ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 345, 2014-08-13 12:30

<אתי בנדלר: המשרד ייתן הקדמה, אלה תקנות.

אבישי ברוורמן: המשרד עצמו, בבקשה.

אבישי ברוורמן: אז מי מציג מהמשרד?

אבישי ברוורמן: עורכת-דין אופק, בבקשה.

<רעות אופק: חוק המתווכים במקרקעין קובע בסעיף 5 תנאים לקבלת רישיון של מתווך במקרקעין.

<רעות אופק: שניים מהתנאים הם שהמתווך הוא אזרח או תושב של מדינת ישראל או תושב חוץ שניתן לו היתר כדין לעבודה בישראל, ושהוא אינו פושט רגל.

<רעות אופק: לעניין שני התנאים האלה הרשם מוסמך, רשאי, לאחר שניתנה הזדמנות לאדם להשמיע את טענותיו בפניו ולאחר שנועץ בוועדה המייעצת, לבטל את רישיונו לעסוק בתיווך במקרקעין.

<רעות אופק: החוק מסמיך את השר, באישור ועדת הכלכלה, לקבוע הוראות לעניין פרסום בדבר ביטול רישיונות לפי סעיף קטן (ב), שזה הסעיף שציינתי עכשיו, ואנחנו מביאים בפניכם תקנות שעוסקות בפרסום של שני הפריטים האלה.

<לאה ורון: במענה לתזכורת שהוציאה הוועדה אליכם.

<רעות אופק: ואנחנו שוב מבקשים להביע את התנצלותנו על העיכוב בהבאת התקנות.

אבישי ברוורמן: יפה.

<רעות אופק: אופן הפרסום שאנחנו מציעים כאן הוא פרסום באמצעות שאילתה בודדת למשך שנה.

<רעות אופק: הסיבה לבחירה באמצעי הפרסום הזה היא הרצון ליצור איזון בין יידוע הציבור לבין שמירה על פרטיות ועל השם טוב של המתווך.

<רעות אופק: רק אני רוצה לציין שההסדר הזה שנקבע הוא עבור הנסיבות האלה, ולגבי פרסומים של החלטות של ועדת משמעת או התליות על-ידי הרשם אנחנו חושבים שיהיה מתאים לקבוע הסדר אחר.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך.

<לאה ורון: יושבת אתנו גם גב' מויאל שהיא הרשמת של המתווכים.

אבישי ברוורמן: כן, אני רואה, אני זוכר אותה גם מהדיון הקודם, אתי מויאל.

אבישי ברוורמן: עורכת-דין בנדלר, האם יש לך איזו עצה עבורי?

<אתי בנדלר: ההתלבטות שלי מתייחסת דווקא לאחת מהתקנות שנקרא בהמשך שלהבנתי – ואני כבר מודיעה מראש שהבנתי בנושא מאוד מצומצמת, וגם כשאני אומרת שהבנתי מצומצמת אני מחמיאה לעצמי – אבל בעצם נראה לי שהתוכן לא אומר הרבה.

<אתי בנדלר: כל המטרה של התקנות האלה היא, כפי שהוצע כאן על-ידי עורכת-דין אופק, בעצם לאזן בין זכות הציבור לדעת במקרים הקונקרטיים לבין הבטחת הפרטיות, שמירה על הפרטיות, ובעיקר האפשרות של אדם לשקם את עצמו בתום תקופה.

<אתי בנדלר: למעשה, מניעת אחזור מידע לאחר תום תקופה מסוימת – אנחנו נדרשים להיבטים האלה אגב נושאים שונים, אנחנו עדיין מחכים לתקנות בדבר פרסום שמות של מי שהוטלו עליהם עיצומים כספיים כדי לוודא שגם המידע עליהם בתום תקופת הפרסום לא יהיה בר אחזור באינטרנט.

<אתי בנדלר: הבעיה היא בעיה כללית, היא לא בעיה שנוצרת רק בעניינים שלנו, ואני יודעת שבמשרד המשפטים הקימו ועדות – כבר אינני יודעת לפני כמה שנים – בהקשר הזה, ואני לא מעודכנת איפה הדברים עומדים, כי שמות מפורסמים בפסקי-דין באינטרנט ואז למעשה אפשר לאחזר אותם אחרי תקופה וכך הלאה.

<אתי בנדלר: כך שהיא בעיה באמת כללית וקשה.

<אתי בנדלר: בסופו של דבר אלה תקנות ראשונות שמובאות בפני הוועדה, ולכן הייתי רוצה לשים עליהן דגש כי אני מניחה שהן ישמשו בדרך זו או אחרת גם לתקנות אחרות, גם אם בסטייה מהן.

אבישי ברוורמן: אות לבאות.

<אתי בנדלר: ובסופו של דבר, כפי שנראה, מה שמדובר לאחר מכן זה אמצעים טכנולוגיים מקובלים.

<אתי בנדלר: התקנה העיקרית, שנגיע אליה ואעיר בקשר אליה, היא תקנה 11(ה) המוצעת שבעצם להערכתי לא אומרת הרבה.

<אתי בנדלר: ולכן, אני מציעה אולי שנתחיל בקריאת התקנות, וכשנגיע לתקנה הקונקרטית שעלי היא מקשה בנוסחה המוצע, אעיר.

אבישי ברוורמן: נחשוב אם יש איזה תיקון.

<אתי בנדלר: כן.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: אם ככה, גב' מויאל, את רוצה להתייחס?

<אתי מויאל: לא.

<אתי בנדלר: הרשות למשפט וטכנולוגיה?

אבישי ברוורמן: יש התייחסות כללית?

<ניר גרסון: כשנגיע לסעיף.

אבישי ברוורמן: לסעיף הספציפי.

אבישי ברוורמן: אם ככה, עורכת-דין אופק, בבקשה, את הקוראת?

<רעות אופק: "תקנות המתווכים במקרקעין (תיקון), התשע"ד–2014 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 5(ד) ו-19 לחוק המתווכים במקרקעין, התשנ"ו–1996 (להלן – החוק), ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת, אני מתקינה תקנות אלה:

אבישי ברוורמן: אצביע סעיף סעיף.

אבישי ברוורמן: יש לך הערות פה, אתי?

<אתי בנדלר: לא.

אבישי ברוורמן: הצבעה

אבישי ברוורמן: סעיף 1 אושר.

אבישי ברוורמן: אם ככה, אני מאשר את סעיף 1.

אבישי ברוורמן: אנחנו עוברים לסעיף 2, בבקשה.

אבישי ברוורמן: הצבעה

אבישי ברוורמן: סעיף 2(ג) אושר.

אבישי ברוורמן: 2(ג) אושר.

אבישי ברוורמן: עורכת-דין בנדלר?

<אתי בנדלר: הייתי מציעה שתקראי גם את תקנת משנה (ה) ואז נתייחס.

אבישי ברוורמן: ביחד, יחדיו.

<אתי בנדלר: אולי אפילו עד הסוף.

אבישי ברוורמן: אנא קראי עד הסוף, תקראי עד שכתוב ציפי לבני.

<אתי בנדלר: תסבירי.

<רעות אופק: כפי שציינתי קודם, הבחירה באמצעי הזה מהווה למעשה איזון בין הגנה על הפרטיות ושמירה על השם הטוב של המתווך כנגד הצורך ליידע את הציבור.

<רעות אופק: אבל מאחר שכיום מפורסמת רשימת המתווכים שרישיונם בתוקף אז גם בזה יש כדי לסייע וליידע את הציבור בשאלה: האם למתווך יש רישיון או לא.

<רעות אופק: שני הפריטים שנוגעים לפשיטת רגל או לעזיבה את הארץ הם בעינינו לא בליבת המקצוע ולא מעידים בקשר ישיר על מקצועיות המתווך.

<רעות אופק: ולכן, אנחנו חושבים ששאילתה בודדת מספיקה בשביל ליידע את הציבור לצורך הזה, ולצד זאת מגנה על המתווכים.

<רעות אופק: השאילתה - ניתן יהיה למלא או מספר הרישיון או שם בעל הרישיון.

<רעות אופק: אמצעים טכנולוגיים מקובלים ייושמו על-ידי הרשם כדי למנוע העתקה אוטומטית של פרטי הביטול.

<רעות אופק: כמו למשל, אמצעי שקיים היום, "מבחן קפצ'ה" שזה כאשר מקלידים איזשהם תווים והמטרה היא שרק בן-אדם יוכל להקליד תווים כשזאת בעצם תמונה, וכך ניתן לנסות למנוע העתקה.

אבישי ברוורמן: מדוע זה נקרא קפצ'ה?

אבישי ברוורמן: על שם הממציא?

<צילי נאה: זה ראשי תיבות.

אבישי ברוורמן: אז אולי תיכנסו לגוגל ותספרו לי, תמיד אני אוהב לדעת כשיש פה שמות מה המקור שלהם כי אני חוקר את העברית - מה זה קפצ'ה?

<אתי בנדלר: זה לא בעברית.

<צילי נאה: אני חושבת שזה ראשי תיבות של מבחן שנועד להבחין בין אדם למחשב, משהו כזה.

אבישי ברוורמן: וזה בלעז.

<צילי נאה: כן.

אבישי ברוורמן: תוציאו את זה פעם הבאה אם אתם יכולים לשלוח את זה לגב' ורון, היא תעביר לי.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

<רעות אופק: בשמחה.

<רעות אופק: עוד אמצעי שקיים הוא מניעת אינדוקס בגוגל, אני מניחה שניר כאן מרמו"ט יוכל לפרט בעניין הזה.

<אתי בנדלר: רמו"ט זו הרשות למשפט וטכנולוגיה, וניר זה עורך-דין ניר גרסון.

<רעות אופק: סליחה ותודה.

אבישי ברוורמן: הניסיון מלמד את הכול.

<רעות אופק: אלה האמצעים לדוגמה שניתן ליישם שנועדו "למנוע העתקה אוטומטית" ו"להקנות הגנה סבירה מפני חדירה, שיבוש, הפרעה או גרימת נזק למחשב".

<רעות אופק: בנוסף, אנחנו מציעים לקבוע שבתום תקופה של שנה מיום הפרסום של פרטי הביטול הם יימחקו מאתר האינטרנט.

<רעות אופק: שוב, אנחנו לא סבורים שיש פה איזושהי פגיעה בציבור שנעזר במתווכים, מפני שממילא הוא יכול לפנות לרשימה של המתווכים שרישיונם בתוקף וכך לדעת האם המתווך שהוא עובד מולו הוא בעל רישיון בתוקף.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך, עורכת-דין אופק, רק אני רוצה לשאול לפני שאבקש מעורכת-דין בנדלר, כי אני לא רואה פה נוכחות באגף השמאלי, בכל האגף הימני, מישהו רוצה להוסיף לדבריה של עורכת-דין אופק?

אבישי ברוורמן: עורך-דין גרסון?

<ניר גרסון: אשמח להרחיב בכמה מילים על מהי השאלה, למיטב הבנתי, ומהם הפתרונות.

<ניר גרסון: השאלה שעליה רמזה היועצת המשפטית של הוועדה קודם, שהיא משותפת לכמה מקרים, היא איך אפשר למנוע העתקה אוטומטית של מידע שמפורסם באתרי האינטרנט - העתקה בידי מחשבים, קריאה ממוחשבת?

<ניר גרסון: הרי הרעיון פה, ובחוקים אחרים שנמצאים על הפרק, הוא לוודא שמידע מפורסם לתקופה קצובה בלבד.

<ניר גרסון: אם יעתיקו את המידע הזה, בטח אם יעתיקו באופן ממוחשב שזאת העתקה פשוטה בלי שום עלות כמעט, אז בזה אוכפים את המגבלה על משך זמן הפרסום.

<ניר גרסון: האמצעים שהזכיר קודם - - -

<אתי בנדלר: וזה מה שאומר האחזור לאחר תקופת הפרסום.

<ניר גרסון: הזכירה קודם עורכת-דין אופק את האמצעים, ועליהם ארחיב בכמה מילים, מיועדים למנוע את זה.

<ניר גרסון: אז אני רוצה להגיד דבר ראשון שאין פתרון מושלם.

<ניר גרסון: הפתרונות שהזכרנו, ושנפרט עוד כמה מילים לגביהם, יכולים להקשות, אבל אין פתרון מושלם.

<ניר גרסון: לכן, יש פתרונות טכנולוגיים ויש פתרונות ארגוניים למיניהם, ששילוב שלהם יכול להקשות, אבל כל מקרה לגופו.

<ניר גרסון: ופה אני מתייחס למה שעורכת-דין בנדלר אמרה קודם, שהמקרה הזה ישמש דוגמה.

<ניר גרסון: אני לא בטוח שהוא ישמש דווקא דוגמה כי יש סל של אמצעים, ולאור רגישות המידע אני חושב שצריך בכל פעם לבחור ולהחליט החלטה ערכית מהם האמצעים.

אז האמצעים הם: מניעת אינדוקס זה האמצעי השני שהוזכר פה - זה מין איתות של בעל האתר שמודיע למנועי חיפוש כמו מנוע של גוגל, אבל יש מנועים דומים של Bing שהוא של "מיקרוסופט" או של חברת Yahoo - זה מין טקסט ששותל בעל האתר במטא-דטא של האתר, במידע הטכני בקוד של האתר ומסמן לרובוטים.

אז האמצעים הם: יש מין רובוטים, קוראים להם "קרולרים" של מנועי חיפוש: אל תיכנסו לעמוד הזה, והם מכבדים אותו.

אז האמצעים הם: מנועי החיפוש הגדולים הממסדיים מכבדים את ההוראות האלה.

אז האמצעים הם: אני לא יכול להבטיח שכל מנוע חיפוש קטן או פרטי עושה את זה.

אז האמצעים הם: יש עוד אמצעים.

אז האמצעים הם: יש אמצעים שמיושמים היום כבר בחקיקה ישראלית.

אז האמצעים הם: למשל, לפי חוק ההוצאה לפועל יש מרשם חייבים מוגבלים באמצעים.

אז האמצעים הם: גם שם היה צורך לערוך איזון בין הרצון שהציבור ידע מי הוא חייב מוגבל באמצעים ויזהר מהתעסקות אתו, לבין שמירה מסוימת על הפרטיות.

אז האמצעים הם: כשאני אומר "שמירה על הפרטיות" אני מכוון לזה שכשאתה קורא באופן ממוחשב רשימות ומידע על אנשים אתה יכול לעשות אתו כל שימוש שאתה רוצה, לא רק למשך זמן מעבר למינימום, אלא לבנות עליו פרופילים, לעשות אתו הצלבות, לעשות בו שימושים שמלכתחילה כלל לא התכוונו שתעשה.

אז האמצעים הם: אותו הדבר, דרך אגב, לגבי פרטי חשבונות בנקים מוגבלים, אותו הדבר לגבי פרטי פושטי רגל.

אז האמצעים הם: הפתרון שנקבע בתקנות ההוצאה לפועל לקבלת מידע מהמרשם של חייבים מוגבלים באמצעים הוא שהמבקש צריך להזין לאתר בשאילתה פרט לפרטים של החייב גם את הפרטים שלו, למשל את מספר תעודת הזהות של המבקש.

אז האמצעים הם: כך אפשר לוודא שהמבקש הוא אדם או שהוא מזין מספר מוגבל של שאילתות, כי תקנות ההוצאה לפועל קובעות, נדמה לי, מקסימום חמש שאילתות ליום, וכך אפשר לוודא שבן-אדם פשוט מבקש מספר מוגבל שזה לא מחשב.

אז האמצעים הם: באותה דרך אפשר לבדוק מה כתובת ה-IP שממנה נשאלה השאילתה, וגם כך אפשר לראות שאם כתובת ה-IP, כתובת מחשב מסוימת שולחת יותר ממינימום שאלות אפשר לראות שיש פה איזה ניצול לרעה ואפשר לחסום אותה.

אז האמצעים הם: עוד דרך היא לשלוח את התשובה לא באתר עצמו אלא לכתובת אי-מייל ששלח המבקש, ויש עוד כל מיני אמצעים.

אז האמצעים הם: בשורה התחתונה, הם לא מושלמים וחלקם מאוד מסורבלים, אז צריך לוודא את ההתאמה שלהם.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך, עורך-דין גרסון על ההסבר הממצה.

אבישי ברוורמן: עורכת-דין בנדלר.

<אתי בנדלר: מסכימה עם כל מה שנאמר כאן.

<אתי בנדלר: הבעיה שלי היא רק שנוסח התקנות, אם אני קוראת אותם כפשוטן, לא אומרות בעצם הרבה.

<אתי בנדלר: כי מה נאמר כאן בתקנת משנה (ה): "בפרסום פרטי ביטול יישם הרשם אמצעים טכנולוגיים מקובלים" – כדי – "למנוע" – וכדי – "להקנות הגנה סבירה", אבל מהם האמצעים הטכנולוגיים המקובלים?

<אתי בנדלר: באיזו רמה הם יבטיחו את המטרות האלה?

<אתי בנדלר: אני מבינה שאי-אפשר בתקנות לפרוט את האמצעים הטכנולוגיים.

אבישי ברוורמן: נכון.

<אתי בנדלר: זה ברור לי לחלוטין.

<אתי בנדלר: אבל כשאנחנו לא מדברים אפילו על רמת ההגנה שאנחנו מבקשים לתת למידע הזה אני חוששת שזה - - -

אבישי ברוורמן: את אומרת שזה רק בגדר הצהרת כוונות ובעצם זה לא יותר.

<אתי בנדלר: כן, שזה מאוד מאוד מאוד חלש.

<אתי בנדלר: אז אני מוכרחה לומר שחיפשתי קצת – לא הספקתי להתעסק בזה יותר מדי כי היינו מאוד לחוצים כל התקופה, כידוע לך.

אבישי ברוורמן: כן, כן.

אבישי ברוורמן: מכיוון שאצביע פה פה אחד, כי כל חברי הכנסת יצביעו אתי ביחד, אז השאלה שלי: האם העובדה שזה כל כך כוללני לא שווה את ההצבעה שלי?

אבישי ברוורמן: או שאצביע עם תיקונים או שתשכנעו אותנו שלמרות שזה כל כך כללי עדיין זה עוזר למשהו - אלה שלוש האפשרויות שלי.

אבישי ברוורמן: מה את ממליצה לי, עורכת-דין בנדלר?

<אתי בנדלר: אני חושבת שכדאי בכל זאת להשתמש במונחים – והייתי שמחה לשמוע את עמדת משרד המשפטים ורמו"ט לאחת מההצעות שהעליתי שאין בהן שום שינוי מהותי, אבל זה מכוון קצת יותר, זה נותן קצת יותר אינדיקציה ברורה לרמת השמירה.

<אתי בנדלר: דהיינו, אני שוב חוזרת על במקום המילים "מקובלים כדי", לכתוב למשל: "אמצעים טכנולוגיים נאותים שמטרתם מזעור האפשרות ל-", ואז "מניעת העתקה או התקנה".

<לאה ורון: למה שמישהו יאחזר את המידע כדי לראות מי רישיונו בוטל לפני שלוש שנים-ארבע שנים?

<לאה ורון: למה זה כל כך חשוב למישהו?

<אתי בנדלר: זה יכול להיות אפילו במקרה, זה אפילו לא חייב להיות – כי אם מקלידים את השם אתי בנדלר, עולים כל מיני מיידעים על אתי בנדלר, גם מיידעים שהתכוונת לפרסם אותם לתקופה מוגבלת והם ממשיכים לרוץ אחרי כל החיים.

<אתי בנדלר: יכול להיות שזה אפילו מתווך שמזמן עזב את מקצועו, ולכן אנחנו גם די מדברים כאן מבחינתי על test case בעניין הזה.

אבישי ברוורמן: אבקש מגב' מויאל רשמת המתווכים, מה הפתרון שאת ממליצה לנו לגבי הניסוח כאן?

<אתי מויאל: אגיד מניסיוני בתפקיד רשמת המתווכים עשר שנים.

<אתי מויאל: הנושא של פשיטת רגל - אולי היה איזה פושט רגל אחד או שניים בכל השנים האלו.

אבישי ברוורמן: יפה.

<אתי מויאל: לכן אני לא רואה - -

אבישי ברוורמן: שזה דבר מרכזי.

<אתי מויאל: - - שזה מרכזי.

<אתי בנדלר: זה ממש לא רלוונטי.

<אתי מויאל: והדבר הבא הוא שלפי חוק חופש המידע אני גם נותנת סטטוס של מתווך, גם לבתי-משפט אני נותנת הודעת עובד ציבור, - -

<אתי בנדלר: זה בסדר גמור.

<אתי מויאל: - - וגם ללקוחות וגם למתווכים שרוצים להתלונן על מתווכים אחרים או להתלונן על - - -

<אתי בנדלר: זה בסדר, זה פרי פניות פרטניות, עם זה אין לי שום בעיה.

<אתי בנדלר: אני מדברת על זה שאני לא רוצה שיקישו שם באינטרנט והוא יעלה עם כל ההיסטוריה הלא רלוונטית.

<אתי מויאל: אז אני אומרת שמניסיוני פונים אלי ומבקשים סטטוס על מתווך גם על שנים קודמות, מאז שהוא קיבל את הרישיון עד ליום זה, אם הרישיון שלו בתוקף עד היום.

<אתי מויאל: וכמובן, כפי שאמרה רעות, בנושא של הדין המשמעתי יהיו ההרשעות והדברים היותר עיקריים ששם זה יהיה אחרת.

<אתי בנדלר: לתקנון בנושא הדין המשמעתי אני מחכה בקוצר רוח.

<ניר גרסון: האמת שפה אולי קבור הכלב, עורכת-דין בנדלר, אני באמת משאיר לאנשי המקצוע פה ולאנשי התוכן את ההחלטה הערכית.

אבישי ברוורמן: השליחות חשובה לי פה.

<ניר גרסון: אבל התקנות שמוצגות לפנינו לא מציגות את המידע הכי רגיש שנתקלנו בו.

אבישי ברוורמן: ברור.

<אתי בנדלר: זה נכון.

<לאה ורון: כי אין את הנימוקים.

<ניר גרסון: כן.

<ניר גרסון: לכן, אם נבחר פה את המינוח הקרוב יותר למקסימום אז זה ישפיע גם על העתיד.

<ניר גרסון: אני רוצה לשאול אותך, עורכת-דין בנדלר, האם איך שזה רשום היום, האם ממילא הוא צריך להיות מפורש במידתיות?

<ניר גרסון: ולכן, כשאבחנו את המונח "אמצעים מקובלים" אל מול רגישות המידע, אם האמצעי יהיה קל מדי אז המסקנה הפרשנית תהיה שלא מתקיים מבחן המידתיות.

<אתי בנדלר: לכאורה הייתי מסכימה אתך, אבל זה מאוד לכאורה.

<אתי בנדלר: מדוע?

<אתי בנדלר: כי אנחנו מכירים את איך שנעשית החקיקה.

<אתי בנדלר: אם תכתוב פעם אחת בתקנות מהסוג הזה – ולכן אני מתעכבת על העניין הזה, לא בגלל מהותיות הנושא הזה.

אבישי ברוורמן: בתור התקדים.

<ניר גרסון: "מקובלים", המשמעות היא סבירים, לא?

<אתי בנדלר: לא יודעת, "מקובל", מקובל איפה?

<אתי בנדלר: אצל מי?

<אתי בנדלר: באיזו חברה?

<אתי בנדלר: באיזה סדר גודל?

<אתי בנדלר: תלוי כמה צריך להשקיע, הכול מקובל.

<אתי בנדלר: ולכן אני חושבת שזו מילה רכה מדי.

אבישי ברוורמן: אז איזה תואר שם במקום "מקובל"?

אבישי ברוורמן: תני ניסוח.

<אתי בנדלר: הייתי אומרת קודם כול, "אמצעים טכנולוגיים מתקדמים" או "נאותים שיבטיחו בסבירות גבוהה", אני חושבת שעל זה אני יכולה להתפשר.

אבישי ברוורמן: בסדר, "נאותים שיבטיחו בסבירות גבוהה".

<אתי בנדלר: "שיבטיחו בסבירות גבוהה".

<ניר גרסון: "נאותים ומקובלים", לפי מיטב הבנתי זה דומה, אבל "סבירות גבוהה" זה מעלה - - -

<אתי בנדלר: לא.

<אתי בנדלר: אמרתי "מתקדמים", לא "נאותים".

<ניר גרסון: גם "מתקדמים" ו"מקובלים" בעיני זה - - -

<אתי בנדלר: "מקובלים ומתקדמים שיבטיחו בסבירות גבוהה".

אבישי ברוורמן: "נאותים".

<אתי בנדלר: "נאותים ומתקדמים שיבטיחו בסבירות גבוהה".

אבישי ברוורמן: בסדר, "סבירות גבוהה" זה יותר מ-50%.

<רועי חיניץ: בעצם, הייתי שואל איזה מודל דומה לנושא של מתווכים ואז הייתי מחפש איזשהו רף דומה.

<רועי חיניץ: זאת אומרת, מה קורה עם כל העניין הזה של המידע אצל סוכני ביטוח.

<רועי חיניץ: לא ללכת להמציא את הגלגל בנושא התקנות אלא ללכת לאיזשהו משהו שקיים.

אבישי ברוורמן: אז מה אתה מציע לנו?

<רועי חיניץ: אני אומר שסוכני ביטוח זה איזשהו משהו דומה.

<רועי חיניץ: עורכי-דין, איפה הם שומרים את המידע ומה קורה עם זה, ואז פשוט לשכפל את זה.

אבישי ברוורמן: מה את אומרת, עורכת-דין אופק, האם האופק הוא עם חברות הביטוח?

אבישי ברוורמן: מה את אומרת על ההצעה הזאת?

אבישי ברוורמן: להעתיק את מה שקורה אצל סוכני הביטוח?

<רועי חיניץ: לשכפל.

<ניר גרסון: או של לשכת עורכי-הדין.

<אתי מויאל: לא יודעת אם יש להם את העניין של פושט רגל שם.

אבישי ברוורמן: זרקת פה, איך אומרים, ישר איזה - - -

<אתי בנדלר: אתה בא עם הצעה לשכפל, אבל לא בדקת אם יש שם ומה יש שם, אז מה הוועדה אמורה לעשות עם מה שאתה מציע?

<רעות אופק: לא מצאנו הרבה מקבילות.

אבישי ברוורמן: אם ככה, רבותי, אני מציע שיכול להיות שההצעה של המנכ"ל לגבי זה אולי הוא פתרון, אבל כרגע נסיים פה עם התיקון שנקרא לזה "תיקון בנדלר" בנושא שבמקום "מקובלים", יהיה "נאותים ומתקדמים שיבטיחו בסבירות גבוהה".

<אתי בנדלר: "מניעת העתקה והקניית הגנה".

<רועי חיניץ: אני מוכן לבדוק את המודל באופן אישי ולהביא לכם את התשובות.

אבישי ברוורמן: אשמח.

<רועי חיניץ: בבקשה.

אבישי ברוורמן: אנא שלח למנהלת הוועדה לאה ורון, נפיץ לכולנו ונראה.

<אתי בנדלר: כרגע הוועדה מאשרת את זה?

אבישי ברוורמן: הצבעה

אבישי ברוורמן: התקנות אושרו.

אבישי ברוורמן: כרגע אני מאשר את זה כמו שזה.

אבישי ברוורמן: אני מודה לכם, תודה.

<צילי נאה: אני רוצה להעיר משהו, בכל זאת.

אבישי ברוורמן: כן.

<צילי נאה: תודה.

<צילי נאה: לגבי הסבירות הגבוהה יש לי שתי הערות.

<צילי נאה: קודם כול, כמו שאמר עורך-דין גרסון קודם, צריך להסתכל פה על מכלול הכלים שהתקנות האלה נתנו.

אבישי ברוורמן: ברור.

<צילי נאה: לצד ההוראה הספציפית של האמצעים הטכנולוגיים יש את ההוראה של הגישה בשאילתה פרטנית.

<צילי נאה: גם דרך הגישה הזאת בפני עצמה נותנת הגנה מפני העתקה אוטומטית, תתקן אותי, עורך-דין גרסון, אם אני טועה.

<ניר גרסון: לא הגנה, זו עוד מגבלה, עוד צעד של מחשב.

<צילי נאה: עוד מגבלה.

אבישי ברוורמן: ולכן, מה המלצתך?

<צילי נאה: ולכן אני אומרת להגיד כאן בתקנות, להציב רף של הגנה בסבירות גבוהה, אנחנו - - -

אבישי ברוורמן: אז מה היית מציעה?

<אתי מויאל: בדיוק.

<צילי נאה: אנחנו מכירים אותו היום, ואנחנו לא מכירים איך הוא יהיה מחר.

אבישי ברוורמן: מה שהוא הסתברות גבוהה היום, הסתברות נמוכה מחר?

<צילי נאה: אולי ימציאו מחר מחשב שעוקף את מבחן קפצ'ה וייקח זמן למצוא אמצעי שיתגבר על זה.

אבישי ברוורמן: "נאותים ומתקדמים" בשלב זה.

אבישי ברוורמן: אתי?

<לאה ורון: זה רק מחזק את זה שאז זה יבטיח בסבירות גבוהה.

אבישי ברוורמן: שיחליפו אותם.

<לאה ורון: זה מחזק את הדרישה.

<ניר גרסון: אני גם לא בטוח ב-100% שהיום זה בסבירות גבוהה, שבכלל אפשר בסבירות גבוהה, זה עניינים מאוד "פלואידיים".

אבישי ברוורמן: אני באמת לא יודע מה ההסתברויות כאן.

<צילי נאה: אנחנו מציבים פה לרשות את היעד, היעד הוא למנוע.

אבישי ברוורמן: אז מה נרשום במקום "בסבירות גבוהה"?

אבישי ברוורמן: "נאותים ומתקדמים"?

אבישי ברוורמן: אם היום ההסתברות היא 10% והיא עלתה ל-20% זה כבר שיפור, ואחרי זה תעלה ל-30%, עדיין 30% זה לא גבוה אם מישהו חותך את 50%.

אבישי ברוורמן: אז נלך על "נאותים ומתקדמים - -

<לאה ורון: אפשר להוסיף "ככל האפשר"?

אבישי ברוורמן: - - ככל האפשר".

<אתי בנדלר: לא.

<אתי בנדלר: "ככל האפשר", חס וחלילה.

אבישי ברוורמן: "נאותים ומתקדמים".

אבישי ברוורמן: תודה רבה, להתראות.