לנו אחלה מחנה.

<ויקטוריה שטיימן: באמת אני חושבת שאנחנו עושים כאן איזו עבודה ותופסים מקום שאינו מספיק.

<ויקטוריה שטיימן: אני רואה שאנחנו לא מגיעים לכל מי שרוצה להגיע.

<ויקטוריה שטיימן: אירועי החגים שלנו, השנה ההרשמה נסגרת שבועיים מראש, אנחנו לא מצליחים לרשום את כל מי שניתן.

<ויקטוריה שטיימן: התחלנו השנה לעשות סדנאות כאלה למשפחות עולות גם במרכז קליטה באשדוד ובנתניה אולי כדי למנוע מצב שבו אנחנו נמצאים 20 שנה אחרי ואולי אפילו להתחיל עם משפחות שרק הגיעו והן שנה שנייה-שלישית בארץ כדי להקדים תרופה למכה ושאנשים לא ימצאו את עצמם במצב הזה.

<ויקטוריה שטיימן: אני מבקשת לסכם בעניין שנאמר כאן בנוגע לאוכלוסייה החזקה שיש לחזק אותה, לצערי, הרבה מהחברים שלי שעשו כאן תיכון, צבא, קיבלו מקצוע, הקימו משפחה גרים היום בטורונטו, בניו-יורק או בבוסטון.

<ויקטוריה שטיימן: המחקרים מראים, לא החברים שלי, שההשתלבות התרבותית היא גורם מאוד משמעותי בעניין הזה.

<ויקטוריה שטיימן: במחקרים כל האנשים שההשתלבות התרבותית שלהם צוינה כפחות חזקה וכפחות משמעותית הם אלה שהראו נטייה די גבוהה להגירה.

<ויקטוריה שטיימן: כלומר, לעשייה שלנו כאן

<ויקטוריה שטיימן: יש משמעות מאוד מאוד חשובה לא רק לעתיד המשפחות שלנו אלא לעתיד המדינה.

<ויקטוריה שטיימן: זה מאוד חשוב.

<ויקטוריה שטיימן: תודה.

יואל רזבוזוב: תודה לויקטוריה שטיימן מייסדת ומנהלת את ארגון "הורים לצברים".

יואל רזבוזוב: באמת זו יוזמה ברוכה.

יואל רזבוזוב: יש עוד הרבה שאלות שעולות לי בראש.

יואל רזבוזוב: אני חושב על כל מיני רעיונות.

יואל רזבוזוב: נמשיך בינתיים בסדר היום.

יואל רזבוזוב: בבקשה, דוקטור יאיר פז מנהל מדרשת ירושלים של מכון שכטר.

<יאיר פז: תודה רבה.

<יאיר פז: נתבקשתי לתאר בשלוש דקות, עבודה של למעלה מ-20 שנה עם יוצאי חבר המדינות, עם ישראלים דוברי רוסית.

<יאיר פז: ברשותך תמצתי את הדברים בכתב.

<יאיר פז: למעשה מדרשת ירושלים היא עמותה שהוקמה על ידי מכון שכטר.

<יאיר פז: מכון שכטר למדעי יהדות הוא מוסד אקדמי שהקצה איש סגל בחצי משרה.

<יאיר פז: אמרו לי 'תלמד בחצי משרה פחות ותעבוד חצי משרה בשטח בהקמת קבוצות לימוד לדוברי רוסית'.

<יאיר פז: הסיפור התחיל באופן קצת מצחיק בשנת 1991.

<יאיר פז: השם מדרשת ירושלים היה שם של קבוצות יהודים שהגיעו מארצות הברית כדי ללמוד שנה בארץ.

<יאיר פז: קבוצות של בעלי בתים שהיו מגיעים, הם קיבלו מימון מהסוכנות.

<יאיר פז: בשנת 2001 סאדאם חוסיין איים לפלוש לכוויות, זה היה ערב מלחמת המפרץ והאנשים פחדו לבוא ובמקביל לזה התחיל להגיע גל העלייה מחבר המדינות.

<יאיר פז: בזכות זאת, אמרו 'בואו נשתמש בתקציב הזה.

<יאיר פז: אלה פוחדים לבוא ופה מגיע גל עלייה'.

<יאיר פז: כך קמה מדרשת ירושלים לעולי חבר המדינות, רוסיה ובעיקר לאוקראינה.

<יאיר פז: במשך 20 שנות עבודה פיתחנו מתודולוגיות מגוונות כדי לעבוד עם הקבוצות האלה.

<יאיר פז: אקרא במהירות, אתן קצת רקע ולאחר מכן אדגים את הדברים על פרויקט ייחודי שנקרא "מיל"י".

<יאיר פז: המטרה המרכזית לאפשר ליוצאי חבר המדינות חשיפה לתרבות היהדות ישראלית לגווניה ולתקופותיה בגישה אקדמית מסורתית.

<יאיר פז: זאת כדי להרחיב ידע ממקור רציני ולאפשר בחירה של סגנון ההתחברות למורשת העם ללא לחץ וללא כפייה, זאת תוך כדי התאמה מרבית לשילוב תרבותיות.

<יאיר פז: לקורסים אנחנו מקבלים שלנו כל אדם, לא שואלים מהו הרקע שלו.

<יאיר פז: הקריטריון היחיד לקבלת משתתפים הוא רצינות ואהבת הלימוד.

<יאיר פז: את זה יש ליוצאי חבר העמים בשפע.

<יאיר פז: זה נמצא ב-DNA של יוצאי חבר המדינות, אהבת הלימוד.

<יאיר פז: הביקוש תמיד עולה על היכולת התקציבית שלנו.

<יאיר פז: כאן משפט לגבי המקורות התקציביים של הפרויקט הזה.

<יאיר פז: כמו שאמרתי, יש לנו סיוע קבוע מהסוכנות היהודית.

<יאיר פז: בשנים הראשונות כשנושא קליטת עולים היה נושא באופנה קיבלו הרבה מהפדרציות האמריקאיות.

<יאיר פז: היום הולך ופוחת הסיפור הזה.

<יאיר פז: בשלב מסוים קיבלנו קצת מקרן Genesis עבור חלק מהפרויקטים.

<יאיר פז: אנחנו במאבקי הישרדות תמידיים.

<יאיר פז: קיבלנו גם matching חלקי מאוד ממשרד הקליטה בסדר גדול של 15% מהתקציב.

<יאיר פז: אחר כך שהעולים הפסיקו להיות מוגדרים כעולים ניסיתי לקבל ממשרד החינוך לצורך הפרויקט הזה.

<יאיר פז: אלו פחות או יותר המקורות שלנו.

<יאיר פז: מאז פתחנו עשרות קבוצות, בשיא למעלה מ-40 קבוצות לדוברי רוסית.

<יאיר פז: הלימודים נעשים על ידי דוברי רוסית בוגרי מכון שכטר, בוגרי התכניות החינוכיות של מכון שכטר, בוגרי תכניות ל- MA במדעי היהדות או של תכניות להכשרת רבנים או מנהיגים חינוכיים.

<יאיר פז: כל הסגל הוכשר על ידי מכון שכטר.

<יאיר פז: פתחנו קבוצות בכל רחבי הארץ במגוון סגנונות לצעירים ולמבוגרים החל מכרמיאל ושלומי בצפון ועד אילת.

<יאיר פז: יש לנו שיעורים קלאסיים של כיתות, יש לנו הרבה סיורים וקבוצות לימודי ארץ ישראל.

<יאיר פז: יש לנו קבוצות לצעירים, תכף אספר עליהן, קבוצות "מיל"י".

<יאיר פז: יש לנו הרבה שיתופי פעולה עם ארגונים שונים בשטח.

<יאיר פז: בסניפים שלנו נפגשים כל שבוע מאות משתתפים שלא באים לאירוע חד-פעמי, הם מגיעים כל שבוע לשתיים-שלוש שעות ללימוד במשך 40 שבועות בשנה.

<יאיר פז: במפגש אישי וחי הם מסיירים, יוצרים גיבוש חברתי וגם חוגגים את חגי ישראל.

<יאיר פז: הקבוצות הופכות להיות סוג של קבוצות תמיכה האחד לשני.

<יאיר פז: כמו שתיארת, כשימשהו מגיע עם בעיה עוזרים לו למרות שזה לא הנושא שלנו, אבל זה קורה המון בתוך הקבוצות.

<יאיר פז: האנשים מוצאים בקבוצה ובמרצים אוזן קשבת ודרך להפעיל קשרים כדי לפתור בעיות.

יואל רזבוזוב: אני מנסה לחשוב.

יואל רזבוזוב: מדרשה, האם השם לא מרחיק, האם אנשים באים?

יואל רזבוזוב: בסופו קשה לקחת קהל, אני אומר דוברי רוסית "דור אחד וחצי", ולהגיד להם בואו תלמדו באיזה בית ספר, במדרשה ויכול להיות שתהיו רבנים, אני לא חושב שזה מושך.

<יאיר פז: אני בדיוק מגיע לנושא של קבוצות "מיל"י".

<יאיר פז: באמת דור ההורים שלכם כשהם הגיעו לארץ הם באמת הרגישו את הלקונה, את החוסר ביהדות.

<יאיר פז: בתחילה זה היה למגוון גילאים ואחר כך לאט לאט הצעירים התחילו לעבוד וההורים המשיכו לבוא.

<יאיר פז: מצאנו את עצמנו עם מבוגרים, עם פנסיונרים ועם אנשים שלא מצאו עבודה.

<יאיר פז: הם באמת אהבו ללמוד.

<יאיר פז: ישבהו אצלי קבוצת פרופסורים שחבריה לימוד במוסקבה וכאן הם ישבו מסביב לשולחן - - -

יואל רזבוזוב: אבל אלו אנשים שאוהבים ללמוד.

יואל רזבוזוב: הם יבואו איפה שתיתן להם.

יואל רזבוזוב: השאלה, אנחנו מדברים על חבר'ה צעירים, האם אתה חושב שזה מספיק אטרקטיבי ?

יואל רזבוזוב: האם התכנית הזאת, האם באמת יש לה ביקוש?

<יאיר פז: באמת כשראינו שיש פחות ביקוש שמנו דגש על שתי תכניות שהתברר שהן מושכות את כל הגילאים.

<יאיר פז: האחת, סיורים להכרת הארץ, לזה כולם באים וכאן הבעיה היא העלות שהיא גבוהה יחסית.

<יאיר פז: התכנית השנייה, זה פרויקט שאנחנו קוראים לו "פרויקט מיל"י" - מדרשת ירושלים ללמידה יצירתית.

<יאיר פז: זה כבר מותג שמוכר.

<יאיר פז: תחילתו במשחק שכל דובר רוסית מכיר.

<יאיר פז: למי שלא מכיר, זה פיצוח חידות, זה לא משחק טרויה רגיל.

<יאיר פז: מכינים כתב חידה ויושבים בקבוצות של שישה, יש להם דקה.

<יאיר פז: המנחה מקריא את החידה ויש להם בדיוק דקה.

<יאיר פז: במלחמת מוחות מהירה תוך דקה יש להבין את העוקץ בחידה ולהביא את הפתרון.

<יאיר פז: אנחנו לקחנו את המשחק הזה, במרכאות, גיירנו אותו לטובת מושגים ושאלות ביהדות.

<יאיר פז: לא עשינו את זה בהתנפלות.

<יאיר פז: קודם כל הקמנו צוות, השאלות האלה הן שאלות ברמה מאוד גבוהה.

<יאיר פז: יש לזה רייטינג, יש אפילו ליגה עולמית.

<יאיר פז: נכנסנו לליגה העולמית של המשחקים האלה.

<יאיר פז: השאלות עוברות כל מיני וועדות ופיקוח כדי להגדיר שהן שאלות מוצלחות.

<יאיר פז: אדוני היושב ראש, הדבר הזה מושך בדיוק את הקהל הזה ששאלת לגביו, חבר'ה מגילאי 20 עד 40.

<יאיר פז: היו לנו אפילו קבוצות של חבר'ה תיכוניסטים שההורים רצו שהם לא ישכחו את הרוסית לכן הם שלחו אותם לחידונים האלה.

<יאיר פז: הכול מתנהל בשפה הרוסית.

<יאיר פז: יש צוות שמחבר שאלות מיוחדות.

<יאיר פז: אנחנו אמרנו שרבע עד שליש מהשאלות תהיינה בתחומים של תרבות יהודית, תרבות יהודית זה הכול, והשאר בתחום כללי.

<יאיר פז: זה גורם לאנשים גם נוחיות שהם לא באים לאיזה מכבש של יהדות אלא באים למפגש תרבותי.

<יאיר פז: הם נפגשים כל שבוע.

<יאיר פז: אתן דוגמה לשאלה ואיך היא מחברת אותנו לנושאים שלנו.

<יאיר פז: השאלה "בשנת 1988 הצטרפה ישראל למועדון היוקרתי של ה-8 אך היא עשתה זאת הפוך מכולם" השאלה, "מה בדיוק היא עשתה הפוך?

<יאיר פז: יש לכם דקה".

<יאיר פז: אני אגלה לכם את התשובה.

<יאיר פז: בשנת 1988 מדינת ישראל שילחה את הלוויין הראשון שלה, "שביט", היא שלחה אותו לחלל ובזה היא הצטרפה למועדון של 8 מדינות בעולם ששלחו לוויינים, אבל היא עשתה את זה הפוך.

<יאיר פז: כלומר, כל המדינות שולחות את הטילים לכיוון מזרח כי כדור הארץ מסתובב מערבה אז מרוויחים יותר מרחק.

<יאיר פז: ידוע שבמזרח לישראל נמצאות מדינות ערב ולא רצו שהטיל ייפול בעיראק או באיזו מדינה ערבית, בניגוד לכל המקובל בתחום הלוויין, שלחו אותו לכיוון ים התיכון, לכיוון מערב.

<יאיר פז: מה לומדים החבר'ה מהסיפור הזה?

<יאיר פז: הם לומדים שני דברים, א', גאווה ציונית, הנה מדינת ישראל, איזה הישגים.

<יאיר פז: הדבר השני, הסיטואציה הבלתי אפשרית הביטחונית שמדינת ישראל נמצאת.

<יאיר פז: זאת דוגמה לשאלה.

<יאיר פז: כך יש לנו גם ביהדות.

<יאיר פז: משפט סיום, בפרויקט מיל"י, ביקר בו מנכ"ל משרד הקליטה והתלהב ממנו מאוד.

<יאיר פז: הוא אמר 'תגישו אותו כמיזם משותף'.

<יאיר פז: אנחנו הגשנו אותו כמה פעמים ולא קיבלנו.

<יאיר פז: הפרויקטים האלה נמצאים בסכנת סגירה.

<יאיר פז: אני לא אומר את זה כמשהו תיאורטי אלא כדבר ממשי ביותר בגלל שלא משרד הקליטה תומך בו ולא האגף לתרבות תורנית של משרד החינוך תומך בו כי הוא אומר שזה לא ממש יהדות כמו שהם מבינים את זה ואילו משרד הקליטה אומר, הם כבר לא עולים.

<יאיר פז: הסיפור הנפלא הזה שנותן הזדמנות לאנשים צעירים ישראלים להתחבר בכל מיני דרכים נחמדות למקורות וליהדות הולך ליפול.

יואל רזבוזוב: תודה לדוקטור יאיר פז על שיעור במדרשת ירושלים, מכון שכטר.

יואל רזבוזוב: אני חייב לספר להורים שלי, לא חשבתי שבכנסת ישראל אני אדבר על המשחק הרוסי.

יואל רזבוזוב: יש לנו כאן תקדים.

יואל רזבוזוב: אמרת נכון וגם ציינו שהנושא הזה נופל בין הכיסאות.

יואל רזבוזוב: בבקשה אנה פרלמן סמנכ"לית קרן Genesis בבקשה.

<אנה פרלמן: כבוד היושב ראש, חבריי היקרים.

<אנה פרלמן: האמת, נמצאים פה אנשים שהם לגמרי חברים לדרך.

<אנה פרלמן: כבוד להיות בשולחן הזה וכבוד להיות בפורום הזה, תרתי משמע, יום יום.

<אנה פרלמן: את כל הפנים החדשות אני מקווה שנכיר בהמשך.

<אנה פרלמן: כמה מילים.

<אנה פרלמן: עצם זה שכל אחד מחבריי שהציג לפני כן הוא הפרטנר שלנו, זה אומר שקרן Genesis בתוך הפורום הזה היא לא במקרה.

<אנה פרלמן: קרן Genesis זו קרן מיוחדת, צעירה מאוד.

<אנה פרלמן: היא הוקמה לפני כשבע שנים על ידי יהודים דוברי רוסית, לעולם דוברי הרוסית, לעולם היהודי עם תפיסה מאוד ברורה שאומרת מצד אחד שיש צורך עצום לא רק בישראל.

<אנה פרלמן: אנחנו קרן בינלאומית, אני אתייחס לזה בהמשך.

<אנה פרלמן: יש צורך עצום בקרב קהילה צעירה דוברת רוסית בהעצמת יהודית.

<אנה פרלמן: לא בהעצמת זהות יהודית במודל הישן של 'אוקיי, תכף נלמד אתכם מה זה להיות יהודי, נסביר לכם כי לא בדיוק ידעתם בברית המועצות'.

<אנה פרלמן: להפך, לחבר את אותו דור צעיר למורשת היהודית העצומה שיש לקהילה הזאת.

<אנה פרלמן: מורשת יהודית שקשורה גם להקמת מדינת ישראל, לא רק שהיא קשורה אלא היא תופסת חלק נכבד במה שנקרא ציוויליזציה יהודית מודרנית, לקשר אותם לא ל-20 שנות עלייה, אלא ל-120 שנות עלייה עם כבוד והבנה שהחבר'ה האלה שהגיעו לכאן לפני 120 שנה דיברו רוסית.

<אנה פרלמן: חלקם אם לא כולם בפירוש התייחסו לתרבות הרוסית והיהודית כשתי תרבויות שמעצבות אותם.

<אנה פרלמן: אין לי שום ספק ואני חושבת שלאף ישראלי אין ספק שהתמהיל המיוחד הזה של יהודי רוסי עם קצת אידיש, עם בדיחות שעוברות ממשפחה למשפחה זה חלק מהחברה הישראלית המודרנית ביום-יום שלנו.

<אנה פרלמן: קרן Genesis הוקמה לפני כשבע שנים.

<אנה פרלמן: בשבע השנים האלה אנחנו רק בישראל תמכנו בכ-150 פרויקטים.

<אנה פרלמן: מבחינת התחומים אנחנו תמיד פועלים להעצמה יהודית.

<אנה פרלמן: כמעט בכל הפרויקטים שלנו אנחנו נתקלים באותו "דור וחצי" שלמענו הפורום הזה מתכנס היום.

<אנה פרלמן: ברור לנו שזה דור שיוביל בסופו של דבר את העולם היהודי קדימה, אם הוא לא מוביל אותו כבר.

<אנה פרלמן: ראינו כאן

<אנה פרלמן: שאנחנו עדים לגמרי לרנסנס יהודי מרתק בהקהל היעד הזה.

<אנה פרלמן: אנחנו נתקלים בזה בארגונים, לחלקם היה לנו הכבוד לעזור לו לקום על הרגליים, כמו "פישקא", "הורים לצברים" כמו "שישי שבת ישראלי" שלא הגיעו לכאן ולעוד רבים אחרים.

<אנה פרלמן: אנחנו נתקלים - - - <קריאה:> הם בדיוק הגיעו.

<אנה פרלמן: כן, גם "שישי שבת ישראלי".

<אנה פרלמן: אלפים אם לא עשרות אלפים משתתפים היום וכבר חברים באותן קהילות.

<אנה פרלמן: אנחנו נתקלים בהם בפעילות חינוכית משותפת שלנו עם צה"ל.

<אנה פרלמן: פתאום רואים שאותו קצין שבפירוש נקלט במדינת ישראל ותורם למדינת ישראל מתמלא בגאווה.

<אנה פרלמן: פתאום לאחר 20 שנה בארץ הוא תופס שיש לו קשר ישיר מאוד לאדמה הזאת, למדינה הזאת ולעם הזה, שהוא לגמרי חלק בלתי נפרד, ללא קשר איך תופסת אותו הרבנות, לנהר הזה שנקראה העם היהודי, הוא יודע איפה הוא נמצא.

<אנה פרלמן: כשמגיעות קבוצות "מהות" של קצינים לקהילות דוברות רוסית בעולם, אתה רואה פתאום את המפגש הזה של קהילה דוברת רוסית, דוברת יהודית בקייב עם קצינים ישראלים צעירים שבאו ממשפחות דוברות רוסית.

<אנה פרלמן: זה עושה משהו שאומר 'אנחנו לגמרי על המפה כיהודים ישראלים עם רקע דוברי רוסית ויש לנו המון כוח בידיים'.

<אנה פרלמן: בסופו כוח הידיים הזה הביא להקמת עשרות ארגונים שקמים היום.

<אנה פרלמן: מה שאפיין את הקהילה לפני 120 שנה ומה שמאפיין אותה זה אותו אי שקט ורצון לשנות את העולם סביבה.

<אנה פרלמן: לשנות את העולם, להתאים אותו לקדמה מודרנית, לא לשכוח את העולם היהודי והמשפחה שנשארה, אנחנו נביא אותה.

<אנה פרלמן: זה מקדם אותו ומצד שני גם אם הוא מקושר לשורשים כפי שאנחנו מבינים, הקהל לאחר שטיפה התמקם כאן בארץ גם מהבחינה חברתית ומקצועית הוא ממשיך.

<אנה פרלמן: "הורים לצברים" "פישקא" ו-"שישי שבת ישראלי" פועלים שעוד לפני שאנחנו ממשיכים את הדרך נבין מה אנחנו מעבירים הלאה לילדים ואיך אנחנו מעבירים לילדים הלאה.

<אנה פרלמן: לצורך כך קרן Genesis משקיע לא מעט גם בפיתוח התוכן.

<אנה פרלמן: אותם עמודי ההיסטוריה של הקהילה הזאת נשכחו שמעט, למשל השואה והגבורה של יהדות דוברת רוסית, כמו ההיסטוריה הציונית המפוארת של קהילה הזאת, ההיסטוריה היהודית המפוארת שהושמדה באותן בשנות האנטישמיות יחד עם השואה בארצות העבר.

<אנה פרלמן: צריך לציין.

<אנה פרלמן: בשבע שנות פעילות של קרן Genesis בישראל, צפון אמריקה, ברית המועצות לשעבר, כפי שאתם שומעים אנחנו לא תומכים, תפיסת הפעילות של קרן Genesis מתמקדת מצד אחד בהעצמת זהות יהודית ומצד שני בהשקעה ולא בתרומה.

<אנה פרלמן: אנחנו לא תורמים לארגונים האלה, אנחנו לא תורמים לאנשים שיושבים כאן.

<אנה פרלמן: אנחנו לגמרי משקיעים במחר של החברה הישראלית, במחר של מדינת ישראל ובעם היהודי כולו.

<אנה פרלמן: נשמח לענות על שאלות.

<אנה פרלמן: לכבוד להיות כאן.

<אנה פרלמן: אנחנו מאוד מאמינים במחר של הקהילה הזאת ועושים הכול שהמחר יהיה אמיץ יותר, יהודי יותר, שהקהילה הזאת כהרגלה תיקח אחריות על עצמה ועל העולם סביבה, שתשנה את העולם שמסביבה לטובה.

<אנה פרלמן: אני אתן דוגמה קטנה.

<אנה פרלמן: בימים הטרופים האלה, הישראלים באמת מתנהגים לתפארת מדינת ישראל, גאווה להיות חלק מהחברה הישראלית, חבל שדווקא בימים האלה אנחנו נזכרים בזה.

<אנה פרלמן: מיד עם תחילת המבצע פנינו לכל השותפים שלנו והתגובה הייתה מדהימה.

<אנה פרלמן: אתמול נפתח מחנה קיץ באזור חדרה.

<אנה פרלמן: מתוך 140, 40 הגיעו מחו"ל, היו 5 ביטולים.

<אנה פרלמן: לא רק, המארגנים ברגע האחרון ויתרו על משכורת של חלק הצוות החינוכי והזמינו 20 חבר'ה מהדרום.

<אנה פרלמן: בהמשך לבקשה שלנו נפתחה עוד קבוצה בחיפה והביאה ילדים מאשדוד.

<אנה פרלמן: קהילות דוברות רוסית מכרמי

<אנה פרלמן: אל ארחו אצלן משפחות מאשקלון.

<אנה פרלמן: זה רק מתחיל.

<אנה פרלמן: אנחנו רואים את התפיסה העצמאית הוולונטרית של הקהילה הלא מתנדבת, כפי ששמענו, אז הקהילה הזאת מתנדבת, הקהילה הזאת חזקה מאוד, הקהילה הזאת משדרת המון עוצמה חיובית.

<אנה פרלמן: זאת קהילה לומדת, אנחנו לומדים גם על המורשת שלנו, גם על עצמנו ועל כמה כוח יש לנו בידיים לעשות ולשנות כדי להעביר את זה הלאה לילדים.

<אנה פרלמן: תודה.

יואל רזבוזוב: תודה לאנה פרלמן סמנכ"לית קרן Genesis.

יואל רזבוזוב: כמו שאמרת, אתם לא תורמים ולא נותנים לנזקקים אלא אתם רואים את דור העתיד.

יואל רזבוזוב: אתם רוצים לתת מעצמכם לטובת עתיד מדינת ישראל.

יואל רזבוזוב: אני חושב שזה ראוי ביותר.

יואל רזבוזוב: באמת שומעים עליכם הרבה, בכל מקום שאתם נוגעים הפעילות והפעולות שאתם עושים הן ברוכות וטובות.

יואל רזבוזוב: כמו שציינת, גם אמרנו כאן שאותה קבוצה הלא מתנדבת הזאת, אמרתי שזה רק סטיגמה.

יואל רזבוזוב: אנחנו צריכים להעביר את זה לכולם ולהראות שזו אוכלוסייה חזקה שרוצה ועושה הרבה למען המדינה, היא משרתת בצבא, יש בה אקדמאים, רוצים ועושים, פשוט לא שומעים ולכן נוצרה סטיגמה.

יואל רזבוזוב: את זה עלינו, עליכם לשנות.

יואל רזבוזוב: אנחנו נעבור למר ברק לוזון מנהל של המשרד הישראלי, הפדרציה של סן פרנסיסקו.

יואל רזבוזוב: בבקשה.

<ברק לוזון: שלום.

<ברק לוזון: שמי ברק, אני מנהל את המשרד הישראלי ואת הפעילות הגלובלית של הפדרציה היהודית סן פרנסיסקו.

<ברק לוזון: נמצאת כאן גם תמר אלפרוביץ שהיא רכזת תחום המענקים לפלורליזם יהודי.

<ברק לוזון: ראשית אני מבקש לומר שאנחנו בעמדה מאוד מאוד צנועה להיות פה.

<ברק לוזון: מי שעושה את העבודה ביום יום זה החבר'ה שיושבים בצד הזה של השולחן.

<ברק לוזון: אנחנו מנסים עד כמה שניתן לתמוך בארגונים האלה ולהיות בשבילם, בדיוק כמו שאמרת, מתוך ראיה שזה השקעה ולא תרומה.

<ברק לוזון: אני מבקש לנסות להציג, קודם כל מאד מרגש להיות פה, מרגש מהרבה בחינות.

<ברק לוזון: אוכל לומר בשתי מילים מי זאת הפדרציה מסן פרנסיסקו כי אני חושב שאולי זה מייצג תופעה יותר רחבה.

<ברק לוזון: זו קהילה יהודית של כרבע מיליון יהודים שיושבים באזור המפרץ ומשקיעים בישראל ב-25 שנה האחרונה.

<ברק לוזון: ההשקעה היא של מיליוני דולרים מדי שנה באמצעות פילנתרופיה שאנחנו מכירים, היום זה קרוב ל-40 עמותות.

<ברק לוזון: כמו שאתם מכירים את העולם היהודי, הכסף הזה הולך וקטן.

<ברק לוזון: זה לא כסף שהולך וגדל, לפחות מתוך המוסדות היהודיים.

<ברק לוזון: אני אבקש לומר משהו על השותפות עם אותו "דור אחד וחצי".

<ברק לוזון: בעולם הגלובלי הזה "דור אחד וחצי" לא נמצא רק מסביב לשולחן הזה ולא רק בישראל.

<ברק לוזון: בעצם הוא נמצא בכל מקום.

<ברק לוזון: הפדרציה משקיעה למלגות ל"תגלית" בברלין.

<ברק לוזון: רוב החבר'ה שמקבלים את המלגות האלה שמגיעים ל"תגלית" בברלין הם אותם חבר'ה.

<ברק לוזון: כנ"ל בניו יורק, כנ"ל בטורונטו – אנחנו רואים יותר ויותר חברים שעושים בסן פרנסיסקו.

<ברק לוזון: 50 אלף מיהודי סן פרנסיסקו הם יהודים דוברי רוסית.

<ברק לוזון: זאת אותה קהילה.

<ברק לוזון: הקבוצה הזאת היא רבע מכלל הקהילה הזאת.

<ברק לוזון: הם לא בקשר עם הקהילה המאורגנת, גם שם אין תרבות של שותפות של קשר ושל תרומה, עם זאת זה מגנט מעורר השראה ענקית של יצירתיות, של יצירה יהודית מתחדשת וכדומה.

<ברק לוזון: אני רוצה לציין שעשינו בשנים האחרונות כמה פעולות שהם מאוד מעניינות גם לדיון הזה, אולי הן פרספקטיבה קצת אחרת.

<ברק לוזון: בעולם היהודי בכלל יש קושי או אתגר גדול להיות בקשר ולהביא לתוך העולם היהודי פנימה את אותו דור אחד וחצי היהודי.

<ברק לוזון: בכל מקום 80% מיהודי העולם אינם מתחברים ליהדותם דרך תורה ומצוות והם שואלים מה זה אומר להיות יהודי, בטורונטו, בברלין, בתל אביב ובבאר שבע.

<ברק לוזון: אנחנו מצאנו שזה הקשר שעליו דיברת קודם בין אותן תתי קהילות והיכולת לייצר זהות שהיא גם פרטיקולארית שקשורה למשל לזהות הרוסית, היסטוריה, תרבות, מורשת גאווה וכדומה.

<ברק לוזון: גם לייצר סיפור אחד גדול של קהילה עולמית מתחדשת, זה כוח ענק.

<ברק לוזון: היום אנחנו מצליחים להביא לתוך הפדרציה בסן פרנסיסקו חבר'ה דוברי רוסית דרך עבודה שלנו בחבר המדינות, דרך עבודה שלנו איתם בגרמניה, דרך עבודה שלנו איתם בתל אביב.

<ברק לוזון: כלומר, פתאום סוג האתגר הזה שלשמו התכנסנו הופך להיות משאב לקהילה היהודית המאורגנת להביא צעירים יהודים למקום שהוא אטרקטיבי, שהוא רלוונטי, שהוא יצירתי, שהוא אופטימי.

<ברק לוזון: זה לא לשלב אותם עם הקהילה, זה הישראלי החדש.

<ברק לוזון: בעצם כשזה הישראלי החדש ושזה האמריקאי היהודי החדש פתאום הדרך להסתכל על זה משתנה.

<ברק לוזון: אנחנו מתחילים ביחד ליצור יצירה מקורית חדשה ומשותפת.

<ברק לוזון: בונים איזה פרק חדש במה זה להיות יהודי צעיר של מחר ביחד.

<ברק לוזון: לסיום, אני מבקש לומר שיש כאן כמה ארגונים שתמכנו בהם.

<ברק לוזון: אנחנו נמשיך למצוא דרכים לתמוך בארגונים כאלה.

<ברק לוזון: אנחנו מאוד מחויבים לסיפור.

<ברק לוזון: בעיקר אנחנו מחויבים לעשות את השינויים בפרדיגמה, לעבור ממקום של תרומה למקום של שותפות ושל השקעה.

<ברק לוזון: תודה.

יואל רזבוזוב: תודה לברק לוזון מנהל המשרד הישראלי של הפדרציה סן פרנסיסקו.

יואל רזבוזוב: אנחנו עוברים לגברת יהודית ויינשטיין-גרוס, אחראית מחלקת גיור, מכון עיתים.

יואל רזבוזוב: בבקשה.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: תודה ושלום לכולם.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: מסתבר שאני כאן בשני כובעים.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: מצד אחד אני מנהלת מחלקת גיורים במכון עתים.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: מיד אספר עליו.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: מצד שני אני שותפה לפרויקט "שישי שבת ישראלי" שהוזכר כאן לא פעם, הוא הוקם לפני ארבע שנים.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: אני אספר על שני הפרויקטים.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: אתחיל עם פרויקט "שישי שבת ישראלי".

<יהודית ויינשטיין-גרוס: "שישי שבת ישראלי" הוא פרויקט שקם לפני כארבע שנים כסוג של תשובה לתופעה שהיינו ערים לה.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: התופעה היא הירידה מהארץ של צעירים אקדמאים דוברי רוסית שהגיעו לכאן בכל מיני מסגרות ותכניות לעליית בודדים.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: החל מ"נעלה" וכלה ב"מסע".

<יהודית ויינשטיין-גרוס: למעשה החבר'ה האלה מגיעים לארץ, מסיימים מסגרות חינוך, בדרך כלל רוכשים השכלה איכותית כמקובל בקרב האוכלוסייה ויום למחרת הם מקבלים הצעה מאוד מפתה מאיזו מדינה אחרת ברחבי תבל, ארה"ב, אוסטריה וכל מקום אחר.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: הם אוספים את הפאקלך ויורדים מהארץ.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: הסיבה העיקרית, יש מגוון סיבות, אבל הסיבה העיקרית לירידה היא בעצם חוסר אחיזה חברתית.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: לחבר'ה שהגיעו לכאן אין להם משפחות, המשפחות בהרבה פעמים נשארו מאחור.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: בעצם לאחר שאולי הייתה להם מסגרת חברתית באוניברסיטה, במעונות כמה שנים הם מוצאים את עצמם את עצמם כחייל בודד.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: הם הולכים בעצם אחר מקור פרנסה הכי טבעי ואיפה שיהיה קל יותר להסתדר.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: אנחנו, קבוצת אנשי חינוך הבנו שיש לנו דרך להתמודד עם התופעה הזאת, לפחות רצינו לנסות להתמודד עם התופעה הזאת ולכן הקמנו את העמותה.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: חלק ממקימי העמותה הם אנשים שומרי מצוות, אבל מלכתחילה פנינו לאוכלוסייה חילונית.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: עם הזמן גילנו ששתי אוכלוסיות, גם דוברי רוסית מרקע דתי יותר או מכל סוג דתי יותר, בתוך הגרעין הפעיל שלנו יש לנו גם חבר'ה שמשייכים את עצמם לחב"ד ולכיפות הסרוגות, למסורתי ולכל דבר אחר, אבל הקובץ הגדול הוא באמת של חבר'ה חילוניים.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: ראינו שבאמת לאוכלוסייה הזאת אין מספיק מענה.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: ההתעסקות העיקרית של העמותה היא בשאלת הזהות.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: נקודת המוצא היא האמונה שניתן לאמץ באופן חלקי, שלם או כל דרך אחרת, זהות חדשה זה רק כאשר אתה נמצא במקום של כוח, במקום של ביטחון ובמקום שאתה נמצא בשביעות רצון מהזהות הקיימת.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: כלומר, אם אתה נמצא במקום של חולשה, אם אתה מתבייש במי שאתה, אם לא נוח לך עם המוצא שלך או שאתה מתבייש במבטא שלך, לעולם אתה לא תהייה פתוח לקבל, לאמץ או ליצור סינרגיזם של זהויות בתוך עצמך.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: לכן אתה מסתגר מהזהות היהודית ולא מקבל אותה.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: כלומר, כשאתה מתבייש בזהות הרוסית שלך אתה לא באמת מסוגל גם לאמץ זהות ישראלית.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: השיטות שלנו בעמותה הן דווקא לעבוד בשפה הרוסית ואנחנו לא מתביישים בכך.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: לפעמים יש לנו פעילות גם בשפה העברית כשיש איש תוכן שחשוב לנו להביא אותו.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: אבל בתחילת הדרך הקפדנו לעבוד עם השפה רוסית על מנת להראות למשתתפים שאין לנו במה להתבייש ושיש לנו מקום במדינה הזאת ושהזהות שלנו היא זהות מורכבת, אבל היא ממקום שהוא מקור לגאווה.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: למה אנחנו נקראים "שישי שבת ישראלי"?

<יהודית ויינשטיין-גרוס: – כי מההתחלה התחלנו בפורמט של סמינרים "שישי שבת ישראלי", התרחבנו והיום יש לנו בית מדרש שבועי וטיולים פעמיים בחודש ועוד ועוד המון פעילויות.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: בארבע השנים האחרונות עברו אצלנו יותר 3,000 משתתפים.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: יש לנו גרעין של כמה מאות שהוא גרעין מאוד מאוד חזק שהתחיל איתנו בסמינר הראשון וממשיך עד היום.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: אני חושבת שהבאנו מגוון רחב של אנשי ציבור, אנשי אקדמיה, אנשי תרבות ישראלים ממדרגה ראשונה שהם דוברי רוסית.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: את כל ההרצאות הם העבירו בשפה הרוסית.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: באמת האמנו שזה יהיה מקור השראה לאותם חבר'ה.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: גם זאב אלקין הרצה אצלנו באחד הסמינריונים.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: המטרה באמת למצוא את המקום של הנכות עם הזהות הקיימת ואז באמת להיפתח לזהות החדשה.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: זה קצת על "שישי שבת ישראלי".

<יהודית ויינשטיין-גרוס: ההישגים שמרגשים אותי באופן אישי, לנו בכלל אין אתר.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: הסתפקנו בעמוד פייסבוק פעיל ביותר, כל החיים שלנו מתקיימים דרך העמוד הזה בגלל שהפייסבוק מאפשר צפייה של כל מיני תופעות שמתרחשות.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: אחת התופעות המדהימות שאנחנו רואים היום, משתתפי "שישי שבת ישראלי" גרים בדירת שותפים עם משתתפי "שישי שבת ישראלי".

<יהודית ויינשטיין-גרוס: יש כאן שתי תופעות שהן אולי הפוכות.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: או שהם הכירו חברים ב"שישי שבת ישראלי" ועברו לגור בדירת שותפים או שכל מי שהיה פעם "בשישי שבת ישראלי" הביא את השותפים שלו ל"שישי שבת ישראלי".

<יהודית ויינשטיין-גרוס: כלומר, בצורה כזאת או אחרת זה נגמר בכך שחברי "שישי שבת ישראלי" גרים בדירות שותפים עם חברי "שישי שבת ישראלי".

<יהודית ויינשטיין-גרוס: בנוסף לזה יש לנו כבר דור שני ל"שישי שבת ישראלי" – זה מאוד מרגש.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: יש לנו מספר זוגות, אנחנו עובדים על זה.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: סתם, אנחנו לא עובדים על זה, זה עובד לבד.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: יש לנו כבר ילדים שהם ילדי "שישי שבת ישראלי" וזו כמובן תופעה מרגשת ביותר שצריך להמציא לה שם כי "שישי שבת ישראלי" זה ארוך מדי.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: זה לגבי העמותה הזאת.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: חשוב לציין שמנהלת העמותה לינדה פרידבורג לא נמצאת, היא רק נחתה מחו"ל.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: אני שותפה להקמה ואני אחראית תוכן בעמותה.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: זה על "שישי שבת ישראלי" וזה הכובע ההתנדבותי שלי בתור רוסיה לא מתנדבת.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: הכובע האמיתי הנוסף שהוא כן העבודה שלי, אני אחראית מחלקת גיור במכון עתים.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: את מכון עיתים אתם בטח מכירים כי הוא פועל שנים רבות.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: הוא עובר טרנספורמציה מסוימת בתקופה האחרונה.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: אני חושבת שאם לנסות להגדיר מה מכון עיתים מנסה לעשות, נבין שבעצם זה לא רק עבור האוכלוסייה דוברת רוסית, אבל גם, בעצם זו אוכלוסייה מאוד משמעותית עבור המכון.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: המטרה להנגיש את כל שירותי הדת שקיימים המדינה עבור המדינה ולגשר על הפער ולפתור את המקומות הבעייתיים שהקשר עלול, יכול או כבר מייצר.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: כלומר, אנחנו מתעסקים בכל הלווי של אזרחים שנצרכים לכך בכל המערכת הרבנית.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: הם יכולים להיתקל בה החל מלידה, ברית, בר מצווה, בת מצווה, נישואין, נושא שמאוד מאוד מפורסם ואתם יכולים לתאר לעצמכם, ועד לקבורה.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: כל אדם שפונה למרכז סיוע של "עתים" יקבל מענה בצורה כזאת או אחרת בהתאם ליכולות שלנו.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: יש לנו מספיק מקצועיות גם למצוא דרכים צדדיות וגם לא צדדיות כדי לסייע לאנשים האלה לעבור חוויה חיובית.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: במובן מסוים אנחנו כן מייצגים יהדות אורתודוקסית, אנחנו מאמינים שהיא אינה מפחידה ושלא בהכרח היא דורשת איזו טרנספורמציה, אולי לפעמים היא דורשת איזה גישור.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: מחלקת גיור פועלת היום על מנת לפתור את כל סוגית הגיור המורכבת והבעייתית במדינת ישראל.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: משפט סיום, בעצם כל אדם שמעוניין מסיבה כזאת או אחרת, אנחנו לא שופטים אף אחד מהן הסיבות שהביאו לכך, אנחנו מאמינים שברגע שיש רצון כאן היא שעת רצון וחייבים להיענות לה.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: אנחנו מאמינים שיש לנו דרך בתוך העולם האורתודוקסי לסייע לכל אדם שמעוניין היום לעבור תהליך גיור בישראל, אם זו דרך ממלכתית ובין אם זה בדרך אלטרנטיבית בתוך העולם האורתודוקסי.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: כאן אני אומרת שאם מישהו מעניין לו לשמוע פרטים שיש לנו, נשמח לענות.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: גם לפליט המערכת הממלכתית, כרגע אני מדברת על מכון ללימודי יהדות ומערכת הגיור המקובלת, לא מוצא את דרכו בדבר הזה, יש לנו פתרונות עבורו.

<יהודית ויינשטיין-גרוס: גם בתוך המערכת הממלכתית אנחנו יודעים ללוות אנשים נכון כדי שיחוו חוויה חיובית ושיגיעו לתוצאות שחשוב להם להגיע אליהן.

יואל רזבוזוב: תודה ליהודית פיינשטיין גרוס, אחראית מחלקת גיור במכון עיתים וכמובן מתנדבת ב"שישי שבת הישראלי".

יואל רזבוזוב: מסרת לנו הרבה מידע בזמן קצר.

יואל רזבוזוב: הוועדה כאן בשיתוף פעולה עם מכון עיתים.

יואל רזבוזוב: אני כן רואה את נושא הזה כנושא חשוב וכמובן גם לאוכלוסייה שלנו, לעולים.

יואל רזבוזוב: אני לקחתי על עצמי גם לטפל בעניין של קבורה אזרחית.

יואל רזבוזוב: אנחנו מתקדמים בצעדי ענק בנושא, ממש כל חודשיים-שלושה אנחנו מקיימים כאן דיונים בוועדה.

יואל רזבוזוב: בדיון הבא משרד הדתות יציג מצגת.

יואל רזבוזוב: ממש חתמו עם נתניה ואנחנו הולכים לקבל בתי עלמין.

יואל רזבוזוב: המטרה שלי שתוך שנתיים-שלוש יקומו פה 20 בתי עלמין.

יואל רזבוזוב: עד היום פועלים רק שניים: באר שבע וכפר סבא.

יואל רזבוזוב: המטרה היא להגיע לכ-20.

יואל רזבוזוב: זה המספר שאני רואה כהגיוני לתקופה הקרובה.

יואל רזבוזוב: על נושא הגיור אנחנו עובדים.

יואל רזבוזוב: יש לנו כאן קואליציה רועדת בעניין "חוק הגיור".

יואל רזבוזוב: נקווה שגם הנושא הזה יוסדר.

יואל רזבוזוב: אחד הנושאים האחרונים שזיהיתי, אני עברתי ואני חושב שגם הרבה אנשים עברו בדיון האחרון בוועדה בנושא בירור יהדות.

יואל רזבוזוב: אני חושב שאסור שבירור יהדות יהיה בבית דין רבני, אנשים לא פושעים, האנשים לא חטאו ולא רצחו אף אחד.

יואל רזבוזוב: כשהם מגיעים בבית דין הדיינים יושבים למעלה וצועקים עליהם 'תכנסו, תכנסו, תצאו, תגידו' ושואלים את השאלות הללו.

יואל רזבוזוב: אני חושב שהרבה אנשים חווים השפלה.

יואל רזבוזוב: עכשיו אני פועל מול הרבנות הראשית לדאוג שזה יהיה חדר לבירור ולא בית דין, זה שיהיה בגובה העיניים, שזה יהיה אחד לאחד מול הבנאדם.

יואל רזבוזוב: העניין הזה משפיל והעניין הזה מרחיק את האנשים.

יואל רזבוזוב: במקום שזו תהייה חוויה חיובית אנשים מתרחקים ולא רוצים לשמוע על הממסד, על היהדות, על המסורת ואז כל מה שאנחנו עושים כאן בשולחן הזה לא יעזור.

יואל רזבוזוב: ברגע שאנשים שומעים משהו על יהדות הם מתרחקים כי הם עברו חוויה לא נעימה ומשפילה.

יואל רזבוזוב: אנחנו באמת פועלים הרבה עם מכון עתים.

<יאיר פז: ואתה שואל איך לא עשו את זה עד עכשיו.

יואל רזבוזוב: כנראה שיש כאן הרבה נושאים שאנחנו מטפלים בהם כאן בכנסת ולא יודעים.

יואל רזבוזוב: אני חוויתי את זה על בשרי, כל אחד מביא מטען מהבית, זה משהו שחוויתי וכאן אני מתמקצע ולומד את הנושא הזה עוד יותר.

יואל רזבוזוב: יש לי גם הזדמנות לפגוש עוד אנשים שנמצאים באותו סיטואציה.

יואל רזבוזוב: אנחנו באמת פועלים.

יואל רזבוזוב: בסיכום אני אומר אגע ב"דור אחד וחצי".

יואל רזבוזוב: בבקשה נציגת משרד הקליטה, שרי פייר בבקשה בקצרה.

<שרי פייר: משרד העלייה והקליטה מאמין שתהליך הקליטה הוא תהליך דו-כיווני.

<שרי פייר: מצד אחד יש את הקולטים ומצד שני יש את הנקלטים.

<שרי פייר: זה לא בשני צדדים שלעולם לא יפגשו.

<שרי פייר: אנחנו שואפים למפגש הזה.

<שרי פייר: בתהליך הבחירה לעלות לארץ יש את הבחירה הראשונית שבאה מכל מיני מניעים, אבל יש גם בחירה מתמשכת בשאלה האם להישאר כאן ובאיזה סטאטוס להישאר כאן.

<שרי פייר: כפי שנאמר כאן ובצדק, הספרות המחקרית אומרת שככול שהרגליים נטועות חזק גם בתרבות המוצא וגם תרבות הארץ הקולטת הסיכוי שלך הוא טוב יותר.

<שרי פייר: במסגרת הדברים שהמשרד עושה כדי לקדם את הדברים האלה, המשרד נותן תקציבים מאוד גדולים לרשויות הן בתקציב השוטף והן בתקציב אומנות ותרבות.

<שרי פייר: במסגרת הזו זוכים לפעילות הזאת עולים רבים וביניהם עולים מחבר מדינות העמים שעלו משנת 1989 ואילך.

<שרי פייר: זאת אומרת, כל אנשי "דור אחד וחצי" נכללים ובהחלט נמצאים במוקד העשייה.

<שרי פייר: הוזכרו פה כמה דברים, למשל פועלם של הוטרנים, חדרי הנצחה, חדרי תרבות, המשרד מאוד מרים על נס את הפעולה החשובה הזאת.

<שרי פייר: ספק אם בלעדיה חלק רב מאיתנו היה נמצא כאן היום.

<שרי פייר: בנוסף לכך חשיפת התרבות שהיא על מנת להראות גם עד כמה התרבות של ארץ המוצא היא חשובה.

<שרי פייר: במסגרת זאת יש למשל חלוקה של פרסים לאומנים עולים יוצרים על שם אורי שטרן במגוון רחב מאוד של תחומי עשייה.

<שרי פייר: היום אנחנו נמצאים בתחילתו של פרויקט לתרגום ועריכה של מחזות ישראלית לרוסית שיעברו ברדיו רקע בצורת תסכיתים.

<שרי פייר: נושא הזהות והשייכות גם הוא במרכז העשייה.

<שרי פייר: הנחייה שלנו היא לשים מוקד על העשייה הזאת ברשויות.

<שרי פייר: נמצאים כאן הרבה נציגים של הרשויות שבוודאי מכירים את הסוגיה הזאת.

<שרי פייר: בנאדם שמרגיש שייך, בנאדם שהוא פחות מנוכר ופחות מבודד הוא הרבה יותר שבע רצון והוא הרבה יותר חלק מהאוכלוסייה והוא פחות בעל נטייה לרדת.

<שרי פייר: זה יכול להיות יד ביד עם השמירה על שפת האם.

<שרי פייר: הדור השני שהוא הדור העתידי גם של "הדור האחד וחצי" וגם כאלה שהם כבר דור שני, להם אנחנו נותנים פרויקטים של זהות ושייכות.

<שרי פייר: ביניהם שותפות יחד עם משרד החינוך בפרויקט "כחול ולבן" שבאמת מעצים - - -

יואל רזבוזוב: סליחה, אני חושב שבזה נתעסק בדיון הבא.

יואל רזבוזוב: זה לא דיון אחרון כאן.

יואל רזבוזוב: אנחנו רק ביקשנו להציף את הבעיה.

יואל רזבוזוב: בסיכום אנחנו נקרא לכל המשתתפים.

יואל רזבוזוב: יציגו המשרדים את כל מה שהם עושים וגם נדרוש מהם לעשות עוד.

<שרי פייר: אני מבקשת לסכם.

<שרי פייר: מעבר לפעילות הזאת, אני חושבת שכדובר כאן על "דור אחד וחצי", ראשית צריך לשים אותם במוקד העשייה.

<שרי פייר: במשרד זה נעשה.

<שרי פייר: שנית, אנחנו מסתכלים מאוד מאוד בברכה, מאוד מאוד בעין חיובית על שימור השפה, על שימור התרבות כי שיש לך שורשים אז יש לך גם לאן לצמוח.

<שרי פייר: תודה.

יואל רזבוזוב: תודה לשרי.

יואל רזבוזוב: אנחנו ממש לפני סיום, נותרו דקות בודדות.

יואל רזבוזוב: אלון זיו מקרן שח"ף, בבקשה.

<אלון זיו: תודה.

<אלון זיו: אני מהדרום ורציתי כאן לנפץ דבר שהוא נושא חם.

<אלון זיו: אומרים שחבר'ה לא מתנדבים, אז מי שאמורים היו להיות פה זה סטאס ומרדכי, הם לא נמצאים כאן כי הם מתנדבים.

<אלון זיו: קרן שח"ף היא שותפות של 18 פילנתרופים מהארץ ומחו"ל שמנסה לקדם את התופעה שנקראת "קהילות צעירים משימתיות", חבר'ה צעירים שבאים להתיישב או מתארגנים כקהילות חיים ופועלים למען הקהילה הרחבה.

<אלון זיו: היום יש 180 קהילות כאלה שפועלות ב- 70 ישובים.

<אלון זיו: 23 קהילות מתוכן הן קהילות עולים, קהילות של שלושה ארגונים: ארגון דור לדור, ארגון בני הקהילה הקווקאזית, חברים בטבע וגם ארגון הנני של קהילות אתיופים ושל לא אתיופים שבהם יש ריכוז של בני העדה.

<אלון זיו: הם פעולים במקומות האלה.

<אלון זיו: אנחנו מדברים על למעלה מ-800 חברי קהילות שמפעילים אלפי מתנדבים גם בחירום וגם בעיתות שלום.

<אלון זיו: אני חושב שזו תופעה, שמעתי כאן שהם לא מתנדבים, לי יש את הזכות לעבוד עם האנשים האלה, הם עובדים ללא תשלום והם חיים את העשייה הזאת.

<אלון זיו: אנחנו נמצאים בקשר ארוך עם שרי מהמשרד.

<אלון זיו: אני חושב שהמשרד צריך לאמץ, לקדם ולתמוך יותר ממה שהוא מקדם ותומך ב"דור אחד וחצי" בכלל בטח ובטח בקהילות צעירים המשימתיות.

<אלון זיו: אתם קצרים בזמן ויהיו עוד דיונים, בגדול זה מה שרציתי להגיד.

<אלון זיו: אם מתוך התארגנויות שלכם יש קבוצות או קהילות שאתם חושבים שהן קהילות פוטנציאליות להיות קהילות צעירות משימתיות, אנחנו נשמח לשמוע.

יואל רזבוזוב: תודה לאלון זיו.

יואל רזבוזוב: אנחנו יודעים שאתה עושה עבודה טובה.

יואל רזבוזוב: הגעת מהדרום.

יואל רזבוזוב: דבי בבקשה רצית להגיד מילת סיכום.

<דבורה גודלמן גולן: אני מבקשת לומר שאני מברכת על כך שנמצאים כאן קארן כהן וייס סמנכ"לית קרן אבי חי.

<דבורה גודלמן גולן: קרן אבי חי, קרן Genesis, פדרציות סן פרנסיסקו, ניו-יורק ולוס-אנג'לס, תמכו בעצם בפעילויות שלנו ואפשרו לנו להתחיל לעבוד ולהכיר לעמוק את הצרכים, אבל זה באמת לא מספיק.

<דבורה גודלמן גולן: אני מברכת שיושבים כאן נציגים של משרד קליטה.

<דבורה גודלמן גולן: צריך ליצור את המפגש הזה.

<דבורה גודלמן גולן: אני מאוד מודה מצד אחד לאלה שאפשרו לנו להגיע על הלום, אבל כדי שנפרוץ קדימה, כדי שנענה לאתגר שציינת כל כך יפה שאתה בעצמך חווית, אנחנו צריכים את השותפים מתוך הממשלה ומתוך גופים נוספים.

יואל רזבוזוב: תודה דבי.

יואל רזבוזוב: חברים, לסיכום.

יואל רזבוזוב: כמו שראיתם אני ידעתי על התופעה, אבל איך שהוא לא מייחסים לה יותר מדי חשיבות.

יואל רזבוזוב: כן, אני שומע מחלק מהחברה על בעיות ואחרי שנחשפת לנתונים גם ללא מעט בעיות ששמעתי שקיימות בתוך הקבוצות הללו.

יואל רזבוזוב: אני חושב שהייתי כן רוצה להתגייס.

יואל רזבוזוב: כמו שאמרתי, כל אחד בא עם המטען שלו.

יואל רזבוזוב: אני כן באתי עם המטען הזה.

יואל רזבוזוב: אני רואה בזה חשיבות כי גם הרבה מחבריי עזבו לכל מיני מדינות.

יואל רזבוזוב: הם אמרו 'אנחנו נחזור בעוד כמה שנים, אנחנו רק נעשה את הכסף ונחזור.

יואל רזבוזוב: אז לאט לאט המשפחות שלהם עזבו.

יואל רזבוזוב: זו תופעה שאני לא אוהב.

יואל רזבוזוב: כמו שאמרתי זו אחת מהסיבות שאני נמצא כאן בכנסת ישראל.

יואל רזבוזוב: אוכל לומר כעת משפט ממלכתי.

יואל רזבוזוב: אני קורא לכל משרדי הממשלה הרלוונטיים להתגייס, זה משפט שאני לא רואה בו שום תוכן.

יואל רזבוזוב: לכן, אם אני באמת רוצה לקדם את הנושא הזה, כי אנחנו צריכים לעשות, אני אבקש מכל הארגונים שנמצאים פה, לשלוח אלי תכניות ופרויקטים.

יואל רזבוזוב: מעבר לשליחת תכניות ופרויקטים, צריך לחשוב אילו משרדים רלוונטיים יכול לתמוך בפרויקט הזה.

יואל רזבוזוב: כיושב ראש ועדה, אני אפנה לאותם המשרדים ואנחנו נקיים דיון נוסף.

יואל רזבוזוב: אנחנו נחשוב על תאריך לקיום דיון במושב הבא בנושא.

יואל רזבוזוב: נגייס לכאן את המשרדים הרלוונטיים.

יואל רזבוזוב: אני מקווה שעד אז יש לכם זמן להתארגן כדי להביא לי את החומרים.

יואל רזבוזוב: נביא לכאן את נציגי המשרדים ונתחיל לפעול.

יואל רזבוזוב: אני אעלה את הנושא הזה בפני שר האוצר, גם לו כואב שחבר'ה צעירים עוזבים את המדינה.

יואל רזבוזוב: לדעתי הנושא של להקים גוף, אני עדין לא יודע, זה מאוד טרי וזה נולד עכשיו, אבל אני כן חושב שמישהו צריך להרים את הכפפה.

יואל רזבוזוב: בסך הכול הפעילות שאתם עושים היא פעילות טובה ומבורכת לקיומה של המדינה שלנו.

יואל רזבוזוב: כמו שנאמר על השולחן הזה אנחנו יודעים כמה מתנדבים יש לנו.

יואל רזבוזוב: רוב החבר'ה שיושבים כאן הם מתנדבים.

יואל רזבוזוב: אנחנו צריכים לשבור את הסטיגמה הקיימת.

יואל רזבוזוב: יש לנו הרבה דברים לשבור כמו תקרת זכוכית.

יואל רזבוזוב: כולנו באנו כאן לעבוד.

יואל רזבוזוב: אני מודה לכם על כך שבאתם לכאן במצב הקיים.

יואל רזבוזוב: אנחנו נמצאים במדינה במצב לא כל כך מתאים, אבל עדיין החיים ממשיכים.

יואל רזבוזוב: החדר הזה הוא המקלט של הכנסת.

יואל רזבוזוב: אני תמיד אומר שדופקים את הרוסים, אבל בסופו של דבר שמנו אתכם במקום הכי בטוח בכנסת.

יואל רזבוזוב: תודה רבה.

יואל רזבוזוב: אנחנו נודיע לכם על מועד הדיון הנוסף.