הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק השידור הציבורי, כנסת 19, פרוטוקול מספר 15, 2014-07-06 09:00

קארין אלהרר: אנחנו נדון היום בפרק י"ד, הפרק שמתעסק בתקופת הפירוק.

קארין אלהרר: חשוב לבוא ולומר שזה פרק שעוסק בתקופה של בין לבין, זה פרק שאמור להסדיר את המצב הזמני כשאנחנו מקווים שהשימושים שייעשו על ידי המפרק יהיו מינימליים ביותר.

קארין אלהרר: קודם כל אני רוצה להודות לכונס הנכסים הרשמי, פרופ' דוד האן, שהצטרף אלינו לדיון.

קארין אלהרר: חשובה מאוד נוכחותך, פרופ' האן.

קארין אלהרר: אני אשמח אם תוכל, לפני שנצלול לתוך הסעיפים של הפרק, לתת במספר מילים את תפיסת עולמך לגבי תקופת הפירוק.

<משה שגב: גברתי, משהו קטן לפני שמתחילים, משהו שצץ כרגע ואני חושב שחשוב שגם חברי הוועדה וגם חברי הכנסת שנוגעים בעניין יידעו.

<משה שגב: פשוט קיבלנו היום מייל ועשיתי תחקיר על הסיפור הזה שמזכר משרד או האנשים שמתעסקים בסיוע נפשי, כי בין שלושה לארבעה, כרגע שלושה זה בטוח, כנראה שגם רביעי, פשוט התקשר למשרדי הנהלת רשות השידור ואיים לשים קץ לחייו באם לא יהיה לו מקום עבודה.

<משה שגב: מאחר שמדובר באחריות שלנו אישית כלפי העובדים אני רציתי לשתף גם אתכם בסיפור הזה, כך שתבינו איפה אנחנו עומדים בעניין הזה.

<משה שגב: המצב מאוד מאוד רגיש ואני חושב שאלה דברים שחייבים שייאמרו לפרוטוקול.

קארין אלהרר: משה, תודה ששיתפת אותנו במידע הזה.

קארין אלהרר: ברור שאין פה שום כוונה, בטח לא כוונה להגיע למצבים כאלה קיצוניים.

קארין אלהרר: אני קוראת מכאן לכל הגורמים לשבת להידבר, וזה דבר שנעשה, אין מקום חלילה להגיע לפגיעה בחיים ובואו נשים גם את הדברים בפרופורציה הנכונה.

קארין אלהרר: כשמסביבנו באמת לא רגוע, בלשון המעטה, אני לא חושבת שאנחנו צריכים לדבר בשיח הזה כשמדובר במקום עבודה, כשכולנו תקווה שיימצא פתרון לכל אדם.

קארין אלהרר: אני מצרה על כך באמת.

<משה שגב: גם אנחנו.

קארין אלהרר: אני בטוחה שיימצא פתרון לכל אדם.

קארין אלהרר: כן, פרופ' האן.

<דוד האן: בוקר טוב לכולם ותודה שהזמנתם אותי לדבר כאן.

<דוד האן: כידוע, על פי הצעת החוק בנוסחה כיום מוצע שעם פרסומו של החוק, עם העברתו ופרסומו, ישמש הכונס הרשמי מתוקף תפקידו כמפרק רשות השידור.

<דוד האן: היום אני משמש בתפקיד הכונס הרשמי ואני מבקש לציין שקודם כל אנחנו כגוף, ואני כעומד בראש הגוף, ניכנס למשימה הזאת, אם וכאשר יחוקק החוק, מתוך תפיסה של שליחות ציבורית.

<דוד האן: לא מתוך תפיסה של שליחות במובן של כיצד אנחנו רואים את החוק, זה לא חשוב, אני ממלא תפקיד מבחינה ממשלתית, אני פקיד ממשלתי, כפוף כמובן למרות החוק וברגע שיוטל עליי תפקיד כאמור אני אשתדל ואכוון למלא את התפקיד הזה בהתאם להסמכה הקבועה בחוק, כאשר אנחנו נפעל, לפחות בחלק הראשון, לשם שימור המצב הקיים ברשות השידור, ניהולה השוטף והבטחה של רציפות השידור הציבורי בישראל, שאנחנו רואים בכך באמת שליחות ציבורית וחשיבות גבוהה מאוד.

<דוד האן: בהכללה, אני יודע שהמילה, הביטוי, פירוק נשמע מאוד מפחיד, הוא תמיד נשמע ביטוי עם הקשר שלילי, אני רוצה לנסות להבהיר בכמה משפטים, מבלי לצלול כרגע לפרטים, מה המשמעות בהליך כאן כפי שהוא מוצע בהצעת החוק, כפי שאנחנו רואים אותו וכיצד אנחנו אמורים לתפקד במסגרת הזו.

<דוד האן: לפי הצעת החוק יש שני מועדים קריטיים בתחום שאני מופקד עליו, בתחום הפירוק.

<דוד האן: המועד הראשון נוסח בחוק בהגדרה של יום הפרסום, זה הוא יום פרסומו של החוק ברשומות, והמועד השני מוגדר כיום התחילה, יום התחילה זה יום תחילת השידורים על ידי המשדר הציבורי שיקום.

<דוד האן: הפירוק על פי החוק, תקופת הפירוק מתחילה ביום הפרסום ברשומות, אבל, וזה הדבר שחשוב להגדיר, שומעים פירוק, חושבים שבאותו רגע הכול מסתיים ולא היא, זה לא נכון.

<דוד האן: בפירוק של רשות השידור, כפי שהוא מוצע כאן בפרק הזה, פרק י"ד להצעת החוק, בעצם מדובר על שתי תקופות זמן שיש בהן מהות שונה מבחינה תפקודית.

<דוד האן: ואגב, גם בפירוקים של חברות מסחריות אנחנו לא פעם נתקלים בעניינים הללו, זאת אומרת זה לא דבר ייחודי.

<דוד האן: כל מי שחושב שנעשה כאן דבר שהוא שונה לחלוטין ממה שנעשה בחברות מסחריות, לא כך הוא.

<דוד האן: יש חברות שמיד הולכות באמת לסיום דרכן ויש חברות שדווקא דרך הפירוק מפעילים אותן לפחות לפרק זמן מסוים.

<דוד האן: במקרה הזה מיום הפרסום ברשומות ועד יום תחילת השידורים של המשדר הציבורי החדש עיקר התפקיד של המפרק הוא להפעיל את רשות השידור במתכונתה הרגילה, במתכונתה כפי שפעלה למעשה ערב כניסת החוק לתוקף, להבטיח שידור ציבורי, הן ברדיו והן בטלוויזיה בצורה ובאיכות הגבוהים ביותר שניתן, ובעצם כל מה שחושבים עליו מבחינת סגירה של פעילות זה לא שייך בשלב הזה.

<דוד האן: הדבר שבא לידי ביטוי מבחינת הכותרת פירוק והמשמעות שלה בשלב הזה זה שני הדברים הבאים.

<דוד האן: שני הדברים העיקריים שבאים כאן לידי ביטוי, דבר אחד, יש כאן חילופים של המערכת הניהולית.

<דוד האן: כן, זו המשמעות של פירוק.

<דוד האן: זה מנוסח במפורש גם בהצעת החוק, כאשר מתנה מפרק המוסדות הניהוליים, קרי מן המנכ"ל ומעלה מתחלפים והסמכויות עוברות לידי המפרק.

<דוד האן: זו משמעות אחת.

<דוד האן: המשמעות השנייה בתקופה הזאת, מיום הפרסום עד יום התחילה, שכאמור הרשות פועלת לכל דבר ועניין, על עובדיה, תכניה, שידוריה וכן הלאה, השינוי השני הוא שדווקא מבחינה חיצונית, מבחינת נושים חיצוניים, ספקים חיצוניים, כל מי שיש לו איזה שהיא תביעה, טענה, מענה, כלפי רשות השידור שבימים רגילים יכול היה לדרוש תביעות, ללבן אותן, להגיש תביעות בבית משפט, הדברים הללו, כמו שמקובל בעולם של פירוקים, נעצרים.

<דוד האן: יש עיכוב הליכים שמונע הגשת תביעות על מנת שהכול ייעשה בצורה מסודרת ומרוכזת דרך המפרק.

<דוד האן: אלה השינויים.

<לזר צנדקוביץ: כולל של עובדים?

<דוד האן: הערה טובה, אני מיד אתייחס.

<לזר צנדקוביץ: היה תקדים של גוף סטטוטורי שסגרו אותו חוץ מהמקרה הזה?

קארין אלהרר: לזר, תנו לו להשלים.

<דוד האן: תנו לי להשלים ואני אשמח אחר כך לענות לכל שאלה.

<דוד האן: רק בואו בצורה מסודרת.

<תמנה עורב: למה הוא כל כך יבש?

<תמנה עורב: יש כאן עובדים, יש כאן אנשים - - -

<לזר צנדקוביץ: אתה הולך כבר קדימה, אנחנו המקרה הראשון.

קארין אלהרר: תמנה, לזר, מה אמרתי?

קארין אלהרר: תנו לו להשלים.

קארין אלהרר: תאמינו לי, אני מכירה את האיש, בן אדם סופר יסודי.

קארין אלהרר: אם הוא לא יענה תשאלו שאלות.

<תמנה עורב: אנחנו מאמינים, אבל - - -

<לזר צנדקוביץ: אבל להקדים ולומר שזו הפעם הראשונה שעושים לגוף סטטוטורי פירוק.

קארין אלהרר: יופי אמרת, עכשיו תן לו להשלים.

<תמנה עורב: לא, אז שיתייחס לזה, מר הפרופסור - - -

קארין אלהרר: תמנה, תודה רבה.

<דוד האן: אלה השינויים, כאמור, וזה מה שיקרה בתקופה שאני קורא לה תקופת הפעלה.

<דוד האן: המפרק מפעיל את רשות השידור מיום הפרסום עד יום התחילה.

<דוד האן: לכשיגיע יום התחילה למעשה מתחיל הפרק השני, לא בצורה רשמית, אבל בצורה מעשית, בתפקודו של המפרק.

<דוד האן: מן השלב הזה ואילך רשות השידור כבר איננה גוף פעיל, שכן יש גוף חדש, המשדר הציבורי החדש, שהוא יהיה הגוף הפעיל, ואז מכאן ואילך עיקר תפקידו של המפרק הוא באמת ללבן ולברר את כל תביעות החוב המוגשות, את כל הטענות, כל הזכויות הנטענות על ידי כל נושה באשר הוא של הרשות, לרבות ובמיוחד העובדים, ולדאוג לתשלום תביעות החוב לאחר שהן מוכרעות ומאושרות על ידי המפרק, לדאוג לתשלום כל התביעות, כל הזכויות, לדאוג לסיים את התפקוד, לדאוג לטפל ביתרת הרכוש ולמעשה בשפה לא רשמית בעצם לנקות את השולחן מן היתרה.

<דוד האן: בסופו של דבר בכך גם יסתיים תפקידו של המפרק.

<דוד האן: אם כן, יש כאן שתי תקופות זמן נבדלות לחלוטין.

<דוד האן: בתקופה הראשונה יש הפעלה שוטפת, בתקופה השנייה זה באמת יותר אדמיניסטרציה משפטית, אבל זה רק לאחר תחילת השידורים של המשדר הציבורי החדש.

<דוד האן: עכשיו אני אשמח, אם צריך להתייחס - - -

<ליאור טל: אף אחד לא הגיע.

קארין אלהרר: אני כאן, אני חברת כנסת, תודה.

<תמנה עורב: ובהצבעת יחיד?

קארין אלהרר: אני לא מצביעה, את ראית אותי מצביעה?

<תמנה עורב: לא, אבל אני תמהה שאין פה חברי כנסת שמלבנים את העניינים.

קארין אלהרר: תמנה, את מוכנה לא לנהל לי את הדיון?

גלעד ארדן: אבל אם היית רוצה להצביע זה גם בסדר.

קארין אלהרר: ואם הייתי רוצה להצביע זה בסדר, אבל אני לא מצביעה, כי עכשיו אנחנו רק במבוא לפרק.

קארין אלהרר: תנוח דעתך, בסדר?

<תמנה עורב: מבוא זה טוב מאוד.

קארין אלהרר: תמנה, את מפריעה.

<תמנה עורב: אני יודעת.

קארין אלהרר: אני איאלץ להוציא אותך החוצה וזה חבל.

<תמנה עורב: אני מקווה שלא תיאלצי.

קארין אלהרר: אז אל תגרמי לי לעשות את זה.

קארין אלהרר: כן, פרופ' האן.

<דוד האן: אולי אם רוצים לשאול שאלות עכשיו, מבחינתי זה בסדר.

<דוד האן: אני לא רוצה לשאת מונולוג ארוך מדי, אם רוצים לשאול שאלות, אין בעיה.

קארין אלהרר: כן, בבקשה, גברתי.

<רינה חכמון: מהמבוא של הדברים שלך הבנתי שני דברים.

<דוד האן: אולי את רק יכולה להציג, שאני אדע - - -

<רינה חכמון: שמי רינה חכמון, אני חברת ועד עיתונות של הערוץ הראשון, עובדת ותיקה מאוד.

<רינה חכמון: לפי מה שהבנתי, תקן אותי אם אני טועה, זה שעניין העובדים וההתחייבויות כלפי העובדים יבואו רק לאחר ההפעלה של התאגיד החדש?

<דוד האן: לא הבנתי למה את מתכוונת כשאת אומרת עניין העובדים.

<רינה חכמון: כי אמרת כל המחויבויות שיהיו וכל התשלומים לעובדים וזה יהיו עם הפעלת התאגיד החדש.

<דוד האן: אז אני אבהיר עוד פעם.

<דוד האן: בתקופה הראשונה, טרם הפעלת התאגיד החדש, רשות השידור ממשיכה לתפקד.

<דוד האן: במסגרת התפקוד העובדים עובדים וכשעובד עובד הוא מקבל תשלום בגין עבודתו באופן שוטף.

<רינה חכמון: תרשה לי רגע להפסיק אותך, כשאתה אומר העובד עובד, אבל אתה מקפיא את כל התביעות שיש לספקים בתוקף תפקידך כמפרק - - -

<דוד האן: תביעות עבר, לא שוטפות.

<רינה חכמון: של העבר.

<רינה חכמון: יש הרבה מאוד ספקים שהרשות חייבת להם כסף.

<רינה חכמון: כדי שהם ימשיכו לעבוד וכדי שאני אוכל להפיק ולעבוד אני צריכה שישולם להם, אחרת הם לא ימשיכו לעבוד איתי.

<רינה חכמון: מה שזה אומר שאתה בעצם מקפיא את העבודה שלי.

קארין אלהרר: רינה, הוא הבין את השאלה.

<דוד האן: התשובה היא זו, כן, בתחילת ההליך כאמור, על פי הצעת החוק, ההליכים המשפטיים, תביעות תשלום וכן הלאה, על העבר, נעצרות.

<דוד האן: זה לא אומר שהזכויות לא קיימות, אלא שכרגע הספק או כל נושה אחר באשר הוא לא יכול לבוא בדרכים רגילות ולממש אותן.

<דוד האן: הרעיון בעניין הזה, קודם כל שתבינו על מה מדובר, זה לא דבר שרירותי, זה דבר שמקובל בכל הליך פירוק משום שיש תביעות לגורמים שונים ורוצים קודם כל לעשות סדר, לנהל את זה בצורה מסודרת.

<דוד האן: נכנס מפרק, בודק את כל הזכויות, את כל התביעות, ולאחר שהוא בוחן מה כצעקתה, מה לא כצעקתה, מאשר את זה, קובע שכאן זה לא מלא אלא רק חלקי וכן הלאה, או אז הכול מסודר ומשולם.

<דוד האן: לגבי שאלתך הטובה מאוד, מה זה אומר אם לא שילמתי על העבר לספק מסוים, אני צריך ממנו עכשיו שירות נוסף, הוא לא יעבוד איתי.

<דוד האן: אלה דברים שאכן מוכרים בעולם של הפירוקים וההפעלות ולכן יש לזה מענה קונקרטי כאן בהצעת החוק.

<דוד האן: על פי יבוא של סעיפים גם מתחום הקפאות הליכים והבראת חברות מובא לכאן מתוך תפיסה שכאן יש הפעלה של גוף פעיל ולכן צריך לתת מענה לזה, והמענה הוא שהספק מחויב להמשיך לפעול והוא לא יכול למנוע את מתן השירות או אספקה של שירות שהוא נותן רק על סמך זה שיש חוב עבר.

<דוד האן: כי אומרים לו, 'תשמע, יש חוב עבר כלפיך, זה בסדר, זה לא שאנחנו מתעלמים מזה, הדבר יטופל, הדבר ישולם, רק לא כרגע, אנחנו נעשה את זה בצורה מסודרת'.

<דוד האן: זה התהליך החוקי.

<רינה חכמון: אני בהחלט מבינה את זה, אבל לפחות לפי הניסיון הארוך שלי עם רשות השידור אתה לא תוכל לחייב שום ספק חיצוני שבעצם נתן לך ניידת HD, הוא יאמר לך 'אתה עכשיו תחת מפרק, אין לי ביטחון שהתשלום יועבר אליי, אני לא מחויב לתת לך'.

<רינה חכמון: אני מדברת על העובדים.

<רינה חכמון: מה שיקרה בפועל זה שאל"ף, לא יהיו לנו שעות נוספות, בי"ת, העבודה שלנו תיעצר ואנחנו נחכה עד שהמפרק יגיע להליך של התאגיד החדש ובינתיים אלה שירצו לפרוש יקבלו את תנאי הפרישה שלהם רק לאחר שהתאגיד החדש יופעל, זה מה שאמרת, נכון?

<דוד האן: שוב, קודם כל אני צריך לברר את תביעות החוב ולסדר אותן ואז נוכל לשלם ממקורות לתשלום - - -

<רינה חכמון: אני באמת מנסה להבין את מעמדי כעובד - - -

<דוד האן: השאלה היא טובה, אני אסכם את זה במילה אחת.

<תמנה עורב: השאלה היא מצוינת, מדובר בעובדים.

קארין אלהרר: תמנה, תצאי, בבקשה.

קארין אלהרר: תירגעי ותחזרי, בסדר?

<תמנה עורב: תודה.

<דוד האן: כאמור יש מנגנון להסדיר את זה בחוק, כדי לחייב את הספק להמשיך לפעול ותשלומו ישולם בהמשך על העבר.

<דוד האן: אם ספק, למרות ההוראה הזאת בחוק, לא יעשה זאת, נדמה לי שלצורך אכיפה ויישום של הוראות חוק יש לי זכות וחובה אפילו מבחינת תפקידי לפנות לבית המשפט לשם יישום הוראות החוק.

<משה שגב: שאלה מאוד חשובה, גברתי, שגם חשוב שגם את תקבלי עליה את התשובה.

<משה שגב: אדוני, אני שואל אותך, מאחר שקראתי את הפרק הזה ויש לנו את הגברת גלילה הורנשטיין שמלווה אותנו, יש שם סעיף אחד שהוא מאוד מאוד מהותי בשלב של הפירוק והוא היכולת של המפרק לפטר.

<משה שגב: זה אומר - - -

<גלילה הורנשטיין: תן לי לענות לך.

קארין אלהרר: אבל הנה, לגלילה יש תשובה בעניין.

<גלילה הורנשטיין: אני לא יודעת אם תשובה, יש לי בקשה, דרישה.

<גלילה הורנשטיין: תן לי לענות על זה.

קארין אלהרר: רגע, בואו לא נקדים את המאוחר, נתחיל לקרוא את הסעיפים, תשאלו - - -

גלעד ארדן: רק לגבי מה שרינה אמרה.

גלעד ארדן: למיטב הבנתי, ויתקן אותי כונס הנכסים הרשמי אם אני טועה, דווקא מי שיעבוד עם רשות השידור בתקופת ההפעלה יודע בצורה הכי גבוהה ששכרו ישולם, כי החוק המפורש פה קובע שגם חובות שיישארו, אפילו אם הנכסים של הרשות לא מספיקים בחסות ההתחייבויות שלה משרד האוצר לקח על עצמו את המחויבות פה בחוק הראשי לשלם לכל מי שנותר כלפיו חוב.

גלעד ארדן: לכן בהיבט הזה החוק מבטיח את ההפעלה הרציפה של הרשות גם בתקופה הזו.

גלעד ארדן: נקודה שנייה שעלתה זה, גם את העלית אותה, זה לגבי היכולת להתחיל ולשלם כסף לפי מתווה הפרישה שבשאיפה נגיע אליו, שהוא דומה למתווה שהושג ב-2009-2010 - - -

<לזר צנדקוביץ: תגיד רפורמה, זה בסדר.

גלעד ארדן: המתווה המימוני, אז אני חושב שהכנ"ר לא מביא כסף מהבית, זה יותר קשור למשרד האוצר והרצון או הנכונות שלו להזרים את הסכומים הללו ואלה סכומים משמעותיים, כדי לאפשר פרישת עובדים גם במהלך תקופת הפירוק ועל כך אני מציע שעופר או נציג משרד האוצר, ראיתי אותו פה, הם ייתנו את ההתייחסות שלהם.

גלעד ארדן: זה פחות תלוי בכנ"ר, זה פחות תלוי בנו, זה יותר תלוי במשרד האוצר.

גלעד ארדן: אני חושב שיש כוונה כזאת.

גלעד ארדן: פשוט האוצר חשש, בצדק מבחינתו, שהוא יזרים מאות מיליוני שקלים ובסוף החוק לא יעבור.

גלעד ארדן: החוק, אם הוא עבר ומבטיח את המתווה של הקמת גוף חדש ויעיל וחסכוני, אז אני מעריך שהאוצר - - - שוב, שעופר יגיד את הדברים, לא אני.

<עופר מרגלית: אין לי הרבה מה להוסיף, אחד לאחד מה שהשר אמר, מעבר לכך שהמחויבות שלנו שיעבור החוק והנחיצות של זה למהלך היא, עוד פעם, כמו שאמרתי גם בעבר חלק גדול מהמימון אמור לבוא בעצם מנכסים שמגיעים במצב שהחוק עובר ועכשיו להתחיל לשלם זה בעייתי לפני שהחוק בעצם עבר.

גלעד ארדן: לא, אבל היא שואלת האם יש מצב - - -

<תמנה עורב: אז אנחנו בני ערובה.

קארין אלהרר: די, תמנה.

<תמנה עורב: למה די?

<תמנה עורב: שאלה לגיטימית, לא?

קארין אלהרר: כי ככה, כי די.

קארין אלהרר: בואי תהיי עניינית, תפסיקי - - -

<תמנה עורב: אני עניינית.

קארין אלהרר: לא, את עסוקה - - -

<תמנה עורב: אני נציגת עובדים ואני מדברת בשם העובדים.

<תמנה עורב: לא בשם הנכסים, לא בשם הגוף הציבורי, לא בשם ממשלת ישראל.

<תמנה עורב: אני נציגת עובדים ואני שואלת לגבי עובדים, מה קורה עם העובדים.

גלעד ארדן: עופר, אולי לא חידדתי מספיק קודם.

גלעד ארדן: השאלה שהייתה כאן זה האם במהלך הפירוק, אם ירצו עובדים מיוזמתם לפרוש, יתאפשר להם לפרוש ברמות הפיצוי ולפי ההסכם הישן, שלא נכנס לתוקף?

<לזר צנדקוביץ: 2009, קוראים לו.

גלעד ארדן: אני חושב שהתשובה היא די ברורה.

גלעד ארדן: זה די מותנה בהגעה לסיכום עם ה - - -

<לזר צנדקוביץ: יש לזה שם.

גלעד ארדן: אין קשר למועד שבו הכנ"ר, המנהל - - - כן או לא.

גלעד ארדן: אני מחבר את זה לשאלה של תמנה גם, אף אחד לא בן ערובה.

גלעד ארדן: אפשר עכשיו לא לעשות שום דבר, בבקשה, תמצאי כסף בכספי הרשות לתת - - -

<תמנה עורב: אני צריכה למצוא?

<תמנה עורב: אני לא - - -

גלעד ארדן: לא, גם אנחנו - - - סליחה, את כנראה לא מבינה את המצב.

<תמנה עורב: אני כן מבינה את המצב - - -

גלעד ארדן: לא, את לא מבינה.

<תמנה עורב: אתה אולי לא מבין את המצב של העובדים.

גלעד ארדן: מאה אחוז.

גלעד ארדן: אני מבין את המצב של העובדים, אבל יחד עם זאת אני גם מבין את המצב של אזרחי המדינה שמממנים את העובדים שם.

<תמנה עורב: נו באמת.

גלעד ארדן: בדיוק כמו שאני אומר את זה.

<תמנה עורב: 8 מיליון מאחוריך, כן.

גלעד ארדן: בדיוק כמו שאני אומר את זה.

גלעד ארדן: הם לא מאחוריי, אבל הכסף שלהם הוא גם באחריות שלי.

<תמנה עורב: נכון, וגם אנחנו באחריותך, כי גם אנחנו ציבור.

גלעד ארדן: ולכן, גברתי, אף אחד פה לא בן ערובה של אף אחד, אבל אם את רוצה שהאוצר יכניס כסף לכיס ועל חשבון סל התרופות או דבר אחר - - -

<תמנה עורב: נו באמת, דמגוגיה - - -

גלעד ארדן: זה לא דמגוגיה, זאת האמת.

<תמנה עורב: סל התרופות.

<תמנה עורב: כן, זה דמגוגיה.

גלעד ארדן: על חשבון אינטרס ציבורי אחר, אוקיי?

גלעד ארדן: יממן פרישה של עובדים בפיצויים מוגדלים באופן משמעותי לעומת המקובל או לעומת מה שמחויב בחוק, אז זה צריך לקרות על איזה שהוא בסיס סיכום כולל - - -

<תמנה עורב: רגע, מה אתה מתכוון להגיד?

גלעד ארדן: שמבטיח התייעלות ולא מבטיח המשך בזבוז וחוסר יעילות כמו שקיים כיום ברשות השידור.

<תמנה עורב: אז תפטר את ההנהלה.

גלעד ארדן: פיטורי ההנהלה לא יביאו - - -

<תמנה עורב: פיטורי ההנהלה - - - לא, אני מדברת אליך כנציג ממשלת ישראל לדורותיה, לא עכשיו.

<תמנה עורב: היו ממשלות שמינו הנהלות, שההנהלות האלה היו כושלות, שהביאו את רשות השידור למצב שבו היא נמצאת כעת.

<תמנה עורב: אנחנו משנת 2004 בני ערובה של הנהלות כושלות.

<תמנה עורב: הגיע הזמן שאתם, ממשלת ישראל, תטפלו בהנהלות האלה.

<תמנה עורב: בעצימת העיניים, בהסבת המבט, על כל החוליים והתחלואים שהיו כאן ברשות.

<תמנה עורב: הגיע הזמן שתעשו את זה ולא על גבם של העובדים.

קארין אלהרר: גדי.

<גלילה הורנשטיין: אני מבקשת - - -

קארין אלהרר: בסדר, אבל גדי היה לפנייך.

<גלילה הורנשטיין: גדי היה לפניי ?

י צחק: נרשמתי, פעם אחת.

<גלילה הורנשטיין: אולי היא לא רצתה לרשום אותי, אבל לא היית לפניי, כי עוד לא היית באולם.

קארין אלהרר: עורכת דין בורנשטיין, זה לא לכבודך הטענות האלה.

<גלילה הורנשטיין: אוקיי.

<גדי בן יצחק: אחת, בוקר טוב.

<גדי בן יצחק: שתיים, אני מצטער על הטונים הגבוהים, אולי כבוד השר יבין, בעקבות השאלה הבאה לכנ"ר.

<גדי בן יצחק: אני מבין שמרגע שאתה נכנס לתפקיד יחסי עובד-מעביד מתו ואני צמית, אני יכול לעבוד אבל אין לי זכויות, אלא ורק כאחד מ-2,000 פלוס, כי יש גם ספקי חוץ נושים.

<גדי בן יצחק: תחשוב שאני צודק והאוצר יסכים, למרות שהם חתומים איתנו על הסכמים שקודמים לכניסתך לעניין.

<גדי בן יצחק: זאת אומרת הסכם הפרישה לפחות כן קיבל את כל האישורים, רק שהוא מתלה באחרים, ועכשיו מדברים איתי על 8 מיליון אנשים.

<גדי בן יצחק: כל התחייבויות ממשלת ישראל מחייבות את 8 מיליון התושבים, כבוד השר, אבל חלקן מכובדות וחלקן לא, וזאת הייתה השאלה של אחת העובדות, אולי לא בנימוס, אבל זאת הייתה השאלה, למה ההתחייבות לעובדי רשות השידור, שהם לא האשמים הבלעדיים, בוודאי ובוודאי לא באחריות ראשונה במצב הזה, הם צריכים לשלם בעד כישלון קולוסאלי של כל רמות הניהול של רשות השידור, כולל הממשלה, הכנסת.

<גדי בן יצחק: ולעניין הכנ"ר שאלתי, האם יש בתוקף זכויותיי כעובד-מעביד?

<גדי בן יצחק: אתה תמשיך להעביד אותי, על פי מה?

<גדי בן יצחק: כל מה שצברתי, ותק, ואני אמשיך לצבור, כי אולי אתה תהיה שם 3, 4, 5, 12 שנים, ראיתי גם 12 שנים מפרק באיזה שהוא מקום.

<גדי בן יצחק: מה יקרה עם הוותק שלי?

<גדי בן יצחק: אני אחכה עם הכסף לאוניברסיטה של הילדים שלי ולמכולת ולאנשים אחרים עד שתיפתר הבעיה והשר כבר יהיה שר האוצר?

<תמנה עורב: או ראש הממשלה.

קארין אלהרר: די.

<גדי בן יצחק: אני לא יודע, באמת אני לא מבין את העניין הזה.

גלעד ארדן: בפייסבוק אני גמרתי את הקריירה.

<גדי בן יצחק: ואחרון חביב, אני רוצה לשמוע ממך איך אתה רואה את העובדה שתאגיד ממשלתי, שפעם היה חלק מהממשלה, ואף פעם בצורה חוקית לא פתרו את בעייתו, לא מצאו פתרון נכון של בעיית העובדים שהתקבלו כעובדי מדינה, עם תעודה של עובד מדינה ונשארו בהמשך, איך זה שמתייחסים אליי כפושט רגל?

<גדי בן יצחק: האם המדינה פושטת רגל?

קארין אלהרר: גדי, תן לו להשיב.

קארין אלהרר: השאלה הייתה ברורה.

<דוד האן: גלילה, את רוצה להמשיך?

<גלילה הורנשטיין: אני הייתי מוכנה על חלק מהדברים קודם להגיב, כי גם היו שיחות וכל מיני בירורים וכל מיני דיבורים, אז חשבתי שזה היה נכון ל - - - לא בגלל שאכפת לי לפני או אחרי מי אני, אין לי אגו בעניין הזה, בכלל אין לי אגו בעניין הזה.

<גלילה הורנשטיין: מה שרציתי, אני מדברת רק משפטית, רק לגבי החוק, שום דבר מעבר לזה, למרות שיש לי הרבה מה להגיד אבל זה בכלל לא רלוונטי כרגע.

<גלילה הורנשטיין: זה רלוונטי, אבל לא כרגע.

<גלילה הורנשטיין: יש כמה סעיפים בחוק, ועדיין לא להתייחס לשם של החוק, או לא להתייחס גם למתכונת של החוק, שהיינו מבקשים לתקן אותם והיו לגבי זה שיחות ויכול להיות שאם זה יבוא לידי פתרון אז לפחות לגבי העובדים חלק מהטראומה תהיה הרבה יותר קטנה.

<גלילה הורנשטיין: הזכיר פרופ' האן את שני התאריכים שמבחינתי הם די טראומטיים, יום הפרסום ויום התחילה, ואפשר היה להבין, למה אני אומרת 'היה'?

<גלילה הורנשטיין: כי תיכף נראה אם אפשר להבין את זה אחרת, שיום הפרסום הוא יום מתן צו הפירוק, שהפסיקה בכל 37 שנות עבודתי קבעה תמיד, צו פירוק הוא יום פיטורי העובדים.

<גלילה הורנשטיין: בא החוק הזה ואיך אמרתי?

<גלילה הורנשטיין: עושה שקשוקה.

<גלילה הורנשטיין: אבל אפשר גם להפוך את זה, כי זה חוק ספציפי.

<גלילה הורנשטיין: ומה אנחנו מבקשים?

<גלילה הורנשטיין: שיום פרסום החוק לא יקבע את מועד הפיטורים של העובדים, אלא לתקן את סעיף 91(א) שביום התחילה יפוטרו העובדים.

<גלילה הורנשטיין: 91(א) אומר 'תסתיים העסקתם', ויש הבדל בין שתסתיים העסקתם לבין יפוטרו.

<גלילה הורנשטיין: אנחנו רוצים שביום הזה, ביום התחילה, רק אז יפוטרו העובדים ולא ביום הפרסום.

<אתי בנדלר: לא הבנתי את ההערה שלך, גב' הורנשטיין, מה את רוצה לתקן?

<גלילה הורנשטיין: אני מבקשת שיהיה ברור בחוק שהעובדים יפוטרו ביום התחילה ושלא תהיינה הפרשנויות ואי ההבנה שזה יום הפרסום.

<אתי בנדלר: את רוצה להחליף את המילים 'תסתיים העסקתם' במילים 'העובדים יפוטרו'?

<גלילה הורנשטיין: כן, ביום התחילה.

<אתי בנדלר: זה בדיוק אותו דבר.

<גלילה הורנשטיין: מבחינתי לא.

<אתי בנדלר: אני לא רואה איך אפשר לפשר את זה אחרת.

<גלילה הורנשטיין: אני יכולה לפרש את זה.

<גלילה הורנשטיין: למה?

<גלילה הורנשטיין: והסברתי קודם.

גלעד ארדן: אפשר לשאול שאלה?

גלעד ארדן: המהות של מה שאת מבקשת עוסקת לא ביום התחילה, היא עוסקת ביום פרסום החוק, כי את רוצה להשיג תוצאה ש - - - דרך אגב, אולי זה יפתיע, אבל אני לא בהכרח מתנגד לה, שביום פרסום החוק אין פיטורין אוטומטיים של כל עובדי הרשות.

<אתי בנדלר: נכון, זה מה שכתוב בהצעת החוק.

<גלילה הורנשטיין: זה לא מה שכתוב.

גלעד ארדן: רגע, שנייה, אני יודע שזה לא מה שכתוב, רק השינוי שאת מבקשת לא צריך להתייחס ליום התחילה.

גלעד ארדן: יום התחילה זה היום המאוחר יותר שבו הגוף החדש כבר מתחיל - - -

<אתי בנדלר: זה מה שהיא רוצה.

<אתי בנדלר: היא פשוט חושבת שהמילים 'תסתיים העסקתם', המשמעות שלהן שונה מהמילים 'יפוטרו'.

<אתי בנדלר: זה מה שהיא חוששת.

<אתי בנדלר: כך אני מבינה אותך, אם אני מבינה נכון.

<גדי בן יצחק: אז למען הסר ספק, מה הבעיה?

גלעד ארדן: את ה'למען הסר ספק' אפשר לעשות בחלק שעוסק ביום פרסום החוק.

גלעד ארדן: לא צריך להסיר ספק במקום שאין ספק, ביום תחילת - - -

<גדי בן יצחק: יש ספק, עובדה.

גלעד ארדן: לא, לא.

גלעד ארדן: למען הסר ספק, אין למדינה שום כוונה אחרי שיקומו כבר גופי שידור חדשים להמשיך ולהעסיק גם בגופים החדשים וגם בגופים הישנים.

גלעד ארדן: למען הסר ספק.

גלעד ארדן: וזה מה שכתוב פה בסעיף 91(א).

גלעד ארדן: למען הסר ספק, כדי שביום שהחוק הזה, אם הוא יעבור, יפורסם ברשומות וייכנס לתוקף, אז אנחנו לא נפטר את כל מי שבא לנו רק כי עכשיו נראה לנו שצריך לצמצם שם ולהתייעל, זה לא אומר שלא צריך לצמצם ולהתייעל, אבל זאת לא תהיה הסיבה שבעטיה נקבע - - -

<גלילה הורנשטיין: נכון, אתה צודק, אבל - - -

גלעד ארדן: אז את זה את יכולה לעשות לגבי ה - - - את רוצה, תציעי הבהרה לגבי החלק שעוסק ביום פרסום החוק.

<גלילה הורנשטיין: לגבי הפיטורים.

גלעד ארדן: המועד שבו הכנ"ר נכנס לתפקוד שם במקום המוסדות הוא יום פרסום החוק.

גלעד ארדן: ככל שנדרשת הבהרה שם - - -

<גלילה הורנשטיין: שלא יפוטרו העובדים.

גלעד ארדן: שהסמכויות שלו לגבי פיטורין הן אך ורק לגבי אי התאמה, כאלה שמפריעים ל - - -

<גלילה הורנשטיין: משמעת אולי.

גלעד ארדן: כן, כאלה שלא רוצים לתפקד, לא רוצים לשתף איתו פעולה וכו', שזה, אני מניח, שגם את לא תטעני אחרת.

גלעד ארדן: ככל שמדובר בפיטורי צמצום, חוסר יעילות או כל מיני דברים שהם מסוג אחר של פיטורים וההסתדרות מכירה היטב את ההבדל בין הדברים אז לגבי זה אני מוכן, אני מניח שגם הכנ"ר מוכן, שתהיה הבהרה בעניין.

<גלילה הורנשטיין: אנחנו ננסח הבהרה לגבי - - -

<דוד האן: אז קודם כל אני מצטרף למלוא הדברים של כבוד השר, אכן זו ככל הנראה כוונת המחוקק.

<דוד האן: המחוקק יושב כאן ומהנהן בראשו וכאמור אנחנו מקיימים את תפקידנו מכוח מצוות המחוקק.

<דוד האן: אם כוונת המחוקק, ואכן זו הכוונה, שלא יהיו פיטורי התייעלות וצמצום ושום דבר מן הסוג הזה, אלא העסקה שגרתית, כמו שאמרתי קודם, בין יום הפרסום ליום התחילה, שוב, בכפוף להערת השר ביחס לענייני משמעת וכו' - - -

<לזר צנדקוביץ: לא משמעת, פלילי.

<לזר צנדקוביץ: משמעת זה משמעת.

<דוד האן: המתנתי בסבלנות כשדיברתם, אנא קבלו גם את זכותי לדבר.

<לזר צנדקוביץ: משמעת זה משהו - - - יש הבדל.

<דוד האן: תן לי להשיב, תרצה להעיר תעיר.

<לזר צנדקוביץ: כל דבר אפשר לקחת למשפט.

קארין אלהרר: לזר, די.

<דוד האן: אז אני מצטרף לדברים האלה בפה מלא, ואני אענה גם, גדי.

<דוד האן: שאלת שני דברים ואני אתייחס לשניהם לפי סדר.

<דוד האן: לגבי הנקודה הראשונה אני מסתייג מן האמירה, אתה לא צמית, זו לא אמירה ראויה וזה ממש גם לא עולה על הדעת של איש.

<דוד האן: העובדים של רשות השידור בתקופה שבין יום הפרסום ליום התחילה נשארים עובדים של רשות השידור.

<דוד האן: ותק של עובד הוא ותק של עובד.

<דוד האן: איש איננו מתעלם מן המעמד, מן הזכויות, אין התעלמות.

<דוד האן: כאמור יש כאן אפילו מקרה יוצא דופן שבו מדינת ישראל, על פי הצעת החוק, באמצעות משרד האוצר מתכוונת לכבד עד תום את מלוא הזכויות של כל עובד, תשלומים שוטפים משולמים באופן שוטף ותשלומי סיום העסקה, פרישה וכו', יבואו לידי ביטוי כאשר יהיה סיום העסקה ופרישה, וכבר דיברנו מתי זה יהיה קודם לכן.

<דוד האן: כך שאין כאן שום פגיעה.

<דוד האן: לגבי השאלה השנייה ששאלת אותי, מכיוון שאינני רוצה שתתרשמו שאינני משיב, אני עונה לכל שאלה, אבל מה שאפשרי.

<דוד האן: השאלה השנייה ששאלת אותי היא לגבי פירוקים, זה הוער גם בתחילה בקריאת ביניים, של תאגידים סטטוטוריים.

<דוד האן: אני מופיע כאן בתפקידי ככונס הרשמי של מדינת ישראל.

<דוד האן: נכון שיש לי תואר אקדמי פרופסור, בעברי הייתי באקדמיה, אחת החירויות שקיימות באקדמיה זה לומר את דעותיך בכל עניין ובכל דבר, אין לך שום מגבלות.

<דוד האן: אי אפשר להסיק מדבריי כרגע כלום, אבל כאשר אני משמש כפקיד ממשלתי בתפקיד הכונס הרשמי, אני נקראתי לדיון הזה ככונס רשמי על מנת למלא את תפקידי, על מנת להשיב במסגרת תפקידי.

<דוד האן: זה לא מענייני וזה לא מסמכותי כיום להתחיל לפרשן את כל ההיסטוריה של פירוקים, כן תאגידים סטטוטוריים, לא תאגידים סטטוטוריים במדינת ישראל.

<דוד האן: זה לא שייך.

<דוד האן: זה לא מתפקידי.

<גדי בן יצחק: אבל זה העניין.

<גדי בן יצחק: בפרלמנט הוא לא אומר מה דעתו כי הוא נקרא לעניין אחר.

<גדי בן יצחק: הבנתי.

<דוד האן: בכובעי כפקיד ממשלתי, כן.

<אתי בנדלר: פרופ' האן, אני רק רוצה להזכיר שבישיבת הכנה שעשינו בנושא פרק הפירוק אחת ההערות שלי הייתה בדיוק לסעיף 91(ב), שלדעתי הוא חסר בנוסח הנוכחי שלו כי הוא לא אומר איך ומתי אתה תוכל לפטר עובד.

<אתי בנדלר: אני חשבתי שמן הראוי להבהיר את זה או אולי אפשר לחשוב על איזה שהוא מנגנון נוסף של אישור נוסף של עובד שאתה רוצה לפטר, כי יש קבוצות של עובדים שלא ברור מה יהיה דינם באותה תקופה.

<אתי בנדלר: אני מציעה, ברשותך, גברתי היושבת ראש, שכשנגיע לסעיף הזה אז נפתח את הדיון בקשר לעניין הזה.

<אתי בנדלר: אני לא מקבלת את עמדתה של עורכת דין הורנשטיין שהמילים 'תסתיים העסקתם' הן בעלות משמעות שונה מפיטורים.

<אתי בנדלר: אני בהחלט מצטרפת, וזו הייתה עמדתי מלכתחילה, שהוראות סעיף 91 הן רחבות מדי והן לא מצביעות על הכוונה.

<אתי בנדלר: אם הכוונה היא כוונה מסוימת מן הראוי לתת לה שהיא תבוא לידי ביטוי בנוסח הסעיף שהוועדה תאשר לקריאה שנייה ושלישית.

קארין אלהרר: רק הערה ואני רוצה פשוט להתחיל בהקראה.

<גלילה הורנשטיין: אבל זה שתי הערות שהן די חשובות ואולי יחסכו כל מיני - - -

קארין אלהרר: בבקשה.

<גלילה הורנשטיין: יכול להיות שהיועצת המשפטית חושבת אחרת, זה מאוד לגיטימי, יש בינינו חילוקי דעות וזה בסדר.

<גלילה הורנשטיין: אני עדיין בדעתי שנושא הפיטורים הוא אקוטי וצריך להיות מפורש להגדיר אותו ולא להשאיר את זה לאיזה שהיא פרשנות, אם הוא ממשיך להיות מועסק או לא, אבל זה לא המקום.

<גלילה הורנשטיין: זאת הבקשה שלנו והיא התקבלה.

<גלילה הורנשטיין: אנחנו נעשה תיקון וגם נגדיר מה זה משמעת, כמו שאומר - - -

<אתי בנדלר: מה זה התקבלה?

קארין אלהרר: לא הצבענו, מתי התקבלה?

<קריאה: היא ישבה עם פרופ' האן לפני זה.

קארין אלהרר: אה, אם היא ישבה עם פרופ' האן.

<דוד האן: חברים, אבקש לא לשים דברים בפי.

<דוד האן: מילא כשאני לא נמצא תייחסו לי דברים, אני כאן.

<דוד האן: אנחנו שוחחנו, דיברנו ואמרנו שנגיע לוועדה ונדבר, לא שום דבר.

<גלילה הורנשטיין: לא אמרנו כלום, רק שוחחנו.

<גלילה הורנשטיין: אנחנו נציע, לאור הערת השר - - -

גלעד ארדן: אני רוצה להבהיר משהו, כי זה בדיוק מה שצפיתי שיקרה.

גלעד ארדן: עם כל הכבוד, אני רוחש את מלוא הכבוד לכנ"ר וגם להסתדרות, אנחנו לא הסמכנו אף אחד מהצדדים פה לחתום הסכמים.

גלעד ארדן: ביקשה עורכת הדין הורנשטיין פגישה להבין כוונות, מה שמחייב זה מה שחברי הכנסת והכנסת יחליטו כאן.

גלעד ארדן: אני רוצה להבהיר עוד פעם את עמדתי, שהיא גובשה גם לאחר התייעצות עם הכנ"ר, הכנ"ר אמור להמשיך ולהפעיל את הגוף הזה אל כיוון הפסקת פעילותו ותחילת הפעילות של הגוף החדש, בכמה שפחות זעזועים.

גלעד ארדן: אני לא מתכוון, סליחה, עורכת הדין בנדלר, על גבי הפירוק הזה עכשיו לעבור על כל הפסיקות של בתי הדין לעבודה וכל הדין שהתגבש ולפרוט פה את כל המקרים שבהם הוא יוכל או לא יוכל לפטר.

גלעד ארדן: באופן עקרוני ההסתדרות יודעת היטב ובתי הדין יודעים היטב מה זה פיטורים של צמצום והתייעלות, שהרי כל המהות של הצמצום וההתייעלות לא באה להיות מושגת בזמן הפירוק, היא באה להיות מושגת באמצעות הגוף החדש.

גלעד ארדן: לכן אני אומר, אין לנו כוונה ואנחנו נבהיר את זה ככל שצריך פה בחוק, שכשנכנס המפרק, הוא כבר יעשה את הניקוי ויבטל אגפים ויצמצם עובדים.

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: המנגנון היעיל יקרה בגוף החדש.

גלעד ארדן: מצד שני אין לי גם שום כוונה להתחיל לכבול את ידיו יותר מאשר מה שהיום ההנהלה ומוסדות הרשות, ידיהם כבולות.

גלעד ארדן: אם הם יכולים היום לפטר עובד שלא משתף פעולה, שלא מבצע הוראות, בהקשר שלו, ברור שבהתאמות, הוא גם צריך לאסוף מידע כי החוק מחייב אותו להעביר מידע לשימוש התאגיד החדש ועובד יסרב לסייע לו להשיג את המידע הזה, גם זו יכולה להיות עילה.

גלעד ארדן: ברור, כל האדפטציות שמתחייבות ממה זה יחסים בין הנהלה לבין עובדים הן מתחייבות גם בפרשנות הסבירה בהקשר הזה.

גלעד ארדן: אבל הוא לא יבוא ויעשה עכשיו, יקדים את המאוחר בהקשר הזה.

גלעד ארדן: בעניין הזה אני חושב שיש בכך כדי להפיס את דעתה של ההסתדרות.

גלעד ארדן: זה מה שהיא דרשה מאיתנו.

י צחק: כבוד השר, בעניין העורך הראשי, כל עוד הכנ"ר הרשה - - -

<גלילה הורנשטיין: הייתי מבקשת - - -

קארין אלהרר: תגידו, אתם לא שומעים אפילו אחד את השני, את שמה לב?

קארין אלהרר: הוא מדבר, את מדברת , למי לענות?

<גלילה הורנשטיין: לא שמתי לב.

י צחק: שאלתי רק מי יהיה העורך הראשי כשהכנ"ר ינהל את רשות השידור.

<אתי בנדלר: הוועדה תתייחס לזה.

קארין אלהרר: אבל לא עכשיו.

קארין אלהרר: בסדר.

גלעד ארדן: אני רק מזכיר לפרוטוקול שכרגע מי שמונה לעורך ראשי מונה על ידי הוד רשעותם הפוליטיקאים ובאישורם, אז בטח אתה תראה במצב הזה שיפור.

י צחק: תאמין לי - - -

גלעד ארדן: לא, אני אומר, אתה בטח תברך על השיפור שמי שעכשיו ימנה עורך ראשי זה הכנ"ר באישור בית המשפט, לא?

קארין אלהרר: כן, עורכת דין הורנשטיין, הערה אחרונה.

<גלילה הורנשטיין: הייתי מבקשת גם לתקן את סעיף 90(א), שמתייחס לחוק - - -

קארין אלהרר: אבל את לא יכולה לחכות שנגיע ל-90?

<גלילה הורנשטיין: אלה שני דברים עקרוניים ש - - -

קארין אלהרר: נגיע לסעיף בעוד דקה.

<גלילה הורנשטיין: לא, גם דובר על תביעות החוב כאן.

<גלילה הורנשטיין: זאת אומרת זה יסגור איזה שהוא הסבר כללי בסך הכול.

<גלילה הורנשטיין: כתוב כאן 'בשל חוב שנוצר לפני יום הפרסום' ואני חושבת שצריך להיות 'חוב שנוצר לפני יום התחילה', לא לפני יום הפרסום, כיוון שאז יש תביעות חוב, יש חוב בגין העבר שעל זה נדבר כשנגיע לנושא הזה של תביעות החוב.

קארין אלהרר: מאה אחוז.

קארין אלהרר: מאה אחוז נדון, כן?

קארין אלהרר: זה לא סגרנו.

<גלילה הורנשטיין: ודאי שלא סגרנו, אני סוגרת משהו?

קארין אלהרר: שלא תצא איזה כותרת של הסכמה.

<גלילה הורנשטיין: אני לא סוגרת כלום, גברתי.

<גלילה הורנשטיין: אני מעלה הערות ובקשות.

קארין אלהרר: בסדר גמור, מאה אחוז, הבנתי.

<גלילה הורנשטיין: דבר נוסף שהייתי מבקשת, עוד פעם, על מנת להבהיר.

<גלילה הורנשטיין: רצוי שהעובדים יקבלו את התשובה שהם כבר שאלו את פרופ' האן.

<גלילה הורנשטיין: לעובדים יש זכויות מעוגנות בהסכמים, לרבות גרירת זכות ותק.

<גלילה הורנשטיין: יש להם את הזכות לקבל את המשכורת ותנאי העבודה ובשום מקום לא כתוב בחוק שזה מה שיקרה.

<גלילה הורנשטיין: אז הייתי מבקשת להוסיף סעיף שזה לא פוגע במשכורות של העובדים, לא פוגע בתנאי העבודה של העובדים, לא פוגע בגרירת זכויות הוותק ולא בהסכמים וההסדרים.

<אופיר טל: אפשר הערה כללית?

קארין אלהרר: לא.

<אופיר טל: סליחה, כולם מתפרצים, אנחנו נרשמנו.

קארין אלהרר: אז אתה מתפרץ גם?

<אופיר טל: לא, אני נרשם בצורה מסודרת.

<אופיר טל: יש לי הערה.

קארין אלהרר: במשפט.

<אופיר טל: אנחנו מאוד מוטרדים מתקופת המעבר.

<אופיר טל: תקופת המעבר היא תקופה קריטית - - -

גלעד ארדן: זה אומר שאתם כבר לא מוטרדים מהתקופה שאחריה?

<אופיר טל: פעם שנייה שאני צריך להוסיף את המילה גם כשאדוני מתערב.

<אופיר טל: אנחנו גם מוטרדים מתקופת המעבר.

<אופיר טל: היא תקופה קריטית לרשות השידור כי ממנה גם תיבנה הרשות החדשה.

<אופיר טל: למה הכוונה?

<אופיר טל: היום יש מאזינים לרשת ב', לצופים בטלוויזיה, מאזינים לרשתות אחרות, גם לטלוויזיה החינוכית, לאנשים יש הרגלי צפייה והאזנה.

<אופיר טל: אם אנחנו לא נדאג לזה שבתקופת הביניים הזאת הרגלי הצפייה וההאזנה שלהם יישמרו, אם לרשת ב' היום יש 20 ומשהו אחוזי האזנה אנשים יפסיקו להאזין לה, הם לא יחזרו להאזין לה בגוף החדש.

<אופיר טל: לכן התקופה הזאת - - -

קארין אלהרר: ואתה מדמיין לך שזה לא מעסיק את משרד התקשורת?

<אופיר טל: אני בטוח שזה מעסיק את משרד התקשורת, אבל נדמה לי ובגלל זה אני מבקש להעיר הערה כללית, נדמה לי שתקופת המעבר לא מספיק ברורה כאן כדי לשמר את המצב הקיים.

<אופיר טל: הרי האינטרס שלנו זה לשמר את המצב - - -

קארין אלהרר: אתה מעכב אותנו מ - - -

<אופיר טל: אני לא מעכב, גברתי.

<אופיר טל: עוד שני משפטים.

<אופיר טל: מה שמאוד מטריד אותנו, גם מאוד מטריד אותנו, וצריך להבין שזה הולך לקרות, תהיה פרישה של עובדים, אין מה לעשות, בשנה הזאת או בכמה זמן שזה לא ייקח.

<אופיר טל: לא ברור לי איך הגוף הזה, רשות השידור הישנה, תמשיך לתפקד במצב הזה.

<אופיר טל: הרי הוא לא יכול להעסיק עובדים חדשים ואין בזה שום היגיון גם, אלא באישור בית משפט.

<אופיר טל: וגם לזה צריך לשים לב, מעבר לבעיות הפרישה ולצבירת הזכויות והמשמעויות שלהם על התקציב.

<אופיר טל: דבר נוסף, שדיברנו עליו פעם קודמת ולא קיבלנו עליו תשובה מלאה, החוק שותק לגבי המימון של הגוף החדש בתקופת הביניים.

<אופיר טל: הוא שותק לחלוטין מי יממן אותו.

<אופיר טל: נאמר פה בשבוע שעבר שהאוצר יממן אותו.

<אופיר טל: אני לא חושב שהמצב הזה, שבו אנחנו לא יודעים ולא כתוב בחוק מי יממן אותו יכול להימשך.

<אופיר טל: תודה.

<לזר צנדקוביץ: משפט קצר.

קארין אלהרר: לזר, אמרת כבר כמה משפטים.

קארין אלהרר: זה לא פייר, אני לא נותנת לאנשים אחרים.

קארין אלהרר: תתאפק, תגיע לסעיף, אני מבטיחה לך.

<לזר צנדקוביץ: זה לא קשור לסעיף, זה משהו עקרוני.

<לזר צנדקוביץ: אני מבקש לשאול את הכנ"ר על שכר טרחתו של המפרק או הנאמן, האם זה נגזרת מהצלחתו או אי הצלחתו של ה - - -

<אתי בנדלר: יש התייחסות - - -

קארין אלהרר: לזר, אתה רואה?

קארין אלהרר: חבל, זה הכול בסעיפים.

קארין אלהרר: באמת, לא עובדים עליכם.

קארין אלהרר: עורכת דין ברוק, פרק י"ד, סימן א', הפסקת פעילות רשות השידור ופירוקה.

"סימן א': אני מקריאה מהנוסח המעודכן, אז לא לשים לב למספרים.

"סימן א': מספור הסעיפים לא רלוונטי.

קארין אלהרר: זה סעיף 84.

<אתי בנדלר: מספור הסעיפים מאוד רלוונטי, אין לי אלא להצר על כך שאתם נתתם לזה שוב מספור חדש, בניגוד ל - - -

<דנה נויפלד: זה היה בטעות, אתי.

<דנה נויפלד: עשינו קובץ חדש בשביל להקל על הוועדה.

<אתי בנדלר: כי, את מבינה, אנשים הכינו הערות, רשמו את זה לפניהם לפי מספר הסעיף.

גלעד ארדן: אז תקריאו מתוך המקור.

<חגית ברוק: בסדר, אני אקריא את מספר הסעיף לפי הכחול ואת שמו.

<חגית ברוק: סעיף 84, שכותרתו הגדרות.

"החשב הכללי" – החשב הכללי במשרד האוצר; "המפרק" – כמשמעותו בסעיף 87; "הרשות" – רשות השידור שהוקמה לפי חוק רשות השידור; "חוק רשות השידור" – חוק רשות השידור, התשכ"ה-1965, כנוסחו ערב יום הפרסום; "יום הפרסום" – יום פרסומו של חוק זה; "יום התחילה" – יום תחילתו של חוק זה לפי סעיף 82; "נציגי משרד האוצר" – החשב הכללי והממונה על התקציבים במשרד האוצר; "פקודת החברות" – פקודת החברות (נוסח חדש), התשמ"ג-1983; "רבעון" – תקופה של שלושה חודשים, ותחילת הרבעון הראשון לעניין פרק זה, ביום הפרסום".

<גלילה הורנשטיין: אני חושבת שאולי היה כדאי, לאור השאלה מה יקרה עם תביעות החוב חוב עבר ומה יקרה עם הפרישה לתת כאן הגדרה לתביעת חוב.

<גלילה הורנשטיין: זאת אומרת תביעת חוב, לרבות הסכמי הפרישה שיגיעו אליהם, שזה גם בגין תקופת העבר.

קארין אלהרר: אבל זה מוגדר בפקודת החברות.

<גלילה הורנשטיין: לא, להגדרה של החוק הזה.

קארין אלהרר: אבל, אדוני הכנ"ר, תביעת חוב לא מוגדר בפקודת החברות?

<דוד האן: כן.

<דנה נויפלד: בסעיף הספציפי, כשנגיע לזה, אפשר יהיה להתייחס לזה ואם יצטרכו עוד הגדרה, יהיה אפשר לבדוק את זה.

<דנה נויפלד: זה עניין נוסחי, אולי כשנגיע לסעיף שמדבר על תביעות החוב שזה עוד מעט, אז זה יהיה רלוונטי.

<גלילה הורנשטיין: טוב, לרבות הפרישה.

<דנה נויפלד: אני לא מתווכחת, אני אומרת שאם צריך נוסיף הגדרה.

קארין אלהרר: אוקיי.

קארין אלהרר: בבקשה, עורכת דין ברוק.

קארין אלהרר: אני אצביע אחר כך על ההגדרות.

"הרשות תחדל לקיים שידורים ותחדל מכל פעילות הקשורה לשידורים ביום התחילה".

<דנה נויפלד: נתחיל מהסעיף הזה, זה סעיף קריטי, זה סעיף חשוב.

<דנה נויפלד: אני שוב מזכירה את המבנה, יש את יום פרסום החוק, שזה המועד הראשון, ויש לנו את יום התחילה, שהוא המועד שבו יש את העברת המקל, דיברנו על זה ורשות השידור מפסיקה לשדר ותאגיד השידור החדש מתחיל לשדר.

<דנה נויפלד: אז זה הסעיף שאומר מתי המועד של הפסקת השידורים של רשות השידור.

<דנה נויפלד: צריך לקרוא את זה ביחד עם סעיף המועדים שכבר דובר בו וזה עושה את הקשר בין הסעיפים, אחד מפסיק, אחד מתחיל.

<דנה נויפלד: פה אנחנו מדברים על הסעיף של המועד שבו השידורים ברשות השידור מפסיקים.

קארין אלהרר: אז אני מעלה להצבעה את סעיף 85.

גלעד ארדן: רגע, אז מה שיש בקמפיין, זה לא נכון?

גלעד ארדן: זה לא רק נסגר?

קארין אלהרר: אני מעלה להצבעה את סעיף 85.

קארין אלהרר: מי בעד?

י צחק: כבוד השר, אני יכול ל - - -

גלעד ארדן: לא, זו לא הייתה שאלה.

קארין אלהרר: אתם מפריעים לי בהצבעה.

<קריאה: אין לך חברי כנסת.

קארין אלהרר: אני חברת כנסת.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: מי בעד?

קארין אלהרר: מי נגד?

קארין אלהרר: אין מתנגדים.

קארין אלהרר: ההצעה עברה.

קארין אלהרר: בעד – 1

קארין אלהרר: ההצעה עברה.

<תמנה עורב: מה שנקרא פה אחד.

<תמנה עורב: יופי.

<קריאה: את לבד.

קארין אלהרר: כן, בבקשה, סעיף 86.

על אף הוראות סעיף 28א(א) לחוק רשות השידור האגרה בעד החזקת מקלט טלוויזיה בשנת 2015 תשולם בעד התקופה שמיום 1 בינואר בשנה האמורה עד היום הקודם ליום התחילה.

גביית חובות האגרה בעד החזקת מקלט טלוויזיה שנוצרו לפני יום הפרסום וחובות האגרה לפי הוראות סעיף קטן (א) תתבצע בידי רשות האכיפה והגבייה שבמשרד המשפטים באמצעות היחידה שהוקמה בהתאם להחלטת ממשלה מס' 545 מיום ז' באב התשע"ג (14 ביולי 2013) לצורך גביית חובות לפי חוק ההוצאה לפועל, התשכ"ז-1967, או בידי המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות לפי חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות, התשנ"ה-1995, הכול בהתאם להחלטת השר, בהסכמת מנהל רשות האכיפה והגבייה; החליט השר לפי סעיף קטן זה כי גביית החובות תתבצע באמצעות היחידה האמורה, תתבצע הגבייה במתכונת שיסכימו עליה מנהל רשות האכיפה והגבייה והמפרק".

<קריאה: מנהל רשות האכיפה נמצא פה?

קארין אלהרר: כן, בבקשה, עורכת דין נויפלד, הסבר.

<דנה נויפלד: נתחיל את ההסבר ונמצאת פה סגנית היועצת המשפטית של רשות האכיפה והגבייה והיא תוכל להסביר תיכף את המנגנון שמפורט כאן.

<דנה נויפלד: הסעיף קובע את החובה לשלם אגרה עד יום התחילה.

<דנה נויפלד: ממועד הפרסום עד יום התחילה רשות השידור ממשיכה לשדר ועל כן החובה לשלם אגרה בעד אגרת הטלוויזיה נמשכת.

<דנה נויפלד: היא מפסיקה ביום התחילה, כי מאותו יום אנחנו עוברים לסעיפים לפי הפרקים שכבר דיברנו ואגרת הטלוויזיה מבוטלת.

<דנה נויפלד: יש פה מנגנון ייחודי לגביית האגרה בידי רשות האכיפה והגבייה.

<דנה נויפלד: ענת, את יכולה לפרט על המנגנון?

<ענת ליברמן: אני מבקשת עוד שתי דקות, אני בדיוק מחכה לתשובה, כי הסעיף הזה תלוי בהסכמות תקציביות.

<ענת ליברמן: אנחנו לא נוכל לקבל את המטלה הזאת אלא אם כן נקבל גם תקציב.

<ענת ליברמן: אני אמורה כרגע לקבל תשובה, כי עד היום לא הגענו ל - - -

<קריאה: לא, אבל תגידי - - -

<גדי בן יצחק: עכשיו ברור מי מנהל את העסק, האוצר.

קארין אלהרר: אדוני, עוד הערה אתה בחוץ.

גלעד ארדן: אני רק אסביר משהו.

גלעד ארדן: קודם כל לא אכפת לי שנדלג על הסעיף הזה עד שתהיה החלטה, אני מבין שרשות האכיפה מנצלת את הדיון הזה כדי לקבל תוספות תקציב ותקנים, אבל בסדר, לא בטוח שזה ראוי לא לעשות את זה לפני אלא לחכות לדיון בכנסת.

גלעד ארדן: אני מבין את הקשיים, אני מבין - - -

<ענת ליברמן: נעשו דיונים, חשוב לי להבהיר.

גלעד ארדן: אני מבקש לדלג על הסעיף הזה, אנחנו נשקול אולי להשאיר גם את הסמכויות בידי אגף הגבייה בתקופת הפירוק, להמשיך ולפעול גם הוא ונמשיך את הדיון במהלך היום מול רשות האכיפה והגבייה.

גלעד ארדן: אני מתנצל על איך שזה נראה.

קארין אלהרר: מאה אחוז.

קארין אלהרר: סעיף 87.

ביום הפרסום יהיה הכונס הרשמי כהגדרתו בפקודת החברות למפרק הרשות.

המפרק יפעל בהתאם להוראות פרק זה להמשך פעילותה וניהולה השוטף של הרשות, לרבות המשך קיום השידורים בידיה, עד ערב יום התחילה, ולהסדרת פירוקה של הרשות".

<דנה נויפלד: הסעיף הזה קובע שמיום הפרסום הכונס הרשמי הוא הופך להיות מפרק הרשות.

<דנה נויפלד: זה מיום פרסום החוק והתפקיד שלו מפורט בסעיף קטן (ב).

<דנה נויפלד: קודם כל להמשיך להפעיל ולנהל באופן שוטף את רשות השידור.

<דנה נויפלד: כמו שאמרנו, עד יום התחילה רשות השידור ממשיכה בשידוריה ואחרי כן הוא יפעל - - - הוא מתחיל את זה כבר מיום הפרסום, אבל כמו שהסביר הכנ"ר עיקר הפירוק נעשה בתום תקופת השידורים.

<אתי בנדלר: גברתי, קודם נטען שאין ערובה לכך שהמפרק באמת יוכל להמשיך להנפיק שידורים ולהפעיל את רשות השידור בצורה כפי שהיא הופעלה ערב פרסום החוק, או ערב תחילת החוק, שזה זהה.

<קריאה: ערב הפרסום.

<אתי בנדלר: תחילת החוק הוא ביום הפרסום, תחילת הפעילות של תאגיד השידור הציבורי זה במועד אחר.

<אתי בנדלר: מכל מקום אני חושבת שלמרות כוונת המפרק להמשיך ולהפעיל את הרשות באותה דרך כפי שהיה ערב יום הפרסום אולי ראוי לשקול, להשתמש במטבע הלשון שנעשה בו כבר שימוש בחוקים אחרים ובהקשרים אחרים ולהוסיף את המילים 'בהיקף ובמתכונת ערב יום הפרסום', כדי שיהיה ברור שלא מדובר רק בהצהרת כוונות אלא לעגן את זה בנוסח החוק עצמו.

קארין אלהרר: אני פשוט רוצה לשאול ולחדד, האם תוספת כזאת עשויה למנוע מצב של עובד או מנהל שפועלים בניגוד לתכלית המקום?

קארין אלהרר: זאת אומרת זה סותר?

קארין אלהרר: זו השאלה.

קארין אלהרר: אני אשמח שתהיה תוספת כזאת, אבל אני רוצה שעדיין זה יהיה לתכלית המתבקשת.

<אתי בנדלר: אולי המילה מתכונת קצת מסוכנת כאן, אבל ההיקף ודאי נכון.

<דוד האן: מה שחשוב, כוונת היועצת המשפטית, עורכת דין בנדלר, זה לעניין באמת ההפעלה במובן של תכני השידור וככל שניתן להגיע לניסוח שיבהיר את זה בסדר, כי ניסוח כללי שיגיד ככלל על מתכונת יכול לזלוג מעבר לעניין הזה ולא בטוח שהוא נדרש.

<אתי בנדלר: כמו מה?

<אתי בנדלר: לאן זה יכול לזלוג?

<דוד האן: כמו ששואלת יושבת ראש הוועדה, חברת הכנסת אלהרר, היקף של עובדים וכו'.

<דוד האן: שוב, לא בגלל שאנחנו הולכים לצמצומים, אמרנו שלא, אבל מבחינת, כמו ששאלת, ואם יש בעיה משמעתית וכו'.

<דוד האן: הניסוח צריך להתייחס, אם אז לתחום של התוכן והשידור.

<דוד האן: נדמה לי שזו הכוונה כאן.

<דנה נויפלד: אי אפשר להוריד תכנית עכשיו?

<דנה נויפלד: אי אפשר להחליף תכניות?

<דנה נויפלד: אם יש שאלה של שידור יש עורך ראשי, מישהו צריך - - -

גלעד ארדן: אז בשביל מה צריך למנות עורך ראשי?

גלעד ארדן: נשאיר את כולם אותו דבר, הוא בכלל יהיה שם רק לצורך מציאת קונים לברזלים שאין בהם שימוש.

<אתי בנדלר: אדוני השר, גם - - -

גלעד ארדן: אם ההפעלה שם כל כך מצוינת - - -

<משה שגב: אדוני השר, יש הרבה ברזלים שיש להם הרבה שימוש.

<משה שגב: יש אולפן HD שעלה 40 מיליון שקלים, זה הרבה כסף, למה לזרוק?

קארין אלהרר: משה, די, די.

<משה שגב: זה גם ברזל.

<ליאור יצחקי: למה, צריך הרבה ברזל - - -

קארין אלהרר: ליאור, די.

קארין אלהרר: אני אתחיל להוציא אנשים, אני לא רוצה לעשות את זה.

קארין אלהרר: די.

<משה שגב: לא, בסדר, אבל גם לא להשתמש בסיסמאות של ברזלים שאין להם - - - יש ברזלים שיש להם המון משמעות.

קארין אלהרר: בסדר, אני מבקשת להימנע, אני ממש מבקשת.

קארין אלהרר: אני באמת רוצה שהדיון הזה יהיה ענייני, תנסו להתכוונן למקום הזה.

<אתי בנדלר: אדוני, הרי גם ערב יום קבלת החוק הרשות הייתה יכולה להוריד תכניות, להעלות תכניות ולשנות דברים.

<אתי בנדלר: אין ספק ואני לא מתכוונת לגרוע מהסמכויות כפי שהיו ערב יום הפרסום, אני מתכוונת לכך שלא יסגרו למשל ערוץ רדיו מסוים, אחד מערוצי הרדיו הקיימים וכך הלאה.

<אתי בנדלר: זאת אומרת - - -

גלעד ארדן: סתרת את עצמך בזה הרגע.

גלעד ארדן: לא שיש כוונה כזו, אבל כרגע אמרת שהיא הייתה יכולה להוריד אם היא רוצה תכנית מסוימת, אגב, היא גם הייתה יכולה להוריד.

גלעד ארדן: בשונה מזה, החוק החדש שאנחנו דנים בו, הוא מעגן חובות ושידור בנושאים מסוימים ואת קיומם של ערוצי טלוויזיה מסוימים.

גלעד ארדן: האמירה פה 'לרבות המשך קיום השידורים בידיה', יחד עם האמירה, ואנחנו נכניס את זה בחוק, שלא יהיו פיטורי צמצום, היא לבדה מלמדת מה הכוונה בהקשר הזה.

גלעד ארדן: להוסיף מעבר לזה משהו שעוסק בשידורים עצמם זה לכבול את ידי הכנ"ר מעבר למה שקיים כיום.

<דוד האן: אני רוצה להוסיף.

<דוד האן: אני מסכים עם כבוד השר, אני חושב שבאמת הניסוח, 'המשך פעילותה וניהולה השוטף של הרשות', פעילות שוטפת, ואז הבהרה, 'לרבות המשך קיום השידורים בידיה', נדמה לי שזה מגשים את התהליך המבוקשת ומבחינתנו זה בסדר גמור.

<אתי בנדלר: אם הסעיף של הפיטורים באמת ינוסח באופן מצומצם ואני חושבת שלא רק נוסח החוק, דווקא ההצהרות שנמסרו כאן ושמופיעות בפרוטוקול הוועדה, יכולות להניח שילוב של שני הדברים ביחד.

<אתי בנדלר: אני מקבלת את זה שהן יכולות להניח את דעת העובדים.

<לזר צנדקוביץ: האם אפשר גם להזיז אנשים ממקומם, מתפקידם?

<לזר צנדקוביץ: חוץ מאשר פיטורים, בתקופה הזאת, תקופת המעבר.

גלעד ארדן: המפרק נכנס בנעלי מוסדות רשות השידור.

גלעד ארדן: כל מה שמוסדות רשות השידור היום יכולים לעשות יוכל לעשות הכנ"ר.

<לזר צנדקוביץ: אנשים במכרז, הוא יכול להזיז אותם?

גלעד ארדן: כל מה שלפי הדין מוסדות רשות השידור רשאים לעשות כיום, המצב איננו משתנה, הוא יוכל ל - - - יכול להיות שיהיה לו קצת יותר קשה לריב בינו לבין עצמו, כמו שהיה נהוג בין המוסדות, אבל כל מה ש - - -

<אתי בנדלר: ראוי אולי להזכיר גם שהסכמי העבודה, לרבות ההסכמים הקיבוציים, ממשיכים לחול בתקופה זו, נכון, מר האן?

<אבי: מה עם ההסכמים הישנים?

קארין אלהרר: אבי, די.

<אתי בנדלר: פרופ' האן, הסכמי העבודה ממשיכים לחול בתקופה הזו?

<דוד האן: העובדים ממשיכים לפעול כרגיל.

<אתי בנדלר: אני שואלת אם גם הסכמי העבודה ממשיכים לחול באותה תקופה.

גלעד ארדן: שוב, זה תלוי מה זה אומר לגבי סרבנות, לגבי אי שיתוף - - - הסכמי העבודה לא לקחו בחשבון מצב שבו יש עכשיו כונס שיש לו תפקידים מעבר לניהול השוטף נוספים, ולכן אי אפשר להגיד אחד לאחד שההסכמים הקיבוציים מתאימים למטרות ולמשימות שהוא צריך כרגע מרשות השידור.

גלעד ארדן: אז אני לא יכול להגיד אמירה גורפת בעניין הזה.

<לזר צנדקוביץ: גברתי יושבת הראש, בקשה ממך, הנושא הזה הוא חדש לגבינו, בשבילנו, כל הנושא של המפרק, אז דווקא ההיפך, קצת סבלנות מכם ומהאנשים המומחים שלכם שיהיו כלפינו

קארין אלהרר: לזר, נראה לי שסבלנות לא חסרה.

<לזר צנדקוביץ: רגע, אבל עכשיו - - -

<גלילה הורנשטיין: אני הייתי רוצה להעיר הערה.

קארין אלהרר: אבל תחליטו מי מדבר, אתם - - -

<גלילה הורנשטיין: אני לא מחליטה שום דבר, גברתי.

<גלילה הורנשטיין: אני לא מחליטה, אני רק מדברת.

<גלילה הורנשטיין: קודם ביקשתי, בהמשך למה שאמרתי לגבי הפיטורים, שאנחנו מבקשים לעגן בחוק על המשך רציפות הסכמים שבהם כלולות כל הזכויות של העובדים.

<גלילה הורנשטיין: לא הייתה תגובה לזה וגם לא נאמר שום דבר ואני רואה שלא טעיתי, כי גם היועצת המשפטית המליצה על זה.

<גלילה הורנשטיין: אז הייתי מבקשת התייחסות קצת יותר - - -

גלעד ארדן: היא לא המליצה, היא עוררה את השאלה.

<גלילה הורנשטיין: בסדר, אוקיי, היא הפנתה את תשומת הלב לנושא הזה.

<גלילה הורנשטיין: ואנחנו כן חושבים, עוד פעם, בשביל שיהיה השקט התעשייתי, שהעובדים יידעו שאין שום כוונה ושגם לא תהיה כוונה וגם אי אפשר יהיה לחולל את הכוונה, אנחנו לא חושבים שזה יהיה נורא שיהיה מוזכר, הרי בכל אופן זה פרק ששייך לעובדים, שההסכמים הקיבוציים ממשיכים לחול.

גלעד ארדן: אני חוזר ומביע את התנגדותי לסעיף כזה.

גלעד ארדן: שוב, בגלל שאנחנו לא יכולים לדעת - - - בואו נשים את הדברים על השולחן, איך אומרים?

גלעד ארדן: יש פיל בחדר.

גלעד ארדן: השאיפה של המדינה היא שהתקופה הזאת תהיה קצרה ככל שניתן.

גלעד ארדן: יכול להיות, ואני לא בא לשפוט את מי שכך ינהג, שיש אנשים שהשאיפה שלהם היא שהתקופה הזאת תהיה ארוכה דווקא ככל שניתן.

גלעד ארדן: אנחנו הצהרנו כאן לפרוטוקול, והיועצת המשפטית בצדק אמרה, ההצהרות האלה לפרוטוקול, שלי, של הכנ"ר, יחד עם הסעיף שינוסח, יכולים להפיס את דעתם של העובדים שמעבר לניהול השוטף ולצרכים שלו, של הכנ"ר, בכובעו ככנ"ר, שיש לו גם משימות נוספות בחוק, מעל הניהול השוטף, וזה למשל לאסוף מידע על כל ההפקות, או על הארכיון, ולהעביר אותו גם לידיעת ולהחלטת התאגיד החדש שמוקם, סוגי פעילות אחרים שהוא עוסק בהם לא נלקחו בחשבון בעבר כאשר נדונו הסכמים קיבוציים, מבלי כרגע לחוות דעתי לאן ההסכמים הקיבוציים האלה הביאו את רשות השידור ואת מצבה.

גלעד ארדן: לכן אני מתנגד לקביעה גורפת שאומרת שכל ההסכמים הקיבוציים מהעבר, באשר הם, מחייבים אותו בכל תג ופסיק.

גלעד ארדן: החשש המרכזי הוא שלא יהיו פיטורין כבר בתקופה הזו, שהם על הבסיס של הנושא של התייעלות, של ביטול יחידות, של זה.

גלעד ארדן: לא, אמרנו, זה לא יהיה.

גלעד ארדן: ייכתב בחוק, נאמר כאן לפרוטוקול וזה הדבר המרכזי, לכן אני מתנגד להוספת סעיף כזה.

בן ברוך: זו שאלה שגם מופנית לפרופ' האן.

קארין אלהרר: בבקשה, שם ותפקיד לפרוטוקול.

בן ברוך: עורכת הדין רחל חדד בן ברוך, באת כוח אגודת העיתונאים.

גלעד ארדן: עכשיו יש חדש?

גלעד ארדן: גורם שלישי?

בן ברוך: לא, אני פשוט מתמחה בתחום הפירוקים במשרד, אז זומנתי לחלק הזה, כבוד השר.

בן ברוך: מצב של הפעלה גירעונית, האם מישהו בדק האם הרשות מאוזנת, האם במצב של הפעלה גירעונית, אני מניחה שבעל הסמכות יביא את זה לידי בית המשפט, כי אין לו אפשרות לנהל את הגוף במצב גירעוני.

<דוד האן: שתי תשובות בדבר.

<דוד האן: תשובה ראשונה, אני לא יודע מאיפה הבאת את המושג הפעלה גירעונית, אבל היא קיימת רק בפסיקת בתי משפט מחוזיים.

<דוד האן: אל"ף, היא לא קיימת עד היום, לא בחוק ולא בפסיקת בית המשפט העליון, כך שניתן כמובן גם לסטות מזה, אבל שתיים, לגופו של עניין, זה לא רלוונטי במקרה הזה, הפעלה גירעונית, לאחר שנאמר במפורש שיש גיבוי מימוני מלא לכל שקל נדרש מצד משרד האוצר.

בן ברוך: אז זה אומר שזו לא תהיה סיבה ועילה לגרום לפיטורים של עובדים?

<דוד האן: המציאות לא תתקיים, מציאות כזו לא תתקיים.

קארין אלהרר: אני לא מבינה באיזה שפה עוד צריכים להגיד שלא יהיו פיטורים כדי שזה ייכנס להבנה שלא יהיו פיטורים?

י צחק: לא דיברו רק על פיטורים, אני מבין מזה ששמעתי עוד פעם שהאוצר יממן את רשות השידור וההסכמים יהיו עדיין בתוקף, שאם יהיו דרישות לעובדים בעקבות ההסכמים שהם בתוקף, כי לא בוטלו, אז יהיה כסף.

י צחק: כרגע אני ממתין מול האוצר, האוצר לא נותן כסף לאיגודים, מה יקרה ברגע שאתה תנהל את העניין?

י צחק: סליחה, לא אתה, מי שתמנה.

י צחק: ושתיים, בהמשך לעניין הזה, זה לא - - -

<דוד האן: התשובה היא שאתה מנסה כאן לחבר שני דברים - - -

י צחק: למה מנסה לחבר?

י צחק: אני רוצה להבין.

י צחק: אני ממשיך לעבוד, יהיו פיטורים, תהיה פרישה, אני צריך להפעיל רשת, אם אני לא אפרוש, אם פחות עובדים, מי ישלם בעד זה?

י צחק: זה ייעול.

<דוד האן: אני אסביר לך פעם נוספת.

<דוד האן: אתה מנסה לחבר שני דברים והרגע הוספת גם דבר שלישי.

י צחק: נכון.

<דוד האן: אני אתחיל ממנו.

<דוד האן: כבר קיבלת יותר מפעם אחת במהלך הבוקר הזה הצהרות ברורות כאן לכל מסגרת פרוטוקול הוועדה, כל השומעים כאן וכל העולם כולו, גם ממני, גם מכבוד השר, שלא יהיו פיטורי התייעלות כשלעצמם בתקופת ההפעלה.

<דוד האן: זה נאמר.

<דוד האן: עכשיו אני חוזר לשני הדברים הקודמים, שלטעמי ניסית לחבר בין שני דברים - - -

י צחק: אדוני, סליחה, זה לא מה ששאלתי.

י צחק: שאלתי על מי שנשאר אחרי שמישהו פורש, מרצונו, אבל סילפת את דבריי.

קארין אלהרר: גדי, די, הוא הבין את השאלה.

י צחק: שאלתי, אם מישהו פרש מרצונו, אני עובד במקומו, זו התייעלות ולא פיטורי התייעלות, זאת התייעלות, נשארים פחות אנשים על אותה עבודה.

גלעד ארדן: אני לא מבין למה אתה צועק, אחת.

גלעד ארדן: ואני חושב שאני מבין את השאלה - - -

<דוד האן: אני יכול להשיב?

<דוד האן: חיברת שני דברים.

<דוד האן: חיברת את נושא ההסכמים ונושא המימון מצד משרד האוצר.

<דוד האן: קודם כל משרד האוצר, נציגיו יושבים פה ויכולים גם להשיב לפי מיטב הבנתם, אבל כפי שאני מבין את זה היטב, משרד האוצר נותן גיבוי מימוני מלא.

<דוד האן: זאת אומרת ככל שאין יכולת לפעול ממקורותיה העצמיים של רשות השידור, את הפער הזה ישלים משרד האוצר.

<דוד האן: אתה בא לחבר את זה מיד לנושא ההסכמים, על נושא ההסכמים כבוד השר דיבר לפני כמה דקות.

<דוד האן: אני לא מבין למה בכלל צריך לחבר בין שני הדברים, איפה בדיוק הבעייתיות?

<דוד האן: ניתן מענה בעניין ההסכמים, ניתן מענה בעניין המימון, אני לא מבין מה החיבור הזה נועד לעורר.

<קריאה: אחד קשור לשני.

<קריאה: זה קשור.

י צחק: עם המענה לא הולכים למכולת.

י צחק: קיבלתי כבר הבטחות והן לא מומשו.

י צחק: אני מאמין לכוונותיו של אדוני, אבל קיבלתי המון הבטחות מרשות השידור, גם מדרגים מעל הנהלת רשות השידור ולא מומשו ההבטחות ואנשים צריכים ללכת למכולת, ועם הבטחות קשה.

גלעד ארדן: אני רוצה לענות על זה, כי אני לא בטוח שאתה מבין מה גדי שואל.

גלעד ארדן: אתה מדבר על מצב, אם הבנתי אותך נכון, שבו בתקופת ההפעלה באמצעות הכנ"ר יפרשו עובדים, נגיד שזה שנה, יפרשו עובדים באופן מסיבי ולא יינתן מענה אצלך לצורך בכוח אדם.

גלעד ארדן: אני טוען שלא יכול להיות מצב כזה, למה?

גלעד ארדן: כי עובדים בתקופת ההפעלה לא יפרשו, אלא אם כן יושג ההסכם המימוני עם האוצר שיזרים את הכסף למתווה הפיצויים הגבוה.

גלעד ארדן: אם יושג הסכם ובעזרת ה' אני מקווה שהוא יושג, בטח לגבי רמת הפיצויים, אפשר יהיה באותו הסכם עצמו, הרי גם להסתדרות אין עניין להפיל על העובדים הנשארים את כל העבודה, אז יהיה צריך לקבוע בהסכם הזה את תאריכי הפרישה והכמויות ומאיזה אגפים הם יבואו.

גלעד ארדן: הוא, אין לו שום סיבה לאשר הסכם כזה אם הוא יפגע ביכולת של הגוף שהוא אחראי על המשך הפעלתו.

גלעד ארדן: עד אז לא תהיה פרישה, למה שמישהו - - -

<קריאה: עד אז זה ארבע שנים - - -

גלעד ארדן: אבל אמרנו שאין פיטורים ואדם, למה שהוא יפרוש מיוזמתו לפני שהבטיחו לו את אותה רמת פיצויים שאנחנו מנסים להגיע אליה?

<תמנה עורב: אז אנחנו בני ערובה.

י צחק: עד אז בפרישה טבעית של 70 אנשים בשנה שעברה, לדוגמה.

י צחק: בשנה שעברה, עד ינואר, אנחנו בפרישה טבעית של 70 אנשים.

גלעד ארדן: פרישה טבעית, אני לא יודע כמה צפוי להיות בשנה הקרובה.

גלעד ארדן: על זה אין לי מענה, כי לא - - -

<דוד האן: נפעל כפי שפעלו בעבר.

<דוד האן: אני רוצה להשיב עוד - - -

גלעד ארדן: לא, אתה לא יכול כי אי אפשר לקלוט עובדים.

<דוד האן: לא, לא קולטים, זה ברור.

<דנה נויפלד: אבל, גדי, אני לא מבינה מה הציפייה.

<דנה נויפלד: אני מנסה להבין מה שאתה אומר.

<דנה נויפלד: אם הכוונה היא לעובדים, יש פה כמה נדבכים.

<דנה נויפלד: נדבך אחד זה מה קורה עם העובדים שרוצים להישאר או שנשארים, הכול בסדר, קיבלתם הבהרות, הכול בסדר.

<דנה נויפלד: הפינה שיש כיסוי להוצאות של רשות השידור בתקופה הזאת, יש סעיף, הכול בסדר.

<דנה נויפלד: מעוגן בחוק, נגיע לסעיף, הוא אומר את זה, אי אפשר לכתוב את זה יותר מפורש ממה שזה כתוב.

<דנה נויפלד: אני מקווה, לטעמי.

<דנה נויפלד: הדבר האחרון שאתה מדבר עליו זה מצב שבו מישהו רוצה ללכת, רוצה לפרוש, כמו שהוא יכול היה עד היום בתנאים מסוימים, נכון?

<דנה נויפלד: מה אתה מציע, שנקשור - - -

<תמנה עורב: לא, לא, לא.

<דנה נויפלד: אם הוא רצה.

<דנה נויפלד: אם הוא רצה.

<לזר צנדקוביץ: לא, היה הסכם פרישה - - -

קארין אלהרר: לזר, די.

קארין אלהרר: אני מודיעה לכם, הבא שמתפרץ יוצא אמיתי.

קארין אלהרר: אמיתי.

<דנה נויפלד: אני עוד לא מכירה מצב שאדם שרוצה להתפטר לא יכול להתפטר.

<דנה נויפלד: לא מכירה.

<דנה נויפלד: נניח אדם רוצה, מה אתה מציע שנעשה, גדי?

<דנה נויפלד: שנקשור לכיסא את האנשים ולא ניתן להם להתפטר?

י צחק: לא, חס ושלום, אני רק מנסה להסביר לך שעם כל כך הרבה כוונות טובות, ובאמת זה לא ציני, עם כל כך הרבה כוונות טובות כרגע בחדר הזה, בינתיים הזמן עובר, המשכורות והתשלומים ברשות השידור נשארים קבוע, למרות איזה שהם תהליכים במשק, ואפילו יורדים, וכמות העבודה עולה.

י צחק: זה דבר שקורה בפועל מ-2009, 2010, 2011, 2012, איזה שנה אנחנו?

י צחק: זה תהליך נמשך.

י צחק: מה לעשות, אני רואה גם דברים בהתפתחותם.

י צחק: עכשיו, עם כל הכוונות הטובות, ובאמת אני מאחל לתהליך הזה זמן קצר מאוד, כי זה בריא מכל הבחינות, אם זה לא ייצא, תקועים האנשים שנמצאים בפנים ולא טוב, זה לא טוב גם מבחינת התוכן.

י צחק: קשה לעבוד במצב הזה, קשה מאוד, עם אנשים צעירים, לא דינוזאורים.

י צחק: באמת, קשה מאוד, יש אי ודאות, יש חוסר אמון אדיר, לא בצדק, כן בצדק, זה לא חשוב, זו עובדה.

גלעד ארדן: כן, אבל מה ההצעה שלך?

י צחק: שאלתי, אני רוצה לדעת, האם כתב שלי יודע שבסוף השנה הוא יקבל איזה שהיא תוספת, קטנה, לא כמו בגוגל.

י צחק: אין תשובה, יש בעיקרון, כשייגמר העניין אז זכויותיו מובטחות.

י צחק: האם כתב מצטיין יוכל לקבל פרס?

י צחק: לא.

י צחק: האם כתב שהלך לחוץ לארץ כי הוא קיבל פרס, יהיה מישהו במקומו?

י צחק: אין תשובות.

י צחק: הדבר הזה לוקח זמן, אתה מנהל ומנהל טוב, אין תשובות פה.

גלעד ארדן: נכון, לא לכל דבר יש תשובות.

י צחק: אבל אני מייצג את הצרכים, לא את - - -

גלעד ארדן: אבל גם להישארות במצב הקיים אין תשובות לכל שאלה שאני אגיד לך.

גלעד ארדן: מה יהיה בהמשך המצב הקיים אם הרשות תגיע לחדלות פירעון?

גלעד ארדן: או שבג"צ ייתן פסק הדין להוצאת הכסף?

י צחק: כבוד השר, שהאוצר ישלם פעם.

י צחק: אני רואה מהם רק הצהרות של כוונות טובות.

י צחק: לא ראיתי כסף, גרוש, מכל מה שהם הבטיחו לרשות השידור.

י צחק: אז בסדר, חנקו אותנו, עכשיו שייתנו קצת לנשום כדי של-8 מיליון תושבי מדינת ישראל ימשיך להיות שידור ממוצע, אם הוא לא טוב, עד שיהיה השידור הנהדר.

קארין אלהרר: כן, ברוך.

<ברוך אסקרוב: שלום לכולם.

<ברוך אסקרוב: שלום, אדוני הכנ"ר, פרופ' האן.

<ברוך אסקרוב: שמי ברוך אסקרוב, ראש ועד עיתונאי קול ישראל בתל אביב ובזכות עבודת הוועד שלנו בנוסף לאגודות בקופתך היו 400 מיליון שקל שאלמלא פעולתנו היזומה לא היו.

<ברוך אסקרוב: 400 מיליון, לא אגורה אחת פחות.

<ברוך אסקרוב: לכן רצינות, אפילו יתרה.

<ברוך אסקרוב: אני רוצה לשאול אותך על התקופה שבין השמשות.

<ברוך אסקרוב: על פי החוק אין מניעה שאתה תהיה גם לעשר שנים.

<אתי בנדלר: יש.

<אתי בנדלר: הפעילות שלו אחרי תחילת שידוריו של תאגיד השידור הציבורי מתמצה רק בנושא של הוכחות חוב ותשלומים, לא המשך השידורים.

<ברוך אסקרוב: אבל דיברנו על כך בדיוק בפגישה הקודמת, שיכול להיות שאחרי 31 במרץ, פלוס שלושה חודשים, פלוס שלושה חודשים, לא קמה רשות חדשה, בוואקום הזה אתה נמצא, כממשלת מעבר - - -

קארין אלהרר: דיברנו על זה, ברוך.

<ברוך אסקרוב: סליחה, רגע.

<ברוך אסקרוב: לא משנה, אז נאמר שאתה נמצא אפילו לחודש, בסדר?

<ברוך אסקרוב: אבל העניין ההוא לא סגור סופית, אתי, יש לנו הסתכלות שונה.

<אתי בנדלר: החוק לא מאפשר בנוסח המוצע משהו אחר.

<אתי בנדלר: כדי שיהיה משהו אחר, יהיה צורך ב - - -

<דוד האן: נכון, יידרש תיקון חקיקתי, הסדרה חקיקתית.

<ברוך אסקרוב: אוקיי, אין מעבר אוטומטי למה שקורה ויצטרכו להתכנס ויצטרכו לחבר.

<ברוך אסקרוב: יש בעניין הזה אזור לא סגור מה קורה אחרי שתי הארכות.

קארין אלהרר: לא נכון, ברוך.

<ברוך אסקרוב: אז אין.

<ברוך אסקרוב: בתוך התקופה הזאת - - -

<אבי: ברוך, תספר לכנ"ר עוד פעם איך הבאת 400 מיליון.

קארין אלהרר: אבי, שב.

<אבי: אני מסביר לו רגע.

<אבי: ברוך הביא 400 מיליון, ש - - -

<ברוך אסקרוב: אני אסביר לך, אולי הוא יודע.

<ברוך אסקרוב: תקרא את דוח לנדס, אז תקרא שם את העניין.

<ברוך אסקרוב: תקרא את דוח לנדס, אתה תקרא שם על העניין של מתחם לוד, מכירת הרשות במחיר מושחת של 150 מיליון שקל, כשהיא שווה מעל חצי מיליארד.

<ברוך אסקרוב: תקרא, ומי עצר את הדבר המושחת הזה.

<ברוך אסקרוב: אני משתדל לא להתרגז.

קארין אלהרר: ברוך, תסיים, בבקשה.

<ברוך אסקרוב: בתקופה הזו, אדוני הכנ"ר, שבין השמשות, אנחנו נקלעים הן למצב תקדימי והן למצב שבו, פקידים, אני אקרא לזה זהירים, אופייניים, נזהרים מלקבל החלטות שנדרשות גם, כי זה לא ברור, אני לא יודע מה יהיה וכן הלאה.

<ברוך אסקרוב: האם יש לך את הנכונות לפגוש נציגי עובדים לכל הדברים שאנחנו סביב השולחן הזה לא יכולים לצפות בצורה ממוסדת?

<ברוך אסקרוב: משום שאתה תהיה הסמכות העליונה והקובעת.

<ברוך אסקרוב: אני הייתי רוצה לשמוע פה את התשובה הזו לפרוטוקול וכדי שנוכל למסור אותה לעובדים, שנדע שיש כתובת, כי בפקידות כנראה שאנחנו עלולים להיתקע.

<ברוך אסקרוב: הדבר הנוסף, כפי שהעיר השר ארדן, כיוון שהשר בחר שלא להתחייב שכל ההסכמים יהיו בדיוק ולפי - - - הוא לא רוצה להתחייב, אפשר להבין את הזהירות הזו.

<ברוך אסקרוב: חוסר ההתחייבות הזה יוצר גם מצב שמאפשר לך, כמי שלא דבק רק בהסכמים, לראות איפה ההסכמים הגבילו אותנו, העובדים, הגבילו ולא בצדק, ועשו עוול נוראי לעובדים חרוצים ולא תגמלו אותם כהלכה, ולהכניס, על פי סמכותך, צדק.

<ברוך אסקרוב: אני אשמח לשמוע את ההתייחסויות.

<ברוך אסקרוב: חברי גדי העלה כאן שתי נקודות חשובות, האחת זה הפרישה הטבעית בתקופה המתארכת, גם הפרישה הזו שעל פי גיל 67 מצטברת כבר לחוסרים בקרב חברים שלוקחים את נטל העבודה מהחברים שפרשו אבל לא מקבלים את התגמול על כך.

<ברוך אסקרוב: המצוקות שתהיינה בקרב עובדים רבים, ויש לנו כבר תופעות, פשוט מצוקות.

<ברוך אסקרוב: אתה לוקח אחריות, יש כאן עובדים, עובדים ומצוקותיהם.

<ברוך אסקרוב: עניין ה-5% ו-7%, שחיקת שכר העובדים ששיחקו איתנו, מאז ימי הדיונים על הרפורמה.

<ברוך אסקרוב: דבר שהגיע לנו בדין, כי לא מדובר על שדרוג שכר, מדובר על פיצוי שחיקתו בכל המגזר הציבורי.

<ברוך אסקרוב: ועניין, למשל, השעות הנוספות.

<ברוך אסקרוב: זה בעצם לא למשל, אני מסיים בזה.

<ברוך אסקרוב: השעות הנוספות, לצערנו, המנגנון המקולל הזה - - -

קארין אלהרר: ברוך, אני שמחה שאתה מעל הפודיום, אבל זה לא אומר שעכשיו קיבלת זמן נאומים.

<ברוך אסקרוב: המתנתי בסבלנות.

<ברוך אסקרוב: זו סדרה של שאלות, גברתי היקרה.

גלעד ארדן: אה, אם המתנת בסבלנות אז הוא בלתי מוגבל.

<ברוך אסקרוב: רגע, אתם מקלים ראש בשאלות שאני מציג כאן?

<ברוך אסקרוב: אחת מהן הייתה מיותרת?

<ברוך אסקרוב: ברצינות.

<ברוך אסקרוב: למה ההערות האלה?

קארין אלהרר: לא, רק בקצרה, ברוך.

<ברוך אסקרוב: השעות הנוספות.

<ברוך אסקרוב: בגלל המנגנון הזה עובדים שהגיעו לגיל 67 פורשים כשבפנסיה שלהם 2,500 שקל, פחות מ-3,000.

<ברוך אסקרוב: זה חלק מהלחם והחמאה.

גלעד ארדן: אני כן אקטע את דבריך, כי - - -

<ברוך אסקרוב: אני רוצה לשאול, אני מסיים.

<דוד האן: אני יכול לענות בקצרה על כל השאלות.

גלעד ארדן: - - - שאלות ותשובות עם הכנ"ר - - -

<ברוך אסקרוב: אדוני השר, תשמע את מצוקת העובדים.

גלעד ארדן: אני שומע כל הזמן את מצוקת העובדים.

גלעד ארדן: יש לי גם מצוקה ואחריות על הגוף הזה ולהשלים את החקיקה.

גלעד ארדן: אם הכנ"ר מסכים לשבת איתכם לשעת שאלות ותשובות, אז תעשו את זה בשעת שאלות ותשובות.

גלעד ארדן: יש שאלה על נוסח הסעיף?

גלעד ארדן: תשאל על נוסף הסעיף, זו המטרה בכנסת.

גלעד ארדן: אני לא מבין את זה.

<דוד האן: אני אענה בשני משפטים קצרים.

<ברוך אסקרוב: אני אשלים, ברשותך, את השאלה.

קארין אלהרר: לא, הוא הבין את השאלה.

<דוד האן: הבנתי, קודם כל לעובדים בנקודה הזו בדיוק - - -

קארין אלהרר: ברוך, די.

קארין אלהרר: הבנתי.

<ברוך אסקרוב: ברוך, די, אבל אי אפשר להגיד לעובדים די, הם שואלים.

קארין אלהרר: אני כן צריכה להגיד לעובדים די - - -

<ברוך אסקרוב: צריך לשאול את זה ולצאת החוצה, אבל השאלה שתישאל ושתושב בבקשה.

<דוד האן: רציתי להשיב בשני משפטים, אני אענה בשלושה.

<דוד האן: הראשון הוא האם אתה רוצה לנאום או גם לשמוע תשובה שלי?

קארין אלהרר: לא, הוא ממש לא מעוניין בלשמוע תשובה.

<ברוך אסקרוב: זה לא יפה, את רוצה שאני אקום חמש פעמים לחמש שאלות?

<ברוך אסקרוב: בבקשה.

קארין אלהרר: לא, ברוך, אני ממש מבקשת ממך.

קארין אלהרר: שאלת שאלות, הוא רוצה להשיב לך ואתה עסוק בלשאול את השאלות.

קארין אלהרר: די.

<דוד האן: לגבי שאלתך הראשונה, מה שקראת בכותרת של כעין בין השמשות.

<דוד האן: אני לא רואה בזה בין השמשות, אבל אם השאלה אם זה מתארך מעבר לפעמיים שלושה חודשים, כפי שכבר הושב כאן מצד המחוקק, הדברים האלה טעונים הסדרה חקיקתית, זה לא מסמכותי.

<דוד האן: לכשנגיע למציאות הזאת, אם נגיע אליה, חזקה על המחוקק שיידע לתת מענה חקיקתי הולם.

<דוד האן: אין לי סמכויות מעבר למה שהמחוקק מציב לי.

<דוד האן: לגבי כל שאר השאלות ששאלת, הן כולן בעצם סבות סביב שאלות קונקרטיות ניהוליות.

<דוד האן: אני לא מתכוון להתעלם מהן, אבל זה לא נכון להשיב עליהן בטרם נכנסתי לתפקידי ובטרם אני מכיר מבחינת מידע את המציאות.

<דוד האן: זה יהיה לא מקצועי ולא רציני.

<דוד האן: לכשנגיע למציאות שאנחנו נכנסים לתמונה, לומדים אותה, לומדים את המציאות, צוברים את המידע, נידרש לכל השאלות וניתן מענה.

<ברוך אסקרוב: תודה על הסבלנות.

קארין אלהרר: אני רוצה להציע את התיקון הבא.

קארין אלהרר: בסעיף 87(ב), 'המפרק יפעל בהתאם להוראות פרק זה להמשך פעילותה וניהולה השוטף של הרשות, לרבות המשך קיום השידורים בידיה', בהיקף שהיה ערב יום הפרסום.

קארין אלהרר: בסדר?

קארין אלהרר: זה מניח את הדעת?

<דוד האן: בהיקף של השידורים?

קארין אלהרר: רינה, בבקשה.

<רינה חכמון: אני מבינה שהשר מתנגד שההסכמים הקיבוציים יחולו - - -

קארין אלהרר: איך הגעת להסכמים הקיבוציים?

קארין אלהרר: אנחנו במקום אחר.

<רינה חכמון: השר מתנגד שההסכמים הקיבוציים יחולו בכל - - -

<דוד האן: זה לא הסעיף הזה כרגע.

קארין אלהרר: רינה, אנחנו לא מדברים על הסעיף, בואי נגיע אליו.

<רינה חכמון: אין סעיף כזה.

קארין אלהרר: תנו לי רגע לסיים את סעיף 87.

קארין אלהרר: בבקשה.

<קריאה: את יכולה להקריא בבקשה מהתחלה עוד פעם?

קארין אלהרר: כן.

קארין אלהרר: סעיף 87(ב), מה שרשום אצלכם 88.

קארין אלהרר: 'המפרק יפעל בהתאם להוראות פרק זה להמשך פעילותה וניהולה השוטף של הרשות, לרבות המשך קיום השידורים בידיה, בהיקף שהיה ערב יום הפרסום, עד ערב יום התחילה ולהסדרת פירוקה של הרשות'.

קארין אלהרר: ההיקף שהיה ערב יום - - -

גלעד ארדן: פרסום החוק.

קארין אלהרר: בסדר?

קארין אלהרר: מקובל.

גלעד ארדן: אני לא מתנגד, אני רק מציע גם לשאול את האוצר, אבל אני לא יודע איפה הוא - - -

קארין אלהרר: האוצר פה.

גלעד ארדן: האוצר שמשלם, לא - - -

<אתי בנדלר: האוצר שמשלם יהיה כאן, כי יש לי אליו עוד כמה שאלות.

קארין אלהרר: איפה עופר?

קארין אלהרר: תקראו לו, בבקשה.

גלעד ארדן: לא, תתארי לך מצב כמו שגדי תיאר, שמחר הייתה פרישה טבעית לפנסיה של חלק מהאנשים - - -

י צחק: 1,000 איש.

גלעד ארדן: 1,000 איש זה לא טבעי.

גלעד ארדן: והאמת שב-91(ג) יש לכנ"ר סמכות גם, כמו שלא ענינו קודם, לקלוט עובדים מסיבות מיוחדות.

גלעד ארדן: אז יש לזה מענה.

גלעד ארדן: אני מציע שאו תכניסי את התוספת הזאת, אם את רוצה - - -

<דנה נויפלד: אנחנו רוצים לברר לפחות מה - - -

גלעד ארדן: לא, צריך להבין שההצעה הזו עלתה כעת.

גלעד ארדן: יש לזה משמעויות שדברים עולים כעת, כי אנחנו לא יודעים לתת מענה מלא ומוחלט.

גלעד ארדן: אני באופן אישי פוליטית אין לי התנגדות לזה.

גלעד ארדן: מה זה אומר מבחינה תפקודית?

גלעד ארדן: לא יודעים לתת מענה מלא.

גלעד ארדן: אם גברתי רוצה היא יכולה להצביע ולהעביר את זה ואם הממשלה תחשוב אחרת, היא תבקש לפתוח את הסעיף.

<דוד האן: אני עדיין חושב שהנוסח המקורי עונה ל - - - כמו שעורכת דין בנדלר הזכירה קודם, הנוסח המקורי עונה לעניין.

<אתי בנדלר: אני אמרתי שהנוסח המקורי משאיר אולי ספקות.

<אתי בנדלר: אם אני מתייחסת לכל ההצהרות שנאמרו כאן לוועדה ושנרשמו בפרוטוקול אז אני הייתי יכולה לחיות עם זה.

<אתי בנדלר: אבל אני תמיד חושבת שיש דברים שאם יש לגביהם ספק ויש לגבי המשמעות שלהם הסכמה, מן הראוי שהדברים ייאמרו באופן מפורש.

<דנה נויפלד: אני מסכימה עם כל מה שאתי אומרת במהות, אני לא מסכימה במקום שבו הכול צריך לכתוב.

<דנה נויפלד: אנחנו לא יודעים מה יהיו הנסיבות.

<דנה נויפלד: באמת, מה שמטריד אותי פה זה לא - - - שוב, כל ההצהרות, אנשים מכובדים עמדו והצהירו כאן הצהרות ויש משמעות להצהרות האלה.

<דנה נויפלד: הדבר היחיד שמטריד אותי זה שאנחנו כרגע לא יודעים לצפות את כל הנסיבות שיכולות ויקרו, כי זה מהלך שהוא ראשוני ותקדימי.

<דנה נויפלד: לכן אנחנו פה קצת מנסים לברר באוזן מה ההשלכות של זה.

<דנה נויפלד: זה יכול ללכת לכל הכיוונים, אי אפשר להגדיל ואי אפשר להזיז.

<אבי: בקשר לסעיף הזה.

<אבי: בג"צ מחייב את רשות השידור להוציא השנה בין 70 ל-90 מיליון שקל על הפקות מקור חיצוניות.

<אבי: הרשות עדיין לא הוציאה את הכסף, הרשות הוציאה השבוע קולות קוראים לתוכן מקורי בז'אנר עליון, השאלה אם כונס הנכסים הרשמי על שנת 2014 יוציא את מה שבג"צ מחייב את רשות השידור, יעמוד בקולות הקוראים שעכשיו רשות השידור הוציאה ובקולות הקוראים שהיא הוציאה לטלוויזיה בערבית בתחילת השנה.

<דוד האן: שוב אני אומר, אני לא אתן תשובות מעשיות טרם שנכנסתי לתפקיד ולמדתי את הדברים מבפנים.

<דוד האן: זה יהיה לא מקצועי.

קארין אלהרר: עופר, אבל אתם מממנים את זה, נכון?

<עופר מרגלית: מה זאת אומרת?

קארין אלהרר: זאת אומרת כרגע, עד היום שבו הרשות החדשה נכנסת לפעילותה, בעיקרון על חשבון הנכסים והאגרה, יש כסף בתוך רשות השידור.

<עופר מרגלית: נכון.

קארין אלהרר: במידה שיהיה חסר, הצהרת לפרוטוקול בפעמים הקודמות, יש את הכיס העמוק של האוצר.

קארין אלהרר: איפה מתעוררת הבעיה?

קארין אלהרר: תסבירו לי.

<עופר מרגלית: אני רוצה לשאול לגבי ההצעה שלכם בסעיף (ב), המשך פעילותה, אני רוצה הבהרה לגבי מה זה.

<עופר מרגלית: כי היום ערוץ 33, אני לא יודע מה נחשב, הוא פועל, לא פועל, מה קורה שם עכשיו.

<עופר מרגלית: מה זה 'בהיקף פעילותה הנוכחי', מה ההגדרה שלך לדבר הזה?

<עידן אור: וגם בעניין הבג"צ הזה, אנחנו לא יודעים אם הנהלת הרשות - - -

גלעד ארדן: אפשר יהיה להוריד את הקמפיין של השלטים אחרי שהוא ייכנס?

גלעד ארדן: זה יהיה חוקי?

גלעד ארדן: או שזה ימשיך - - -

<עידן אור: גברתי, בג"צ, השופט גרוניס מחייב את רשות השידור להוציא את הכסף בלי שאנחנו יודעים אם הכסף קיים בקופה או לא ואם נעשה שימוש בכסף הזה או לא.

<עידן אור: השאלה אם הכונס יקבל את מה שבג"צ חייב או לא.

קארין אלהרר: הכונס מחויב לקבל את פסיקת בית המשפט.

<דפנה גלוק: הקביעה היא בחוק.

<דפנה גלוק: למיטב ידיעתי הבג"צ נמחק, אנחנו לא נמצאים מול בג"צ, אנחנו נמצאים פה מול - - -

<עידן אור: הבג"צ נמחק?

<דפנה גלוק: הבג"צ כבר נסתיים.

<עידן אור: הבג"צ, יצאה הוראה חדשה לפני כמה חודשים, הבהרה של השופט גרוניס מתחילת השנה.

קארין אלהרר: אנחנו לא פה לדון על הבג"צ, בוא נדבר על העיקרון.

<קריאה: ברגע שיש כונס הבג"צ נמחק, הכול נמחק.

<דפנה גלוק: הנקודה היא לא הבג"צ, הנקודה היא החוק והחוק מחייב.

קארין אלהרר: מישהו יכול לתת לי איזה שהיא אמירה מה קורה עם ערוץ 33?

<עופר מרגלית: אמרתי אמירה כללית, זה לא רק ערוץ 33.

<אמיר גילת: ערוץ 33 הוא פה רק משל, גברתי, כי יש עוד בעיות שאנחנו לא יכולים לצפות.

<אמיר גילת: אני מסכים עם הדברים שאמרה עורכת דין נויפלד.

<אמיר גילת: ערוץ 33, לשאלתך, כיום בין 8:00 ל-16:00 יש שידורי ניסיון של ערוץ החדשות, של שידורים בעברית וכל שעה מבזק, ובין 16:00 ל-20:00 יש שידורים בערבית, ואחר כך - - - אני יכול לתת פה את כל ה - - - אבל זה ערוץ מורכב מאוד.

גלעד ארדן: אני מניח שכולם יודעים מה משודר - - - לא צריך לפרט.

<אמיר גילת: לכן גם באה השאלה.

<קריאה: כל העובדים - - - הם מחכים לזה.

<אמיר גילת: אני אומר את זה לא בפעם הראשונה.

<אמיר גילת: כמה שהחוק - - - יותר טוב - - - חוסר ודאות.

גלעד ארדן: אגב שאלת היוצרים, אתה מייצג את היוצרים, אני מניח.

גלעד ארדן: אם רוצים לקחת את החוק הישן ולהתחיל עכשיו לדון סעיף סעיף בו, אפשר, אבל לדעתי זה מיותר.

גלעד ארדן: נכון שיש פה אנשים עם אינטרסים מסביב לשולחן, זה בסדר גמור, אבל כל מה שחל בחוק הישן, הכנ"ר, חל עליו, זה תפקידו לממש את זה.

קארין אלהרר: אני מעלה להצבעה את סעיף 87, עם התיקון.

קארין אלהרר: מי בעד?

קארין אלהרר: מי נגד?

קארין אלהרר: הסעיף עבר עם התיקון.

קארין אלהרר: אין מתנגדים.

קארין אלהרר: בעד – רוב

קארין אלהרר: הסעיף אושר.

קארין אלהרר: עורכת דין ברוק, סעיף 88, סמכויות המפרק.

קארין אלהרר: בבקשה.

למפרק יוקנו כל הסמכויות הדרושות לניהולה השוטף של הרשות ולהמשך פעילותה, ובכלל זה יועברו לו הסמכויות של מליאת רשות השידור, של הוועד המנהל ושל המנהל הכללי של הרשות לפי הוראות חוק רשות השידור.

על אף האמור בסעיף קטן (א), מונה המנהל הכללי של תאגיד השידור הציבורי, לא יתקשר המפרק לרכישת הפקות מקומיות קנויות בסכום העולה על 250 אלף שקלים חדשים, אלא באישור המנהל הכללי, ואם טרם מונה המנהל הכללי ומונה יושב ראש המועצה, אלא באישור יושב ראש המועצה.

למפרק יוקנו לצורך פירוק הרשות כל הסמכויות המוקנות למפרק לפי פקודת החברות בפירוק בידי בית משפט, בשינויים המחויבים ובשינויים הקבועים בפרק זה, ובלבד שלא תיפגע פעילותה השוטפת של הרשות, לרבות קיום השידורים בידיה, עד יום התחילה.

המפרק יגיש לבית המשפט בקשה למינוי עורך ראשי, ורשאי הוא, לשם מילוי תפקידו, להגיש לבית המשפט בקשה למינוי בעלי תפקיד נוספים מטעמו; המפרק יגיש לבית המשפט בקשה לאישור שכרם של העורך הראשי ושל בעלי התפקיד מטעמו לאחר קבלת אישור נציגי משרד האוצר לשכר האמור; הוגשה בקשה כאמור, ימנה בית המשפט עורך ראשי ובעלי תפקידים כאמור ויאשר את שכרם; על מינוי עורך ראשי ובעל תפקיד לפי סעיף זה יחולו הוראות לפי סעיף 318 לפקודת החברות בשינויים המחויבים".

<דנה נויפלד: זה סעיף שמקנה למפרק את כל הסמכויות הדרושות לו לניהול השוטף של הרשות ועל פי הסעיף אמורות לעבור לו כל הסמכויות של הגופים שמנהלים כרגע את רשות השידור, קרי מליאת רשות השידור, הוועד המנהל והמנהל הכללי לפי חוק רשות השידור.

<דנה נויפלד: בנוסף, אתם תראו אחר כך, יש סעיף שמדבר על המחאת זכויות בנוגע להפקות שכבר, חוזים שכבר נחתמו או ייחתמו, הסעיף הזה יוצר את הקשר בין המנהל הכללי של הגוף החדש לבין המפרק שמהווה כרגע את המנהל של הגוף הישן, על מנת שיהיה תיאום לעניין ההתקשרות לרכישת הפקות מקומיות קנויות.

<דנה נויפלד: סעיף קטן (ג) מדבר על הסמכויות בעניין של הפירוק.

<דנה נויפלד: (א) דיבר על הניהול ו-(ג) מדבר על הפירוק.

<דנה נויפלד: הסמכויות שמוענקות למפרק הן לפי פקודת החברות, כאשר מדובר בפירוק בידי בית משפט, כמובן בשינויים, אנחנו נדבר על זה בהמשך, ו-(ד) מדבר על מינויו של עורך ראשי.

<דנה נויפלד: המפרק יגיש לבית משפט בקשה למינוי של עורך ראשי וכן תהיה לו האפשרות לבקש את מינויים של בעלי תפקידים נוספים מטעמו.

<דנה נויפלד: בנוסף נדרש אישור של בית משפט - - -

<תמנה עורב: זה תוספת, נכון?

<תמנה עורב: כי זה לא מופיע.

<דנה נויפלד: זה חולק היום בבוקר.

קארין אלהרר: אני רוצה לעשות הפסקה של כמה דקות, תעבירו להם את הנוסח, תגבשו את ההערות שלכם 10 דקות.

<תמנה עורב: אין לנו את הנוסח המעודכן.

קארין אלהרר: מעבירים לכם עכשיו.

<תמנה עורב: תודה רבה.

קארין אלהרר: היינו בסעיף 88.

קארין אלהרר: הקראנו, הסברנו, הערות, בבקשה.

קארין אלהרר: עורכת דין הורנשטיין, את רוצה להעיר על סעיף 88?

<גלילה הורנשטיין: אני רק כרגע קיבלתי את זה.

קארין אלהרר: לא, עורכת דין הורנשטיין, זה ניתן לפני ההפסקה.

קארין אלהרר: בהפסקה זה חולק.

<קריאה: זה לקח זמן, גברתי.

<קריאה: הרגע קיבלנו את הנייר.

קארין אלהרר: זה חולק בבוקר, אומרת מנהלת הוועדה.

<גלילה הורנשטיין: למי?

קארין אלהרר: לכם.

קארין אלהרר: די, באמת.

קארין אלהרר: יצאתם להפסקה, לא ישבתם לקרוא, בסדר.

קארין אלהרר: זו גם החלטה, אבל יש לה תוצאות.

קארין אלהרר: כן, נגה.

<נגה בריינס: בהנחה שהתכנים שיופקו בזמן המעבר יעברו אחר כך לתאגיד השידור הציבורי החדש, אז אני חושבת שהמגבלה של 250,000 שקלים חדשים להתקשרות - - -

<דנה נויפלד: זה לא להתקשרות, זה לאישור.

<נגה בריינס: לאישור, כן.

<נגה בריינס: אז זה ממש ממש נמוך, זה תקציב שהוא נמוך מ-24 דקות של סיטקום.

<נגה בריינס: אולי שווה להעלות את זה כדי שזה יהיה יותר אפקטיבי ואפשר יהיה להתנהל בצורה טובה יותר.

<דנה נויפלד: אני חושבת שלא קראת נכון.

קארין אלהרר: את רוצה להבהיר, עורכת דין נויפלד?

<קריאה: יש גם היום ועדת 250, זה בסדר גמור.

<דנה נויפלד: משם זה נלקח, אבל אני אסביר.

<דנה נויפלד: שם זה משהו אחר, שם זה המועצה, פה זה לצורך אחר.

<דנה נויפלד: הרעיון הוא כזה, החובות לפי חוק ממשיכות, כלומר בזכות הסעיף הזה זה עובר למפרק, הוא צריך להמשיך להוציא החוצה הפקות בהתאם לחובה לפי חוק.

<דנה נויפלד: בסעיף אחר, שעוד מעט נגיע אליו, הזכויות האלה יומחו אחר כך לגוף החדש.

<דנה נויפלד: עכשיו צריך ליצור איזה שהוא קשר, כי יושב המפרק ומתחייב בשם רשות השידור על הפקות שכנראה היא לא תשדר אותן, בגלל שהפקה לוקחת זמן, השידור הזה ייעשה על ידי הגוף החדש ולכן הסעיף הזה יוצר את הקשר.

<דנה נויפלד: הוא אומר, אתם הולכים להוציא הוצאות כספיות ניכרות, בסדר, יכול להיות ש-250,000 זה סכום שנראה לכם נמוך, ודאי, לא משנה רגע מה הסכום, המפרק צריך לקבל את האישור של הגוף החדש שמעוניין לקבל את ההפקות האלה.

<דנה נויפלד: צריך ליצור איזה שהוא לינקג'.

<דנה נויפלד: הסכום מנסה לבטא, בעקבות באמת, אתה אמרת, נדמה לי, שיש ועדה כזאת היום ברשות השידור, אז לקחנו איזה benchmark לסכום שהוא נתפס כיותר משמעותי, כי ועדת 250 זו בכלל ועדה של המליאה, זה גוף שמאשר רק את ההתקשרויות.

<דנה נויפלד: אפשר לקבוע סכום אחר, זה לא העניין, אני רק מנסה להגיד שזה לצורך זה שאחר כך יהיה מי שירצה לקבל את ההפקה.

<דנה נויפלד: זאת הסיבה שזה נכתב ככה.

<אתי בנדלר: השאלה הראשונה שלי היא לגבי סעיף קטן (ב), שהבהרת אותו כרגע.

<אתי בנדלר: מדוע, אם אותה מועצה, זה לא יהיה באישור ועדת משנה של המועצה?

<אתי בנדלר: אני מתכוונת בטרם מונה מנכ"ל.

<אתי בנדלר: בעצם הרי זה סוג של דברים שהמועצה הייתה אמורה לפי החוק החדש, לגבי תאגיד השידור הציבורי, לקבוע כללים לגבי העניין הזה.

<אתי בנדלר: כאן טרם נקבעו כללים אז מדוע שלא תהיה לפחות ועדת אד הוק שזה יקבל את אישורה?

<אתי בנדלר: זה נושא אחד.

<אתי בנדלר: ונושא שני, הוא נושא יותר משמעותי בעיניי, וזה לעניין הנוסח החדש המוצע של סעיף קטן (ד), שהוא אכן שיפור משמעותי לעומת הנוסח הקיים בכחול, כי כאן אין מינוי של המפרק אלא מינוי של בית המשפט לגבי בעלי התפקידים שמדובר עליהם כאן, של עורך ראשי ובעלי תפקיד נוספים.

<אתי בנדלר: העניין הוא לגבי השכר.

<אתי בנדלר: זו הייתה אחת השאלות שאנחנו שאלנו, איך ייקבע שכרם של בעלי התפקידים האלה.

<אתי בנדלר: השכר אמור להיות גם על ידי בית משפט, אלא שמסתתרת כאן עוד הוראה קטנה אחת שאומרת שהוא יגיש לבית המשפט בקשה לאישור שכרם של העורך הראשי ושל בעלי התפקיד מטעמו, לאחר קבלת אישור נציג משרד האוצר לשכר האמור.

<אתי בנדלר: הצורך בפקיחת עין על ידי נציגי האוצר ברורה לי לחלוטין, וטוב שכך, העניין הוא שכפי שזה מנוסח יש לאוצר זכות וטו.

<אתי בנדלר: זאת אומרת שאם האוצר לא מאשר את השכר אי אפשר להגיש בכלל בקשה לבית המשפט לאשר את השכר, כי רק לאחר קבלת האישור של נציגי האוצר אפשר להגיש את הבקשה לאישור בית המשפט ואני חושבת שאשר על כן ראוי להחליף את המילה אישור נציגי האוצר להערות נציג האוצר לעניין הזה.

<אתי בנדלר: חשוב שעמדת האוצר תישמע בפני בית המשפט, אבל לא נכון, לדעתי, לתת להם זכות וטו.

קארין אלהרר: נציגי האוצר, רוצים להשיב?

<אורי אפלבום: אני אתייחס, כן.

<אורי אפלבום: אנחנו נמצאים פה בסיטואציה, וזה מתקשר פה אחרי זה לעוד כמה סעיפים בהמשך שאתי תעיר עליהם בוודאי, שאנחנו בעצם הכיס העמוק של הפירוק הזה, כמו שאתם יודעים, ועל אף מערכת היחסים הקרובה וההבנות שיש לנו עם הכנ"ר אנחנו כן יכולים למצוא את עצמנו בעתיד בסיטואציה שבה ההשקפה שלנו לגבי נקודות מסוימות תהיה מעט שונה.

<אורי אפלבום: מכיוון שאנחנו מממנים את כל התהליך הזה ויש לנו אחריות ואני לא חושב שהכנ"ר ייתן לזה כמובן, אבל אנחנו לפחות צריכים לשמור על החופש שלנו למנוע מצב שבו יהיה פה ניצול לא כל כך יעיל, לדעתנו, של הכספים שאנחנו מקצים לעניין הזה.

קארין אלהרר: בשביל זה יש בית משפט, לא?

<אורי אפלבום: נכון, ועדיין גם בעבר היו סיטואציות, לא מזמן, שהמדינה והכנ"ר הגיעו לבית משפט ולא ראו עין בעין.

<אורי אפלבום: עכשיו, מכיוון שאנחנו בסוף אלה שחותמים פה על הצ'ק ומממנים את זה, אנחנו מעוניינים שההסכמה שלנו עם הכנ"ר תהיה בינינו.

<אורי אפלבום: גם ככה העבודה בין הכנ"ר ובין האוצר פה תהיה מאוד קרובה.

י צחק: הבאתם את רשות השידור לאיפה שהיא עם אותן ההוראות.

קארין אלהרר: גדי, אל תדבר עכשיו.

י צחק: אבל, גברתי, זה לב העניין.

קארין אלהרר: גדי, אני יודעת לדבר גם, תודה.

קארין אלהרר: אני לא מצליחה להבין, בסדר?

קארין אלהרר: נניח שאתם חלוקים ביניכם לגבי עלות השכר ואתם מגישים את זה לאישור בבית המשפט, יש לכם זכות לטעון בבית המשפט שהשכר שאותו הם מבקשים גבוה מדי.

קארין אלהרר: למילה שלכם יש גם מעמד בבית המשפט.

<אורי אפלבום: נכון, אבל אנחנו חושבים שמכיוון שאנחנו מממנים את העניין הזה אנחנו לא רוצים להגיע עם הכנ"ר לבית משפט.

<אורי אפלבום: אנחנו בטוחים שאנחנו והכנ"ר נוכל, במסגרת מערכת היחסים הקרובה שנהיה בה בהליך הפירוק הזה, לפתור את זה בעצמנו.

<קריאה: - - - לתת לכם זכות וטו.

<אורי אפלבום: נכון, אחרי שאנחנו נהיה מוכנים לשלם את הסכומים האלה אנחנו נביא את זה לבית משפט.

גלעד ארדן: אני חייב להצטרף ל - - -

י צחק: גם אני מצטרף להצעה של הייעוץ המשפטי של - - -

גלעד ארדן: יש פה משהו בכלל לא הגיוני, כי מצד אחד על מינוי בעלי תפקידים לפרק זמן שתחום בחוק, גברתי, צריך כאילו את הסכמת האוצר.

גלעד ארדן: מצד שני מבינים שתפקיד הכנ"ר הוא גם דברים שהם לא רק בניהול השוטף, וזה אולי ייחודי לחוק הזה, אלא הוא צריך גם לדאוג שכשיוקם הגוף החדש, יהיה לו מה לשים בלוח השידורים לטובת הצופים.

גלעד ארדן: אז הוא גם אמור להזמין עכשיו הפקות למרות שהוא יודע שהן לא ישמשו את הגוף הקיים אלא את הגוף הבא.

גלעד ארדן: כשהוא מזמין הפקות, זה הסעיף הקודם, במעל 250,000 שקל הוא לא צריך את אישור האוצר, אתם אומרים שהוא כן יכול להזמין הפקות במיליונים לטובת הגוף הבא וזה לא צריך אתכם, אבל אם הוא צריך מישהו שיעזור לו בזה, כי הוא לא איש הפקות וכו' והוא רוצה לממן מישהו, אז הוא צריך אישור שלכם, ולא מספיק בית המשפט שיפעיל את שיקול דעתו.

גלעד ארדן: זה נראה קצת תמוה.

<אתי בנדלר: אני רוצה גם להגיד מדוע הנקודה הזאת חשובה.

<אתי בנדלר: מדובר על עורך ראשי שאנחנו כולנו מקווים ש - - -

גלעד ארדן: לא, זה לא על העורך הראשי.

<אורי אפלבום: זה בין היתר גם על העורך הראשי.

גלעד ארדן: גם עליו צריך את האוצר?

<אתי בנדלר: כן, על השכר שלו.

<אתי בנדלר: זה הנוסח המוצע.

<אתי בנדלר: למה זה מבחינתי קריטי שלא תהיה לכם זכות וטו?

<אתי בנדלר: כיוון שאם מקווים שגם לתקופה המאוד מוגבלת הזאת יהיה מדובר בעורך ראשי ראוי ובעל כישורים שאנחנו כולנו מצפים שימלא את התפקיד הזה ושיעזור למפרק במילוי התפקיד, מדובר בכל זאת במישהו שבא לתקופה מוגבלת.

<אתי בנדלר: הוא צריך לעזוב את עיסוקיו ויכול להיות - - -

<עופר מרגלית: אבל גם אנחנו רואים את זה, אתי, לנגד עינינו, אבל בסוף זה כספי ציבור שמשולמים כשכר.

<עופר מרגלית: כל שכר שמישהו מקבל זה באישור שר האוצר, מה השוני פה?

קארין אלהרר: בסדר, אבל, עופר, אתה לא סומך על בתי המשפט?

<עופר מרגלית: מה השוני פה?

<קריאה: אבל ייווצר פה מנגנון - - - אבל הסמכות של המפרק ללכת לבית משפט כבר קבועה בסעיף אחר, במידה שיש לו מחלוקת איתנו, קבועה כבר בסעיף אחר, בסעיף 104, הוא יכול ללכת איתם לבית משפט בכל מקרה.

קארין אלהרר: לא, אבל אני לא מבינה את התהליך.

<אורי אפלבום: אני יכול להסביר מצב שאתה אומר למה ההיגיון הזה - - - בכל מקרה לגבי שכר של עובדים, גם משרד האוצר, לפי סעיף 29 לחוק יסודות התקציב האוצר עדיין מפקח על השכר של העובדים, לכן אני לא רואה - - -

גלעד ארדן: זה לא העובדים.

<אורי אפלבום: נכון, כאן זה לא עובדים, אבל על בסיס אותו היגיון גם עם כאלה שמתקשרים איתם האוצר רוצה להמשיך לפקח.

קארין אלהרר: אבל, אורי, אני לא מצליחה להבין אתכם, אני רוצה להסביר גם למה.

קארין אלהרר: התקופה הזו שמדובר עליה היא התקופה בעיניי הכי מפוקחת שיש, כאילו אין תקופה שהיא יותר מפוקחת מזה, כשיש כנ"ר ויש בית משפט ויש את כל הגורמים שהם המפקחים הגדולים ביותר שיש.

קארין אלהרר: לבוא ולהגיד שאנחנו נותנים בידיו של הכנ"ר את הניהול השוטף של המקום הזה ואנחנו רוצים שהכנ"ר יביא לבית המשפט לאישור האנשים שימלאו את התפקידים המסוימים ואנחנו ממליצים גם על שכר מסוים, עכשיו הולכים עם כל החבילה לבית המשפט, מה המניעה שבית משפט יחליט על הכול?

גלעד ארדן: בהדסה לא הכנ"ר עושה את זה?

גלעד ארדן: זה גם קשור לאוצר?

<גלילה הורנשטיין: לא, בית משפט עשה בהדסה.

גלעד ארדן: אבל מי פונה?

גלעד ארדן: המפרק פונה לבית המשפט, הוא לא צריך את אישור האוצר.

<דוד האן: הפנייה נעשתה על ידי בעלי התפקיד לבית משפט, לאישור השכר.

<אתי בנדלר: אני רוצה גם להבהיר עוד משהו בקשר לכיס העמוק, הטענה הזאת שכל דבר טעון אישורכם בגלל שאתם מממנים.

<אתי בנדלר: בסופו של דבר הממשלה בחרה במתווה שהיא בחרה בהצעת החוק, שהיא אמרה 'אתם תעבירו את כל הנכסים לאוצר והאוצר יכסה את כל ההוצאות והתביעות'.

<קריאה: הם לא מעבירים למדינה את כל הנכסים.

<אתי בנדלר: אנחנו נדבר תיכף.

<אתי בנדלר: קודם כל - - -

גלעד ארדן: מה זאת אומרת?

<קריאה: הם מעבירים נכסי נדל"ן.

<קריאה: שאר הנכסים - - -

גלעד ארדן: את הקטן, כן.

גלעד ארדן: נכון, את המצלמות לא מעבירים לכם, אבל בוא, אפשר - - -

<קריאה: לא, הזכירו פה מקודם אולפן HD.

<לזר צנדקוביץ: אבל יש לי ציוד של 40 שנה.

<אתי בנדלר: אני לא יודעת, לוועדה עדיין לא נמסרו ואולי יימסרו בישיבה הזאת הערכה של איך נכסי הנדל"ן לעומת כל ההוצאות השוטפות והתביעות הצפויות וכו'.

<אתי בנדלר: אני לא יודעת עדיין איפה המאזן עומד, אבל גם בהנחה שבאמת תצטרכו לממן חלק משמעותי, כי כאמור אני לא יודעת, אלא אם כן לוועדה נמסרו שלי לא ידוע איזה שהם פרטים על ערך נכסי הנדל"ן - - -

קארין אלהרר: לי לא נמסר.

<אתי בנדלר: עדיין זה לא ייתכן שבגלל המתווה שאתם בחרתם המפרק לא יוכל, להבנתי, ותסלח לי, דוד - - -

<דוד האן: זה בסדר.

<אתי בנדלר: שלמפרק לא יהיה שיקול דעת בדברים הכי בסיסיים להביא לבית המשפט.

<אתי בנדלר: לא להחליט לבדו, להביא לבית המשפט.

<תמנה עורב: בית המשפט הוא לא חותמת גומי והם צריכים לדעת את זה.

<אתי בנדלר: אני הצעתי שבמקום לאחר קבלת אישור נציגי משרד האוצר יבוא לאחר קבלת הערות נציגי משרד האוצר.

קארין אלהרר: הערותיכם יישמעו בבית המשפט.

עיסאווי פריג': ההערות יבואו בבית המשפט או יבואו לפני?

<אתי בנדלר: קודם כל הם יבואו לכנ"ר, שהוא יצטרך לשמוע את ההערות, הוא אולי יקבל אותן ואולי יישארו חילוקי דעות, אז הוא יביא את הבקשה לבית המשפט ובית המשפט ישמע את כולם.

<אורי אפלבום: יש לי רק הערה להתחלה.

<אורי אפלבום: ממה שאנחנו מבינים, העורך הראשי הוא אחד מאותם בעלי תפקידים שממונים על ידי המפרק, אז רק שיהיה כתוב, אחרי 'העורך הראשי' 'ושל בעלי התפקיד הנוספים מטעמו' - - -

קארין אלהרר: למה מטעמו?

<אורי אפלבום: אני רק רוצה שיתווסף הנוספים, שיהיה ברור שהעורך הראשי הוא גם - - -

<דלית זמיר: תיקון הנוסח הוא כזה, לבוא ולהגיד בהתחלה 'המפרק יגיש לבית המשפט בקשה למינוי בעל תפקיד שישמש כעורך ראשי', ואז בהמשך, 'ורשאי לשם מילוי תפקידו, להגיש לבית המשפט בקשה למינוי בעלי תפקיד נוספים', כדי שזה לא יהיה עובד, להזכיר שהוא בעצם בעל תפקיד מטעמו של המפרק.

<אורי אפלבום: הוא לא עובד ברשות השידור, אלא הוא בעל תפקיד מטעם המפרק.

גלעד ארדן: זה ברור שכשאומרים בעל תפקיד זו המשמעות?

<אורי אפלבום: כן, בלשון של דיני הפירוקים וכו' זו המשמעות.

<דלית זמיר: מאותה סיבה הם רוצים לשנות את המונח שכר לתגמול.

<אתי בנדלר: לאישור התגמול?

<אורי אפלבום: כן.

<אתי בנדלר: זה ההבדל היחידי, זאת אומרת במקום שכרם יבוא התגמול ובמקום אישור יבוא הערות ו - - -

<דלית זמיר: ובהתחלה יגיש לבית המשפט בקשה למינוי 'בעל תפקיד שישמש כעורך ראשי'.

<דלית זמיר: אפשר לחזור על זה גם אחר כך, 'על מינוי בעלי תפקיד לפי סעיף זה יחולו הוראות - - -', זאת אומרת העורך הראשי הוא סוג של בעל תפקיד.

קארין אלהרר: רצית עוד הערה, גברתי היועצת המשפטית?

<אתי בנדלר: לא, אני שאלתי לגבי סעיף קטן (ב) מדוע צריכים, אם טרם מונה המנהל הכללי ומונה יושב ראש מועצה, אלא באישור יושב ראש המועצה, מדוע לא יהיה 'ואם טרם מונה המנהל הכללי ומונתה מועצה, באישור ועדת משנה של המועצה', או משהו כזה.

גלעד ארדן: אני אענה על כך.

גלעד ארדן: המצב הריאלי הוא, לצערי, שאני לא יודע אם ימונה לא זה ולא זה.

גלעד ארדן: הרי המטרה בסעיף הזה זה אותה יצירת מאגר תכנים שישמש את הגוף החדש ולכן מעבירים את זה לשיקול דעת של בעלי תפקיד בכירים.

גלעד ארדן: אני גם לא נחה דעתי מהנוסח הזה, כי אני לא יודע אם יהיה לא זה ולא זה ולכן עוד ניתן את הדעת האם במינוי הראשוני של המועצה ו/או המנכ"ל נשאיר את ההסדרים כפי שהם מופיעים כרגע או שנגיש הצעה חדשה לכם.

גלעד ארדן: אבל כרגע, בטח להתחיל וליצור עכשיו וכבר להתנות את זה בוועדת משנה, אז למה רק ועדת משנה?

גלעד ארדן: ופורסמו כללים גם בעניין הזה, כי הרי צריך גם - - - הרי אמרנו שצריכים להיות כללים בגוף החדש - - - עוד פעם, גברתי, יש משהו לתמיד, דרך הקבע, ויש אילוץ.

גלעד ארדן: אני מודה, זה אילוץ, זה אילוץ שנוצר כתוצאה מזה שיש לך גוף ב-fadeout וגוף שאתה רוצה להתחיל להעלות בו תכנים.

גלעד ארדן: אני לא אגיד לך שזה הדבר המושלם, אבל מעבר לזה יהיה סימן שאלה אם בכלל יהיה את האורגן הזה ב - - - יש דברים שאנחנו לא יכולים לצפות שהם מתעוררים, עולה שמו של מועמד, תוקפים את מועמדותו, זה מתעכב, מתחייבות בדיקות נוספות שאף אחד לא רוצה לדלג עליהן.

גלעד ארדן: אתם מכירים את הדינמיקה.

<אתי בנדלר: לא, זה ברור, אני אמרתי אם כבר מונתה מועצה.

<אתי בנדלר: הרי אם יש - - -

גלעד ארדן: אבל אם מונתה מועצה הרי צריך כללים לעניין הזה של אישור הפקות, אז לפעם הראשונה - - -

<אתי בנדלר: אמרתי, זה לא הערה עקרונית - - -

גלעד ארדן: הרי הנזק שיכול להיווצר פה הוא רק בתקופת ההפעלה של הכנ"ר, לכל המאוחר 30.9 בשנה הבאה.

גלעד ארדן: זה מחיר שהוא מחיר, אבל צריך לשלם אותו בשביל להבטיח שיהיו תכנים לגוף החדש.

גלעד ארדן: זו המטרה.

<אתי בנדלר: אני רק רציתי לבקש, הצהרה מהכנ"ר, לעניין מינוי העורך הראשי, כי דיברנו על זה בפגישה מוקדמת שהכוונה שלך באמת למנות מישהו בעל כישורים מתאימים להיות עורך ראשי, שזה לא יהיה - - -

גלעד ארדן: אני מוחה על הדרישה הזאת שבאה מצדך אל מול הכנ"ר.

<אתי בנדלר: לא, אני אגיד לך למה, כי באופן טבעי יש נטייה למנות עורכי דין לנושא הזה ודווקא כדי להפיג את החשש הזה שזה יהיה מישהו - - -

גלעד ארדן: אז למה?

גלעד ארדן: אז בואו נרשום שככל שיוגש מישהו עם רקע זה יאשרוֹ בית המשפט, למה להשאיר שיקול דעת של בית המשפט בנושא הזה בכלל, להתאמה שלו?

גלעד ארדן: אי אפשר מצד אחד להגיד בית המשפט יאשר אותו ומצד שני לדרוש ממנו להצהיר פה מה ומו וכמה שנות ותק וכו'.

<אתי בנדלר: לא, אבל אני אומרת מישהו שבאמת האוריינטציה שלו תהיה עיתונאית ולא משפטאית.

<דוד האן: אין שום בעיה.

<דוד האן: כאשר אנחנו רוצים להפעיל גוף אנחנו משתדלים תמיד להפעיל עם בעלי מקצוע מיומנים לכך.

<דוד האן: לעורכי דין יש מיומנות מקצועית מסוימת, הם לא יודעים להיות רופאים, הם גם לא יודעים בהכרח להיות אנשי תקשורת.

גלעד ארדן: בסדר, אנחנו נדלג על הדברים שאתה אומר כעת.

<דוד האן: לגבי הרופאים, אני מניח.

גלעד ארדן: לגבי הכול, לגבי כישוריו של מנהל.

גלעד ארדן: היועצת המשפטית, מה שהיא מבקשת לעשות ומה שניסו לעשות פה אחרים, זה שלמעשה בחסות החוק הזה שאמור ליצור מצב אחר ורשות חדשה, את כל הליקויים יתקנו גם עכשיו באותה חצי שנה עד שנה וחודש.

גלעד ארדן: אמרה לי בצדק היועצת המשפטית, גם יורם מוקדי, שהוא היה עורך דין ורגולטור, הוא היה בשנים האחרונות אחראי על התכנים,סמנכ"ל תוכן של הוט - - - עוד פעם, אני לא רוצה להתחיל להיכנס לחלוקות האלה, מי יכול לעשות מצד אחד את התפקידים האלה ומי יכול מצד שני.

גלעד ארדן: אם זה שיקול דעת שלו בלבד אפשר לקיים את הדיון הזה, אם זה דורש את אישור בית המשפט אז אני מבקש להשאיר את זה לבית המשפט לבחון את שיקול דעתו של הכנ"ר בעניין הזה.

גלעד ארדן: אני יכול להגיד שזה הכיוון באופן כללי, אבל אני לא מוכן לכבול את זה עכשיו במאה אחוז.

גלעד ארדן: ואם יסרבו כל המנהלים בשוק החיצוני עכשיו עם רקע תקשורתי לבוא - - - הרי כובלים אותי מכל הכיוונים, את מפה, אבל היא תגיד לך שהיא גם לא מוכנה שהמפרק יעסוק בהרכבה.

גלעד ארדן: אז תלכי היום לכל אנשי התקשורת הבכירים בחוץ ותשאלי, 'אתם מוכנים לבוא לפרק?

גלעד ארדן: אבל אתם לא תוכלו ל - - -', הם יגידו לא.

גלעד ארדן: אז מה זה יישאר?

גלעד ארדן: רק עם מי שמבפנים, זה בסוף אוי לי מייצרי ואוי לי מיוצרי.

גלעד ארדן: אי אפשר ככה לחשוב על ניהול של גוף.

גלעד ארדן: יש מבחן ציבורי, יש מבחן של בית המשפט ואנחנו מבינים טוב מאוד מה מצופה מאיתנו בסטנדרטים האלה.

קארין אלהרר: רק שאלת הבהרה.

קארין אלהרר: ממנים מנכ"ל ועורך תוכן, ההנהלה הקיימת - - -

<דוד האן: ההנהלה מתחת, את מתכוונת?

קארין אלהרר: כן.

<דוד האן: החוק קובע - - -

גלעד ארדן: אני מניח שהכנ"ר יפעיל שיקול דעת - - -

<דוד האן: החוק קובע מי מוחלפים ומשם אנחנו נתחיל לפעול.

גלעד ארדן: זה לא פוסל ולא שולל את שיקול דעתו להעסיק את מי שהוא רוצה מתוך הרשות הקיימת.

קארין אלהרר: ברור.

<לזר צנדקוביץ: אני מבקש לחזור עוד פעם לנושא שהשר דיבר עליו והכנ"ר, על ההסכם הקיבוצי.

<לזר צנדקוביץ: אני רוצה לחזור לעניין הזה ולבריכה שמספקת לנו כספים - - -

<דוד האן: זה בסעיפים הבאים.

<לזר צנדקוביץ: לא, פה, לניהול השוטף.

<דוד האן: יש סעיף ספציפי על העובדים, עוד שניים-שלושה סעיפים, נגיע ונדבר.

<לזר צנדקוביץ: טוב, נתאזר בסבלנות.

קארין אלהרר: אני מעלה - - -

<אבי מוסקל: אני רוצה רגע אחד הסתייגות לסעיף הזה לפני שמצביעים.

קארין אלהרר: מי אתה?

<אבי מוסקל: אבי מוסקל, נפגשנו מעל גלי האתר.

<אבי מוסקל: אני רואה שכתוב כאן עורך ראשי ולא מסומן ניסיון מוכח, למשל.

<אבי מוסקל: זה משהו שאם זה הולך לבית המשפט והוא - - -

<קריאה: מה תפקידך?

<אבי מוסקל: אני חבר הנהלת אגודת העיתונאים בתל אביב.

<אבי מוסקל: השאלה, אם אנחנו מגדירים בחוק עורך ראשי, אם לא כדאי שיהיה כתוב כאן ניסיון מוכח.

קארין אלהרר: על זה דיברנו בעשר הדקות האחרונות.

<אבי מוסקל: הייתי כאן.

קארין אלהרר: אז פספסת בכל זאת.

קארין אלהרר: תודה.

גלעד ארדן: מה תפקידך היום ברשות השידור, חוץ מחבר הנהלת אגודת העיתונאים?

<אבי מוסקל: עורך מבט.

גלעד ארדן: כמה שנות ניסיון מוכח דרשו ממך לפני שנהיית עורך מבט?

<אבי מוסקל: תשמע, אני לא עומד - - -

גלעד ארדן: אני שואל, באמת, להבין.

גלעד ארדן: כי אני לא יודע, אני רוצה לחשוב כמה שנים להציע לכנ"ר לדרוש.

<אבי מוסקל: אבל בוא נאמר שיש לי יותר מעשר שנים ניסיון בתחום, כן.

<אבי מוסקל: אבל אני לא הולך לנהל את רשות השידור.

קארין אלהרר: אני מעלה להצבעה.

<אתי בנדלר: אני רק רוצה לומר שבנוסח שחולק בסוף סעיף קטן (ד) לא מופיעות המילים 'בשינויים המחויבים', צריכים להוסיף אותן כשמצביעים.

קארין אלהרר: כן.

קארין אלהרר: אני מעלה להצבעה את סעיף 88, עם כל התיקונים כמובן.

קארין אלהרר: מי בעד?

קארין אלהרר: מי נגד?

קארין אלהרר: בעד – רוב

קארין אלהרר: הסעיף אושר.

עיסאווי פריג': תוכלי לחזור על הדיונים, בבקשה, גברתי?

קארין אלהרר: לא.

קארין אלהרר: הסעיף הבא, סעיף 89.

גלעד ארדן: גברתי, אני רק רוצה לחזור, אם אפשר, לסעיף - - -

קארין אלהרר: 86?

גלעד ארדן: הבנתי שהושגה הסכמה.

חמד עמאר: 86, הצבענו עליו?

גלעד ארדן: לא הצבענו עליו.

<עופר מרגלית: יש לי התייחסות קצרה.

<עופר מרגלית: אחת, באמת יש הסכמה לגבי העניין התקציבי, אז מהבחינה הזאת אין שום בעיה.

<עופר מרגלית: יש לנו רק הצעה שזו תהיה סמכות של המפרק להחליט אם הוא רוצה לעבוד עם רשות האכיפה והגבייה, או אם הוא רוצה לעבוד עם העובדים הקיימים.

<עופר מרגלית: שזה יהיה 'רשאי' במקום שזו תהיה חובה.

גלעד ארדן: רק כדי להבהיר.

גלעד ארדן: כרגע הודענו שלא יהיו פיטורי התייעלות, אז אגף הגבייה לכאורה אמור להמשיך בתקופת ה - - -

<קריאה: אותה מתכונת.

גלעד ארדן: זה לא באותה מתכונת, על המתכונת יחליט הכנ"ר.

גלעד ארדן: אנחנו מציעים להוסיף פה את המילים 'רשאי', על כל הסעיף - - -

עיסאווי פריג': גברתי, באיזה סעיף אנחנו, שאני אעקוב אחריכם?

גלעד ארדן: אני אסביר רק את המהות ואחרי זה נתעסק באיך זה ינוסח.

גלעד ארדן: כל הסעיף כרגע קובע בצורה חד משמעית שהגבייה של החובות תתבצע אך ורק בידי רשות האכיפה והגבייה.

גלעד ארדן: מה שאנחנו מבקשים להוסיף זה שזאת תהיה רשות, כלומר ברצותו חלק מהחובות יעשה דרך רשות האכיפה, ברצותו, את החובות השוטפים או את האגרה השוטפת, יגבה באמצעות אגף הגבייה הקיים.

גלעד ארדן: אנחנו משאירים את זה לשיקול דעת הכנ"ר.

<אתי בנדלר: אני מבקשת שתסתכלו על הסיפה של סעיף קטן (ב) ותגידו אם אתם מתכוונים למחוק את כולו, 'הכול בהתאם להחלטת השר, בהסכמת מנהל רשות האכיפה והגבייה, יחליט השר' וגומר.

<אתי בנדלר: איך זה מתיישב?

<דנה נויפלד: לפי הסעיף היום יש או את המרכז לגביית קנסות או את ההוצאה לפועל.

<דנה נויפלד: ההחלטה שמדובר בה פה זה האם זה הולך להוצל"פ או למרכז לגביית קנסות.

<דנה נויפלד: זה לא משתנה, השאלה מה בתוך רשות האכיפה והגבייה, איזה יד שלה עושה את זה, האם זה המרכז לגביית קנסות או ההוצאה לפועל.

<דנה נויפלד: זה נשאר.

<אתי בנדלר: זאת אומרת שהשינוי היחידי הוא שברישא בעצם אתם מוסיפים שהמפרק יחליט אם גביית החובות בעד האגרה תהיה - - -

<דנה נויפלד: בפנים או בחוץ.

<דנה נויפלד: איך זה בחוץ, זו כבר החלטה - - -

גלעד ארדן: לא או או, הוא רשאי להשתמש גם במרכז ברשות האכיפה והגבייה.

<אתי בנדלר: גם וגם?

<אתי בנדלר: זה אפשרי?

<קריאה: אבל ברגע שיוחלט על זה, לא הגיוני שאותם סוגי חובות יתנהלו חלקם במרכז - - -

גלעד ארדן: אז תסמכו עליו שהוא יעשה את ההבחנה בהתאם לסוגי החובות.

גלעד ארדן: אני חושב שהוא מבין את זה.

<דנה נויפלד: כיוון שהגבייה הזאת יכולה להימשך גם אחרי הפירוק אז אני חושבת שאז אנחנו נעביר את זה - - -

<תמנה עורב: לא שומעים מילה.

קארין אלהרר: היא מדברת לחברה שלה.

<דנה נויפלד: העיקרון יהיה העיקרון הבא, כל עוד הרשות פועלת והמפרק נמצא אז הוא יוכל לקבל החלטה איך הוא חושב, באיזה מתכונת לגבות.

<דנה נויפלד: יש לו כל מיני שילובים, כל מיני אפשרויות, אנחנו לא יודעים כרגע, הוא יכול להחליט כך או כך, או ביחד, או לא יודעת מה.

<אתי בנדלר: יש שלוש אפשרויות בעצם?

<דוד האן: שתיים כשאחת מתפצלת פנימית במבנה של רשות האכיפה והגבייה, זה פחות חשוב כאן.

<אתי בנדלר: הבנתי.

<אתי בנדלר: זאת אומרת או באמצעות - - -

<דוד האן: או באמצעות עובדי רשות השידור, או באמצעות רשות האכיפה.

קארין אלהרר: כן, אבי, בקצרה.

<אבי מוסקל: אני אומר שלגבי ה - - -

עיסאווי פריג': כשהמפרק הולך מה אחרי זה?

עיסאווי פריג': לא המשכת.

<דנה נויפלד: אחרי שהמפרק הולך אז אין למעשה מי שיקבל את ההחלטה מה תהיה המתכונת, אם זה יהיה - - -

גלעד ארדן: זה עובר למרכז לגביית חובות ולרשות האכיפה.

<קריאה: יש בעיה עם הדבר הזה, כבוד השר.

גלעד ארדן: אין אגרות.

גלעד ארדן: אחרי שהרשות - - -

<אבי: אבל יישארו אנשים חייבים, יהיה 900,000 חייבים.

עיסאווי פריג': יש לי שאלה, הוא אמר משפט חשוב.

<דנה נויפלד: יש אופציה שאחרי שהמפרק יסיים - - - תקבל את ההחלטה איפה - - -

עיסאווי פריג': אני לא שומע.

עיסאווי פריג': מי יחליט?

<דנה נויפלד: החשב הכללי.

עיסאווי פריג': קארין, יש לי שאלה, שכבוד השר ישמע.

עיסאווי פריג': שמעתי מאבי 900,000 חייבים.

<אבי: יישארו הרבה חייבים של התשלומים השוטפים.

עיסאווי פריג': כמה?

<אבי: מאות אלפים.

עיסאווי פריג': כמה?

<אבי: אני לא יכול להגיד לך בדיוק את הכמות.

עיסאווי פריג': הוא הזכיר 900,000.

<יואב אשכנזי: פחות או יותר 600 - - -

<אבי: העניין הוא, חבר הכנסת עיסאווי, אני אסביר את הבעיה.

<אבי: לא נפתחו תיקי הוצאה לפועל.

עיסאווי פריג': אנחנו הולכים לפתוח 600,000 תיק הוצאה לפועל?

<אבי: כדי להתעסק עם המרכז - - -

עיסאווי פריג': תסביר לי את זה.

קארין אלהרר: אדוני, אני מבקשת לתת לממשלה להציג את העמדה שלה.

גלעד ארדן: העמדה שלנו אומרת שבמהלך תקופת הפירוק וכל עוד הכנ"ר הוא האחראי הוא זה שרשאי להחליט איך תתבצע גביית החובות, בין אם זה על ידי אגף הגבייה, בין אם זה על ידי רשות האכיפה בשני המנגנונים הקיימים בה, בשילוב שלהם, בהתאם לסוג החובות.

גלעד ארדן: הוא זה שיחליט.

גלעד ארדן: ברגע שמסתיים הפירוק והוא איננו, ההחלטה על חובות שנותרו לגוף הישן, מי גובה אותם, תהיה על ידי החשב הכללי באוצר.

עיסאווי פריג': אני שואל שאלה פשוטה, אם יש אפשרות לפתוח 600,000 תיק הוצאה לפועל לחייבים?

גלעד ארדן: מה זאת אומרת?

עיסאווי פריג': לפי מה שהבנתי מאבי ומיואב, ישנם קרוב ל-600,000 חייבים היום, שזה עובר לטיפול האכיפה.

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: הוא יחליט מה עובר ומה לא עובר.

<קריאה: לא.

גלעד ארדן: אל תגידו לי לא.

<קריאה: אני רוצה - - -

גלעד ארדן: אבל אל תגיד לי לא, אני יודע מה אני אמרתי.

גלעד ארדן: אני אמרתי שהוא יחליט האם זה עובר, או האם באמצעותכם, או האם בשילוב.

<קריאה: מה שאמרת אמרת.

גלעד ארדן: למה אתה אומר לי לא?

<קריאה: ה'לא' לא על זה.

גלעד ארדן: לא, זה לא הגיוני, אתה רוצה להגיד, אז תסביר.

<אבי: אני רוצה להסביר.

<אבי: יש כ-600,000 חייבים.

<אבי: הרשות לאכיפה וגבייה מתעסקת בתיקי ההוצאה לפועל.

<אבי: תיק של 300 או 400 שקל לא נמצא ברשות לאכיפה וגבייה ואין להם גם סמכות לגבות אותו.

קארין אלהרר: אבל למה אתה נכנס לשם?

<אבי: כי את רוצה להעביר את כולם ל - - -

גלעד ארדן: אנחנו לא רוצים להעביר את כולם, אתה לא מקשיב למה שאני אומר.

גלעד ארדן: אמרתי שהוא יחליט האם אתם גובים - - -

<אבי: ומה קורה אם הוא מחליט?

קארין אלהרר: די, אבי, אתה פוגע בעצמך, די.

גלעד ארדן: האם הם גובים או האם חלק, וכשהוא יקבל את ההחלטה הוא גם יבחן את היכולת שלהם לגבות את זה.

חמד עמאר: הסמכות של המפרק עוברת לחשב.

חמד עמאר: זה מה שאדוני מסביר.

גלעד ארדן: לא, זה בתום ה - - -

חמד עמאר: בתום התקופה.

עיסאווי פריג': יש לי הערה בסעיף (א).

עיסאווי פריג': כתוב 'על אף הוראות סעיף 28א לחוק רשות השידור האגרה בעד החזקת מקלט טלוויזיה בשנת 2015 תשולם בעד התקופה שמיום ה-1 בינואר בשנה האמורה עד היום - - -

קארין אלהרר: עד ה-14 במרץ.

עיסאווי פריג': לא ליום ההתחלה?

עיסאווי פריג': זה שונה?

עיסאווי פריג': כתוב לי ליום ההתחלה.

קארין אלהרר: ויום התחילה זה ה-15.

עיסאווי פריג': לא משנה, כתוב ליום התחילה.

קארין אלהרר: כתוב 'עד יום הקודם ליום התחילה'.

עיסאווי פריג': אז אני מבקש להחליף את זה ל-31 במרץ 2015, למה?

עיסאווי פריג': ממש לכתוב תאריך.

<אתי בנדלר: כדי שאם ידחו את יום התחילה אז - - -

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': השר, שר התקשורת ושר האוצר לפני חודשיים, חודש וחצי, הכריזו על ביטול האגרה ושהחוק והמשדר הציבורי החדש יפעל ב-31 במרץ 2015.

עיסאווי פריג': אם אני משאיר את יום התחילה כאן פתוח אז ההתחייבות לאגרה לא תהיה בעד רבע שנה, יכול להיות שהיא תימשך תשעה חודשים נוספים.

עיסאווי פריג': אז אני עכשיו צריך להגיד לאזרח, באופן שלא משתמע לשתי פנים, אתה הולך לשלם עבור שלושה חודשים.

עיסאווי פריג': ברגע שאני משאיר את 'יום התחילה' אז לא עשיתי כלום.

עיסאווי פריג': אם אני מושך את יום התחילה לשנה וחודשיים ויכול להיות שאם אני לא אעמוד ביעדים ואני אמשוך את זה עד סוף השנה, אז בעצם לא ביטלתי את האגרה.

עיסאווי פריג': אז למה?

<קריאה: ואיך ימומנו השידורים - - -

עיסאווי פריג': עזוב, זו סוגיה אחרת.

עיסאווי פריג': האוצר - - -

<קריאה: לא, זו לא סוגיה, זה כתוב בחוק.

עיסאווי פריג': האוצר ידאג לזה.

<קריאה: האוצר לא יעביר כסף.

עיסאווי פריג': אז אני רוצה שהבשורה שהשר ואנחנו הודענו לציבור שמבטלים את האגרה ב-31 למרץ - - -

קארין אלהרר: מבטלים את האגרה ברגע שהרשות - - -

עיסאווי פריג': לא, הודענו באופן רשמי.

גלעד ארדן: עוד פעם אתה מכניס לי מילים שאני לא אמרתי?

גלעד ארדן: אני אמרתי עשרות פעמים שהיעד הוא 31 במרץ, אבל זה מותנה בכך שהגוף החדש יתחיל לשדר.

גלעד ארדן: אחרת אין איך לממן את שידוריו של הערוץ הקיים.

עיסאווי פריג': אני חושב שהבשורה שאמרנו לציבור של ביטול האגרה ב-31 במרץ 2015, צריכים לעמוד מאחוריה ולא להכניס מילים שישתמע מהן כאילו ובסופו של דבר האגרה לא תבוטל.

עיסאווי פריג': אני חושב שמחובתנו להיות עקביים וזו נקודה מאוד מאוד מאוד חשובה וקריטית לאיך אנחנו ניראה כלפי הציבור בסוגיה הזו.

<קריאה: הציבור יאהב את זה.

עיסאווי פריג': זו דעתי ואני רוצה שניתן את הדעת על זה.

קארין אלהרר: בסדר.

קארין אלהרר: חבר הכנסת כבל, בוקר אור ושבוע טוב.

איתן כבל: האמת, מה שהשר אמר, אני זוכר את הדברים שהוא אמר, רק אני רוצה שניקח בחשבון שייווצר פה פער שפשוט אנשים לא - - - חברים, אנחנו מתנהלים כאילו באיזו פלנטה אחרת.

איתן כבל: בסופו של עניין, באותו יום שיצאה ההודעה שהאגרה מבוטלת אנשים הפסיקו לשלם.

<קריאה: לא, לא הפסיקו.

עיסאווי פריג': על פי הרבה נתונים - - -

איתן כבל: אתה מערבב שני דברים.

איתן כבל: אני יודע שאתם המומחים, אבל עדיין יש כמה שאפילו לא ידעו להגיע אליהם, אבל לא על אלה אני מדבר, אני לא מדבר איתך על הוראות קבע או כרטיסי אשראי.

איתן כבל: לא כולם משלמים בהוראות קבע וכרטיסי אשראי.

<קריאה: על מה אתה מדבר?

איתן כבל: אני מדבר איתך על אנשים - - - עובדה שמתקשרים אליי.

איתן כבל: אם אנשים מתקשרים אלינו- - -

עיסאווי פריג': אנשים הפסיקו לשלם.

עיסאווי פריג': על פי נתונים אמיתיים בשטח.

<קריאה: עד לרגע זה אנחנו עומדים בכל תחזיות הגבייה.

<קריאה: עד לרגע זה.

עיסאווי פריג': תציג נתונים מדויקים, כי על פי הנתונים שמגיעים אלינו זה לא נכון.

איתן כבל: עיסאווי, שנייה.

איתן כבל: אני לא מתווכח איתך.

איתן כבל: אם משלמים, מה טובו אוהליך יעקב משכנותיך ישראל.

איתן כבל: אני התווכחתי על זה משלמים?

איתן כבל: אני רק מזהיר ואומר שעלול להיווצר מצב, והוא לא יהיה מופרך, שבו מהרגע שהחוק יעבור כאן אנשים לא יודעים לעשות את ההבחנות - - -

קארין אלהרר: מה זאת אומרת?

קארין אלהרר: חבר הכנסת כבל, הם מקבלים הודעה, זה לא הודעה מהאוויר.

איתן כבל: תקשיבי, במידה מסוימת אף אחד לא אוהב לצאת פראייר, בכלל אם אתה ישראלי אז קל וחומר.

איתן כבל: אבל עזבי את זה, אני אומר שצריך לקחת את הדברים האלה בחשבון.

איתן כבל: זאת אומרת זה לא אם נגיד 'אין בחוץ שמש עכשיו', אז לא תהיה שמש - - -

קארין אלהרר: לא, חבר הכנסת כבל, אני מבינה את הטענה - - -

איתן כבל: זה לא טענה, אני רק מניח את זה פה באמצע השולחן, שנדע את זה.

קארין אלהרר: אני מבינה את האמירה וחשוב שדיברנו על הדבר, אבל גם האוצר וגם משרד התקשורת לקחו בחשבון, אני מניחה, את העניין הזה שיכול להיווצר מצב שאנשים יפסיקו לשלם - - -

איתן כבל: אז גם הברור מאליו, מוטב שייאמר שוב.

קארין אלהרר: אתה צודק לגמרי, עם זאת ברור שהחוק הוא זה שמחייב ולא כותרות בעיתון.

עיסאווי פריג': אבל אנחנו יכולים גם לקבוע את החוק, כי כאן אנחנו יכולים לקבוע את התאריך המוחלט.

איתן כבל: גברתי היושבת ראש, שלא נמצא את עצמנו שפתאום מתחילים לרדוף אחרי חייבים וזה פתטי.

<אתי בנדלר: ירדפו, זה בדיוק מטרת הסעיף הזה.

איתן כבל: אבל זה בדיוק מה שאני אומר.

איתן כבל: פעמיים, אנחנו עושים את כל הפעולות האלה, כי הטענה שלנו היא שרשות השידור לא תפקדה ובעצם שילמו אנשים חינם.

<קריאה: לא.

איתן כבל: אוקיי, סליחה, אני מתנצל, אני מפרש את עצמי.

איתן כבל: אם התהליך הזה מתקיים, קל וחומר בלוח הזמנים הזה - - - טוב, בסדר, אוקיי, שנמשיך לחשוב שהם פראיירים.

קארין אלהרר: עורכת דין מרסיה, בבקשה.

<מרסיה צוגמן: באותו סעיף מוצע בהצעת החוק שתשולם האגרה בעד התקופה שמיום 1 בינואר בשנה האמורה עד היום הקודם ליום התחילה.

<מרסיה צוגמן: על פי החוק הקיים האגרה היא שנתית, ניתן לשלם את האגרה מראש ויש הרבה שמשלמים אותה מראש, או בשני תשלומים, או בארבעה תשלומים.

<מרסיה צוגמן: בסעיף 28א(ד) לחוק הקיים עד ה-31 בדצמבר השנה השר אמור לפרסם ברשומות את גובה האגרה לשנת 2015.

<מרסיה צוגמן: איך הוא יודע ב-31 בדצמבר מה גובה האגרה ל-2015 אם אין תאריך מדויק?

<מרסיה צוגמן: אי אפשר להשאיר את זה פתוח.

גלעד ארדן: אני אסביר.

גלעד ארדן: קודם כל כרגע, כיוון שיש לך יותר ניסיון ממני בעניין הזה, אז על פניו אני חשבתי שכרגע לאור העובדה שברירת המחדל של החוק היא עד סוף מרץ, והעירה עורכת הדין בנדלר, אם צריך להזיז ביום יומיים, כדי שזה יהיה עגול שלושה חודשים, שזה יהיה רבע, אז אין לי בעיה שמהותית נצביע כרגע בלי לקבוע את המועד, אלא כדי שזה יהיה שלושה חודשים מתוך שנה.

גלעד ארדן: כדי שיהיה ברור שזה רבע מסכום האגרה.

<אתי בנדלר: זה לא מתיישב כרגע עם ההגדרות של תאריך התחילה, אבל בסדר - - -

גלעד ארדן: אז אמרתי, אז אפשר להזיז את תאריך התחילה יום יומיים כדי שיהיה ברור שמדובר ברבע מהאגרה ואז מה שאני אפרסם זה רבע מהאגרה עם הודעה למטה, ברורה לציבור, שבמידה שתאריך ההפעלה יתארך בעוד רבעון או שניים סכומי האגרה יעודכנו בהתאם.

<מרסיה צוגמן: זה יפתור את הבעיה אם יהיה כתוב עד ה-31 או בכפוף לסעיף שקובע שזה ה-31.

<דנה נויפלד: כשאומרים יום התחילה זה אומר יום התחילה זה היום שבו נקוב בחוק ועוד האפשרות לשתי הדחיות.

<דנה נויפלד: זו המשמעות של יום התחילה.

<מרסיה צוגמן: אז את יכולה להוסיף שיהיה בכפוף לסעיף שקובע את מועד התחילה?

<דנה נויפלד: אני חשבתי שזה אומר את זה.

<דנה נויפלד: אבל זה התיקון היחיד שאת צריכה?

<דנה נויפלד: זה אנחנו צריכים לנסות לבדוק אם יש צורך להבהיר יותר טוב שזה כולל את הדחיות?

<דנה נויפלד: לדעתי אין בעיה עם הנוסח - - -

<מרסיה צוגמן: עם השנתי אין בעיה, כי זה על אף האמור - - -

<אתי בנדלר: זה ברור שזה כולל את הדחיות.

<אתי בנדלר: השאלה איך השר יעמוד בהוראות סעיף 28א(ד) לחוק רשות השידור, האומר שאחת לשנה, סמוך לאחר מועד השינוי, יפרסם השר את סכום האגרה.

<אתי בנדלר: האגרה היא כאמור אגרה שנתית - - -

גלעד ארדן: היא לא שנתית, כי ב-(א) כתוב על אף הוראות סעיף 28א(א).

<אתי בנדלר: אוקיי, אז צריכים לראות איך להתייחס לסעיף 28א(ד).

גלעד ארדן: אבל מהותית אנחנו מבינים מה אנחנו רוצים.

<אתי בנדלר: כן.

<אתי בנדלר: העניין הוא שבאמת צריכים שתהיה אגרה שנתית, להבהיר מה הסכום לכל רבעון ולהבהיר בהודעת התשלום שבשלב ראשון ישלמו רק עבור הרבעון הראשון ורק אם יפורסם משהו באמצעי התקשורת, אינני יודעת איך, ישלמו עבור הרבעון הבא וכך הלאה.

<אתי בנדלר: כי אחרת אנשים באמת לא יידעו איך לעשות את זה.

<קריאה: אבל להוציא לשלושה חודשים זה לא כלכלי.

<קריאה: ההפקה עולה מיליונים.

איתן כבל: מיליונים?

<קריאה: כן, זה מיליונים.

קארין אלהרר: מה זאת אומרת מיליונים להפקה של - - -

<קריאה: לדואר.

איתן כבל: את יודעת כמה יונה עולה?

גלעד ארדן: הנה דוגמה, גברתי, אני לא אומר שמזה אני לוקח את היקף השידורים, אבל זו דוגמה, הוא יבחן, או מי שהוא ימנה, האם זה נעשה בדרך היעילה ביותר, הדבר הזה?

גלעד ארדן: אינני יודע מי בדרך נמצא ואיך שולחים את ההודעות וכמה עולה להדפיס אותן וכמה עמלה מקבל זה ששולח אותן.

גלעד ארדן: אינני יודע.

גלעד ארדן: אם זה לא יצליח אז יהיה לאוצר חור גדול יותר לכסות.

גלעד ארדן: לא נפתור עכשיו בתקופת ההפעלה את כל הבעיות שיש בגוף הקיים ואין לנו דרך אחרת להציע.

<משה שגב: אבל אני לא סומך על זה שהאוצר יכסה, גברתי.

<משה שגב: אנחנו יכולים למצוא את עצמנו במה זה כאוס.

קארין אלהרר: אבל זה כתוב, מר שגב, תראה.

<משה שגב: יש הרבה דברים כתובים, מה לעשות.

<אתי בנדלר: גברתי, לפני שאת מעמידה את הסעיף להצבעה, אני רוצה לקבל את הסמכת הוועדה, ככל שהוועדה תאשר את זה, לשנות את המילים 'עד היום הקודם ליום התחילה' באופן שיהיה ברור, אני עדיין לא יודעת מה הנוסח.

<אתי בנדלר: יום התחילה היום כפי שהוא מוצג זה ה-31 במרץ.

<אתי בנדלר: היום הקודם זה 30, זאת אומרת שמדובר בתשלום שאיננו עבור מלוא הרבעון, אלא רבעון פחות יומיים.

<אתי בנדלר: השר מדבר על תשלום לרבעון מלא וצריכים לעשות התאמה של כל ה - - -

גלעד ארדן: צריך להזיז ל-2.4 את יום התחילה.

<אתי בנדלר: אז יש לזה עוד השלכות שצריכים לבדוק אותן.

גלעד ארדן: איזה עוד השלכות?

<אתי בנדלר: אני לא זוכרת, אני הפניתי את תשומת לבך.

<אתי בנדלר: צריכים לעשות את ההתאמות בנושא הזה של היום או יומיים.

קארין אלהרר: אני מעלה להצבעה את סעיף 86.

<אתי בנדלר: אם אתה דוחה אז למשל משכורות העובדים, עד מתי?

<אתי בנדלר: לעוד יומיים?

<אתי בנדלר: יש לזה כל מיני השלכות.

גלעד ארדן: אז צריך לשלם להם מה שצריך.

עיסאווי פריג': אני בכל זאת - - -

קארין אלהרר: אז זה הסתייגות.

עיסאווי פריג': אני אגיש את זה כהסתייגות.

עיסאווי פריג': בכל זאת אני רוצה לציין שאי הוודאות שאנחנו מכניסים - - -

גלעד ארדן: אני רוצה לאשר את זה מהותית, עם הרצון שזה יחולק לרבעונים.

גלעד ארדן: ככל שתצוץ בעיה שתעלו עליה אחר כך, שאני לא רואה מה, אז נפתח את הסעיף, אם יהיה צורך.

עיסאווי פריג': קארין, אני בכל זאת רוצה להדגיש את אי הוודאות שאנחנו מכניסים את הציבור לגבי התאריך שפורסם.

עיסאווי פריג': רוב הציבור יודע מזה שביטול האגרה ב-31 במרץ 2015 וזה לא סופי על פי מה שאנחנו מדברים, זו אי ודאות שתכניס בלבול רציני בקרב הציבור, ולידיעתכם.

קארין אלהרר: בניסוח נקטין את אי הוודאות.

עיסאווי פריג': אני אמרתי, על פי התחושה שקיימת בציבור כאן יש אי הבנה.

קארין אלהרר: בסדר.

קארין אלהרר: תודה.

איתן כבל: אפשר סתם רק לדעת בזמננו החופשי, לא כדי לעצור את התהליך, כמה עלות באמת משלוח?

<יואב אשכנזי: מיליון, מיליון וחצי.

גלעד ארדן: כמה גובים?

קארין אלהרר: כמה אתם גובים?

קארין אלהרר: מיליון וחצי אתם מוציאים, אבל כמה אתם גובים?

איתן כבל: לא חשוב, גם אם זה 2 מיליון, כמה נכנס?

גלעד ארדן: כמה כסף אתם גובים, היא שואלת.

<יואב אשכנזי: מההפקה?

גלעד ארדן: לא, מהמיליון וחצי שעולה לשלוח, כמה כסף גובים?

גלעד ארדן: שואלת יושבת ראש הוועדה.

<יואב אשכנזי: אם אני מוציא את האגרה השנתית בתחילת שנה ושלחתי לכל האזרחים, נכנס לקופה כ-200-250 מיליון שקל כבר בינואר.

קארין אלהרר: תודה רבה.

<יואב אשכנזי: אם אתה תוציא לרבעון, 80 שקל, לא יהיה לך כסף - - -

קארין אלהרר: אני רוצה להעלות להצבעה את סעיף 86.

קארין אלהרר: מי בעד?

קארין אלהרר: מי נגד?

קארין אלהרר: בעד – רוב

קארין אלהרר: הסעיף אושר.

עיסאווי פריג': התאריך שציינתי - - -

<אתי בנדלר: כן, אתה רוצה את זה כהסתייגות?

עיסאווי פריג': אני מציע את זה כהסתייגות.

עיסאווי פריג': בכל זאת.

קארין אלהרר: אבל הצבעת בעד.

קארין אלהרר: הוא יכול להצביע בעד?

עיסאווי פריג': אין בעיה.

עיסאווי פריג': אני אגיד לך מה, אני אמרתי את דעתי, תמירי את זה, אני אציין את זה בזמן דיבור.

איתן כבל: הוא אומר שיש לו כבר שבועיים לדבר.

עיסאווי פריג': אני חושב שזו טעות, אני חושב שאנחנו טועים בקטע של להשאיר את זה פתוח ולא לציין את התאריך.

עיסאווי פריג': זו דעתי.

קארין אלהרר: אבל יקטינו את המרווח.

עיסאווי פריג': אני אמרתי את דעתי.

עיסאווי פריג': האזרח הפשוט אוהב לדעת לתכנן את עצמו.

עיסאווי פריג': האגרה תבוטל בתאריך הזה.

עיסאווי פריג': ברגע שאני משאיר את המרווח הזה אני משחק בעצבים ובאי ודאות וזה דבר לא בריא.

<אתי בנדלר: אני מבהירה שההצבעה הייתה עם כל התיקונים, הן לעניין הרבעון והן לעניין ההחלטה של המפרק - - -

גלעד ארדן: הממשלה הבינה.

קארין אלהרר: סעיף 89, בבקשה, עורכת דין ברוק.

"מיום הפרסום לא ניתן יהיה להמשיך או לפתוח בשום הליך נגד הרשות, אלא ברשות המפרק ובתנאים שיקבע; לעניין זה "הליך" – כהגדרתו בסעיף 350ב(א) לחוק החברות, בשינויים המחויבים".

<דלית זמיר: המטרה של הסעיף פשוט ליצור מצב שאין פה עכשיו כל מיני נושים של הרשות שתובעים אותה בבתי משפט אחרים.

<דלית זמיר: הכוונה היא לרכז את כל ההליכים במסגרת אותו הליך בפני המפרק.

<דלית זמיר: סעיף דומה קיים לנו גם בפירוק וגם בהליכי הקפאת הליכים של חברות.

<לזר צנדקוביץ: יש עובדים שתבעו את הרשות.

<לזר צנדקוביץ: יש 70 או 80 עובדים שתבעו את הרשות.

<קריאה: רק 80?

<קריאה: יש מאות.

בן ברוך: גברתי, רציתי באמת להעיר על - - -

<לזר צנדקוביץ: כולל המנכ"ל.

בן ברוך: ישנן תביעות תלויות ועומדות של עובדים, של פרילנסרים, שטוענים שהם בעצם צריכים להיות מוגדרים כעובדים ולא כפרילנסרים ומדובר בהחלטות מאוד עקרוניות.

קארין אלהרר: לא הבנתי, תביעה עומדת ותלויה או פסק דין?

בן ברוך: כן, תביעה שתלויה ועומדת, וישנן תביעות שנמצאות כבר הרבה מאוד זמן - - -

<דנה נויפלד: הם צריכים להגיש בקשה - - -

קארין אלהרר: בסדר, יגישו בקשה ל - - -

בן ברוך: השאלה היא, בעל הסמכות שייקבע, יש לו מין ניגוד עניינים מובנה לא לרצות שיתקיימו הליכים נוספים.

בן ברוך: האם ישנה אפשרות שייעשה פה איזה שהוא שינוי ושיקול הדעת יינתן לבית המשפט?

בן ברוך: בין כה וכה יש את הסעיף הזה שאומר שכל החלטת המפרק יכולה לעבור לבית המשפט לעיון חוזר, לצורך העניין, האם לא יותר נכון שבנושא כל כך רגיש מלכתחילה בית המשפט הוא זה שיאשר האם התביעה - - -

<דוד האן: לא.

<דוד האן: תביעות חוב נבחנות ומאושרות על ידי המפרק.

<דוד האן: אני מתקשה להבין את האמירה הזאת של ניגוד עניינים מובנה.

<דוד האן: אני לא רואה שום ניגוד עניינים, אני לא רואה שום אינטרס שיש לאשר או שלא לאשר.

<דוד האן: יש פה לבחון בחינה מקצועית, עניינית.

<דוד האן: נכון שתמיד יש זכות ערעור על החלטת המפרק לבית המשפט, אבל לא צריך בעניין הזה להפוך את בית המשפט ולבזבז את זמנו כאינסטנציה ראשונה בדבר שבכל תיק פירוק הוא מסמכויותיו המובהקות של מפרק.

בן ברוך: אני רוצה רק להסביר את זה.

בן ברוך: גביית חוב יכולה להיות מוגשת ברגע שישנו איזה שהוא חוב פסוק וסגור לצורך העניין, אבל יש כאן תביעות שצריך לקבל לגביהן הכרעות רוחביות מאוד רציניות.

בן ברוך: בעל התפקיד שיתמנה לא יוכל לקבל את ההכרעות האלה, בית המשפט המקצועי, לצורך העניין, בית הדין לעבודה הוא זה שצריך לקבל את ההכרעות.

בן ברוך: אז האם לא כדאי כן לדון ולחשוב מה אנחנו עושים בתיקים הספציפיים האלה, שיש לא מעט כאלה?

קארין אלהרר: אני חושבת שניתנה תשובה מאוד ברורה בעניין.

קארין אלהרר: כן?

קארין אלהרר: אין הערות.

קארין אלהרר: אני מעלה להצבעה את סעיף 89.

קארין אלהרר: מי בעד?

קארין אלהרר: מי נגד?

קארין אלהרר: הסעיף עבר.

קארין אלהרר: בעד – רוב

קארין אלהרר: הסעיף אושר.

קארין אלהרר: סעיף 90.

קארין אלהרר: בבקשה.

כל נושא של הרשות, לרבות נושה מותנה או עתידי, רשאי להגיש למפרק תביעה בשל חוב שנוצר לפני יום הפרסום עד למועד שיורה המפרק; המפרק יפרסם ברשומות ובשני עיתונים יומיים את המועד האחרון להגשת תביעה כאמור; הרשות תופטר מכל תביעת חוב כאמור בסעיף קטן (א) שלא הוגשה עד המועד כאמור באותו סעיף קטן, אלא אם כן אישר המפרק את הגשתה במועד מאוחר יותר מסיבות שיירשמו.

"

עיסאווי פריג': איפה קוראים?

עיסאווי פריג': אני לא מבין.

קארין אלהרר: יש נוסח חדש שעבר היום.

<אתי בנדלר: בסעיף 7 בדף החדש.

גלעד ארדן: לפי שם הסעיף אפשר לדעת.

עיסאווי פריג': אז תגידי מה שם הסעיף.

קארין אלהרר: אמרנו, המועד להגשת תביעות חוב.

עיסאווי פריג': איפה סמכויות המפרק?

עיסאווי פריג': מתי גמרנו את זה?

קארין אלהרר: לפני שנכנסת.

עיסאווי פריג': אבל עוד לא הגיע תורו, לא?

<דנה נויפלד: לא, חזרנו לסעיף שנשאר פתוח ואנחנו ממשיכים מאיפה שהפסקנו לפני ההפסקה.

עיסאווי פריג': אני לא מבין כלום, מה עושים.

עיסאווי פריג': הוועדה - - - לא הלכתם בסדר.

קארין אלהרר: עיסאווי, אנחנו בדיוק לפי הסדר.

קארין אלהרר: מהבוקר לפי הסדר.

<דלית זמיר: גם כאן יש סעיף דומה לסעיפים הקיימים היום בדיני החברות שאומרים שכל נושה צריך להגיש את תביעת החוב שלו לגבי חוב העבר, חוב שנוצר לפני מועד הפרסום, עד למועד שייקבע על ידי המפרק ובזה אנחנו ממצים העבר של הגוף הזה.

<דלית זמיר: כמובן שמי שלא הגיש את תביעות החוב במועד, הגוף הזה מופטר מאותן תביעות חוב.

<דלית זמיר: זה הרעיון בכלל בכל דיני הפירוק.

<גלילה הורנשטיין: גם פה אנחנו מבקשים לתקן, גם פה כתוב שחוב שנוצר לפני יום הפרסום.

<גלילה הורנשטיין: העובדים ממשיכים לעבוד עד יום תחילת החוק, זאת אומרת יש את התקופה של השנה וכמה חודשים, אנחנו מבקשים שגמר החשבון יהיה נכון ליום הפיטורים שלהם, החוב שנוצר נכון ליום תחילת החוק.

קארין אלהרר: המשכורות בתקופת הפירוק.

<דוד האן: משולמות שוטף.

<דוד האן: זה משהו אחר, זה הוצאות - - -

<גלילה הורנשטיין: זה משהו אחר, מדובר על תביעות חוב.

<גלילה הורנשטיין: אנחנו לא מדברים על שוטף בכלל.

קארין אלהרר: אבל איך תביעת חוב בזמן פירוק, עורכת דין הורנשטיין?

<גלילה הורנשטיין: אני אומרת בתום, לא אומרת ב - - -

קארין אלהרר: עורכת דין הורנשטיין, בואי נעשה סדר בדברים, בסדר?

<גלילה הורנשטיין: כן, רצוי.

קארין אלהרר: עד הפירוק יש תביעות חוב.

קארין אלהרר: בזמן הפירוק מגישים בקשה לתביעת חוב על חוב עבר, עוד לפני שהוכרזה תקופת הפירוק.

קארין אלהרר: כל משכורת שצריכה להשתלם לעובד - - -

<גלילה הורנשטיין: לא מדובר על משכורת עכשיו, גברתי.

קארין אלהרר: אז על מה את מדברת?

<גלילה הורנשטיין: העובדים ממשיכים לעבוד רצוף עד תחילת החוק.

<גלילה הורנשטיין: נכון ליום זה מתגבש החוב שלהם, כי אז הם מפוטרים ולכן ביום הזה - - -

קארין אלהרר: לא, היא לא מבינה.

<גלילה הורנשטיין: אני לא מבינה?

קארין אלהרר: לא, את לא מבינה.

<גלילה הורנשטיין: אני לא מבינה, אני רק עשיתי 200,000 תביעות חוב.

גלעד ארדן: אבל סיכמנו שהם לא מפוטרים ביום הפרסום.

<גלילה הורנשטיין: נכון, אבל בתחילת החוק, בתחילה, הם מפוטרים.

גלעד ארדן: לא.

<גלילה הורנשטיין: בתחילה.

גלעד ארדן: לא תחילת החוק, יום תחילת השידורים.

<גלילה הורנשטיין: לא, בתחילה, סליחה.

<גלילה הורנשטיין: בתחילה הם מפוטרים.

<גלילה הורנשטיין: נכון שבתאריך הזה מתגבש החוב שלהם, אם יש להם חוב, לרבות הסכם הפרישה כשיהיה ומתי שיהיה ולכן אי אפשר להגיש תביעת חוב נכון ליום הפרסום.

<גלילה הורנשטיין: אי אפשר, כי הם ממשיכים לעבוד עד יום התחילה.

<גלילה הורנשטיין: זה הכול.

גלעד ארדן: נכון.

<אתי בנדלר: לא, לא נכון.

<אתי בנדלר: אני אגיד לך מה התשובה, אבל אני חושבת שפרופ' האן יכול להסביר את זה הרבה יותר טוב ממני.

<אתי בנדלר: את הולכת במתווה הרגיל להסכמי פירוק - - -

גלעד ארדן: לא, אני חושבת בהסכמה מולם, אתי.

גלעד ארדן: לדעתי יש הסכמה כרגע.

<אתי בנדלר: הוא מוכן לשנות את המתווה?

<דוד האן: הייעוץ המשפטי לממשלה התייחס ל - - -

<דנה נויפלד: תנו לדלית להסביר.

קארין אלהרר: יש הסכמה בעניין הזה?

<דלית זמיר: לא אכפת לנו להוסיף הוראה שאומרת ש'על אף האמור לעיל רשאי עובד של הרשות להגיש את תביעת החוב בגין חוב שנוצר לפני יום הפרסום במועד שיקבע המפרק לאחר מועד פיטוריו של העובד לפי חוק זה'.

<דלית זמיר: זה בסדר?

<גלילה הורנשטיין: לא.

<גלילה הורנשטיין: את אמרת שחייב להגיש - - - החוק קובע - - -

<דלית זמיר: אז עכשיו אני קובעת שלמרות זאת, על אף האמור, על אף שהוא צריך להגיש תביעת חוב לגבי התביעות לפני מועד הפרסום עד מועד שייקבע על ידי המפרק, עכשיו אני אומרת על אף האמור לעיל אנחנו נותנים לעובד את אפשרות הבחירה, להגיש את תביעת החוב הכוללת, גם את החובות לפני הפרסום וגם את החובות שנוצרו לאחר הפרסום, ככל שנוצרו, לאחר מועד פיטוריו לפי חוק זה.

<גלילה הורנשטיין: כולל הפרישה.

<גלילה הורנשטיין: מקובל, אבל אני לא מבינה למה ההתעקשות ביום הפרסום - - -

<דלית זמיר: אני רוצה לתת לו זכות, כי אם יש לו חוב באמת לפני מועד הפרסום והוא לא רוצה לחכות עד מועד הפיטורים - - -

<גלילה הורנשטיין: אם הוא רוצה להתפטר, בבקשה.

<דלית זמיר: לא, לאו דווקא להתפטר, אולי יש לו חוב שכר מסוים.

<קריאה: אז הוא יגיש שתי תביעות חוב?

<דלית זמיר: אם הוא רוצה.

<גלילה הורנשטיין: מה פתאום?

<גלילה הורנשטיין: זה לא הולך.

<דלית זמיר: אחת לגבי העבר, לגבי לפני מועד הפרסום, ואחת לאחר מכן.

<גלילה הורנשטיין: זה לא הולך, יש גמר חשבון.

<דוד האן: לא, שיגיש אחת.

<גלילה הורנשטיין: יש מס הכנסה, יש טופס 161, זה לא הולך ככה.

קארין אלהרר: גלילה, את רוצה לתת לפרופ' האן לדבר?

קארין אלהרר: הוא יוכל להסביר.

<גלילה הורנשטיין: בטח שאני רוצה.

עיסאווי פריג': כן, אבל הדרישה שלה הגיונית.

קארין אלהרר: אבל תנו לו - - -

<דוד האן: המועד של יום הפרסום כטריגר להגשת תביעות חוב הוא חשוב ורלוונטי ביחס לכלל הנושים.

<דוד האן: העובדים הם חלק חשוב ומרכזי, אבל הם עדיין לא כלל הנושים.

<גלילה הורנשטיין: נכון.

<דוד האן: אז ביחס לכלל הנושים אנחנו עובדים על בסיס יום הפרסום.

<דוד האן: ההערה שהעובדים ממשיכים לעבוד עד יום התחילה, שזה בעצם מועד סיום העסקתם, היא הערה נכונה ועל כן אמרנו שאין לנו שום בעיה, בשל המציאות הזו, שתביעות החוב מצד העובדים יוגשו גם לאחר יום התחילה וזה בעצם לאן שמכוון הייעוץ המשפטי לממשלה.

עיסאווי פריג': אז מה הבעיה לרשום 'יום התחילה' במקום יום הפרסום?

<דוד האן: לא, אין בעיה - - -

איתן כבל: יש עוד נושים, לא כולם עובדים.

עיסאווי פריג': לתחום את זה לעובדים.

עיסאווי פריג': לתחום את זה בחוק, שעובדים יכולים להגיש את תביעות החוב שלהם עד יום התחילה.

<קריאה: זה מה שדלית הקריאה.

<גלילה הורנשטיין: לא, היא לא הקריאה.

<דוד האן: בסדר, אנחנו נגיע להסכמה.

<אתי בנדלר: אני רוצה להבין, בבקשה, מה התוספת שאתם מציעים לנוסח החוק.

<דוד האן: אני רוצה להשיב גם לחברי הכנסת ששאלו, הצעת החוק מציינת את יום הפרסום, עוד פעם, עבור כלל הנושים.

<דוד האן: הסוגיה של העובדים היא סוגיה נכונה וביחס אליה אכן אפשר לדחות את מועד הגשת תביעות החוב אל מעבר ליום התחילה, ספציפית ביחס לעובדים.

עיסאווי פריג': בדיוק, תיתן לזה ביטוי בחוק.

עיסאווי פריג': זה נכון.

<אתי בנדלר: אז מה מוצע?

<אתי בנדלר: להחריג את העובדים או לאשר להם עוד משהו?

<דלית זמיר: אנחנו הצענו בנוסח כרגע לאפשר להם עוד, לאפשר להם את הבחירה הזאת.

<דלית זמיר: אני לא חושבת שנכון למנוע מהם את הבחירה, ככל שיש לעובד שיש לו חוב עבר באמת, שהוא רוצה לקבל את הכסף שלו עכשיו והוא לא רוצה לחכות עד לאחר מועד הפיטורים, לגבי חוב העבר.

<דלית זמיר: ברור שככל שהוא יפוטר אז תקום לו חובה חדשה לגבי הזכויות שנובעות לו מהפיטורים, ברור שתביעת חוב העבר שלה לא יכולה למנוע ממנו לקבל את הכספים עבור הפיטורים.

<דוד האן: בסדר.

<גלילה הורנשטיין: ואז הוא ממשיך לעבוד?

<דלית זמיר: בוודאי, כן.

<גלילה הורנשטיין: מה בוודאי?

<גלילה הורנשטיין: הוא לא יכול להגיש תביעת חוב אם הוא ממשיך לעבוד.

<גלילה הורנשטיין: עם כל הכבוד, החוק קובע.

קארין אלהרר: עורכת דין הורנשטיין, היא באמצע, די.

<גלילה הורנשטיין: אנחנו מדברים, זה לא - - -

קארין אלהרר: לא, אתם לא מדברים כשאתם לא מורשים לדבר.

קארין אלהרר: זה לא עובד ככה.

קארין אלהרר: היא הייתה באמצע להכתיב ליועצת המשפטית - - -

<גלילה הורנשטיין: למה את צועקת עליי?

קארין אלהרר: כי אני לא יכולה יותר להעיר לך כל רגע להפסיק לדבר.

<גלילה הורנשטיין: את לא מעירה לי כל רגע ואני מבקשת אותך, אל תצעקי עליי.

קארין אלהרר: אני אצעק - - -

גלעד ארדן: את קטעת אותה באמצע בצעקות, מה עובר עלייך?

<דלית זמיר: מה שאנחנו הקראנו קודם, להגיש את תביעת החוב בגין חוב שנוצר לפני יום הפרסום, 'במועד שיקבע המפרק לאחר מועד פיטוריו לפי חוק זה'.

<אתי בנדלר: לאחר יום?

<דלית זמיר: 'לפי חוק זה'.

<דלית זמיר: אני לא הצלחתי להבין את ההערה הזאת, זאת אומרת אם יש חוב שכר, הוא לא מפוטר, נניח עובד ממשיך להיות מועסק בחברה?

<גלילה הורנשטיין: אז למה שיהיה לו חוב שכר?

<דלית זמיר: לא יודעת - - -

גלעד ארדן: כי את ציינת קודם שיש עובדים שתבעו את הרשות על חובות שכר.

<גלילה הורנשטיין: אני לא אמרתי את זה, מישהו אחר אמר.

גלעד ארדן: לא חשוב, אבל זאת המציאות.

גלעד ארדן: על מה הוויכוח?

גלעד ארדן: נותנים עוד אופציה.

<דלית זמיר: אין לו חוב עבר, אז הוא לא יתבע עבור העבר, אין שום בעיה.

<דלית זמיר: עבור הפיטורים הוא יכול להגיש תביעה רק במועד הפיטורים, רק אחרי שהוא מפוטר.

<דלית זמיר: זה ברור.

<דלית זמיר: אם במקרה, קרה מקרה, ויש לו חוב עבר, כל מה שקבענו זה שלא נמנע ממנו את האפשרות לתבוע עכשיו בגין חוב העבר כמו שיש לכל נושה של הרשות.

<גלילה הורנשטיין: זאת אומרת את מתכוונת שמישהו שמפוטר כבר ביום הפרסום רשאי - - -

גלעד ארדן: הוא לא מפוטר ביום הפרסום.

<גלילה הורנשטיין: יש כאלה שהיא אומרת שכן, אני לא יודעת למי אתם מתכוונים.

<גלילה הורנשטיין: אין לי מושג למי הכוונה.

<גלילה הורנשטיין: אבל לא יכול להיות שעובד כאילו לכאורה מפוטר פעמיים.

<דלית זמיר: לא אמרנו שמפוטר פעמיים.

קארין אלהרר: אבל מי אמר את זה?

קארין אלהרר: איפה שמעת את זה?

<דלית זמיר: יכול להיות לעובד שממשיך לעבוד תביעת חוב כנגד - - -

<גלילה הורנשטיין: להכין תביעת חוב בגין, זה תחילת העבודה, ככה מצוין לתביעת החוב, התצהיר.

קארין אלהרר: עורכת דין הורנשטיין, את מדברת - - -

<גלילה הורנשטיין: את לא רוצה לשמוע, לא צריך.

קארין אלהרר: לא, אני רוצה לשמוע, אני רק מסבירה, כשאת מדברת על הדברים את מסתכלת על הדברים מפריזמה רגילה של פירוקים, יש פה איזה משהו חדש, אחר, ונותנים פה הזדמנות לעובדים לקבל את הכספים בגין תביעת החוב על השכר, כפי שאת ציינת.

קארין אלהרר: את ציינת שיש עובדים שהגישו תביעה כנגד הרשות, נכון?

<גלילה הורנשטיין: לא, אני לא ציינתי, מישהו אחר ציין, לא חשוב.

קארין אלהרר: הרבה אנשים שמעו שאת ציינת, לא משנה, זה לא העניין.

<גלילה הורנשטיין: לא ציינתי, זה היא ציינה.

קארין אלהרר: בסדר, אז היא ציינה, בסדר.

קארין אלהרר: אז אני אומרת, יש פה להם הזדמנות לקבל את הכסף לפני הסוף.

קארין אלהרר: אפשר לוותר עליה אם זה מטריד.

<גלילה הורנשטיין: כשממלאים טופס של תביעת חוב, כן פירוק קלאסי, לא פירוק קלאסי, עדיין צריך לכתוב תחילת העבודה וסיומה.

<גלילה הורנשטיין: צריך לכתוב כי - - -

גלעד ארדן: אבל זה לא אותו חוב.

<גלילה הורנשטיין: אז איזה חוב?

גלעד ארדן: אני אסביר עוד פעם, אולי אני אצליח.

גלעד ארדן: עכשיו עבר החוק, בסדר?

גלעד ארדן: העובדים לא מפוטרים, הם לא מפוטרים.

גלעד ארדן: פעם שלישית, הם לא מפוטרים.

גלעד ארדן: הם ממשיכים לעבוד.

גלעד ארדן: הצהרנו על זה כאן.

גלעד ארדן: ועדיין, לחלקם, כולל המנכ"ל למשל, יש טענות שהגוף שהם עובדים בו חייב להם כסף.

גלעד ארדן: אומרת דלית, העובדים האלה - - - מה את פוקחת עיניים בתדהמה?

גלעד ארדן: את לא יודעת את זה?

<גלילה הורנשטיין: לא, אני לא מכירה את הרשות, לא יודעת.

גלעד ארדן: אז אני מחדש לך, כי אני מכיר כנראה קצת יותר ממך - - -

<גלילה הורנשטיין: הרבה יותר ממני.

גלעד ארדן: חלק מעובדי הרשות, כולל המנכ"ל, סבורים שהרשות שהם עובדים בה וממשיכים לעבוד בה חייבת להם כסף.

גלעד ארדן: לא כי הם פוטרו, בגלל שהם עובדים ולא מקבלים מה שמגיע להם.

גלעד ארדן: אומרים פה, הם יכולים עכשיו לפנות למפרק והוא יאשר להם, כמו בכל הליך, כמו ספק חיצוני, להמשיך את התביעות שלהם מול הרשות.

גלעד ארדן: בנוסף, לאחר שיתחיל לשדר הגוף החדש והגוף הזה יחדל מלהתקיים ויראו אז את כל העובדים שבו כמפוטרים, העובדים אז רשאים לרכז את התביעה שלהם בגין הזכויות החדשות שנוצרות להם כתוצאה מהפיטורים בחוק.

גלעד ארדן: האם עכשיו זה היה ברור?

גלעד ארדן: זה מה שמהותית יהיה כתוב בסעיף.

<קריאה: לי זה ברור לגמרי.

<גלילה הורנשטיין: ואתה תאשר את זה?

<גלילה הורנשטיין: אין בעיה, נראה אותך.

<עידן אור: קארין, רק הערה אחת גם למפרק, לגבי הפקות שכבר חתומות או התחייבויות שקיימות.

<עידן אור: בעצם מה שנובע מזה שעכשיו צריכים לרוץ כל האנשים שיתקשרו עם רשות השידור למפרק ולהגיש תביעות לפני יום הפרסום, כי אחרת - - - הספקים החיצוניים, הם צריכים - - -

גלעד ארדן: זה לא יכול להיות לפני יום הפרסום.

<עידן אור: רגע אחד.

עיסאווי פריג': לא, העיתוי יכול להיות אחרי, אבל החוב עד יום הפרסום.

<דוד האן: בדיוק כך.

<עידן אור: בסדר, מאה אחוז.

<עידן אור: תודה.

עיסאווי פריג': יש לי הערה נוספת בסעיף (א).

עיסאווי פריג': אתי, את ההסתייגות הראשונה נוריד, כי היא קיבלה ביטוי בתיקון המוצע.

עיסאווי פריג': ההערה השנייה, שאני חושב, המפרק יפרסם ברשומות או בשני עיתונים את המועד האחרון להגשת התביעה כאמור.

עיסאווי פריג': אני פשוט מבקש, בנוסף כלי תקשורת רב תפוצה בשפה הערבית.

עיסאווי פריג': זה צריך להיות.

<אתי בנדלר: אני חושבת שאנחנו צריכים לשמוע את תגובתו של המפרק לעניין.

<דוד האן: נשמע ראוי.

<אתי בנדלר: להוסיף?

<אתי בנדלר: אוקיי.

<אתי בנדלר: השר, יש כאן הצעה שהמפרק תומך בה.

<אתי בנדלר: בסעיף בו אנחנו מדברים, בסעיף קטן (א) כתוב שהמפרק יפרסם ברשומות ובשני עיתונים יומיים את המועד האחרון להגשת תביעה כאמור, חבר הכנסת פריג' ביקש להוסיף שהפרסום יהיה גם בכלי תקשורת רב תפוצה בשפה הערבית.

<דוד האן: בסדר גמור.

קארין אלהרר: טוב.

קארין אלהרר: אני מעלה להצבעה.

בן ברוך: אפשר רק להקריא את התיקון?

קארין אלהרר: איזה מהם?

בן ברוך: תביעת החוב.

בן ברוך: סעיף תביעות החוב המתוקן, כדי שנראה שזה - - -

גלעד ארדן: מהותית הסברנו, הניסוח - - -

בן ברוך: כן, רק לשמוע שזה מסתדר.

<אתי בנדלר: אני מוכרחה לומר שאין לי את הנוסח הסופי של סעיף קטן (ב).

<אתי בנדלר: העיקרון הוא שכל הנושים שיצטרכו להגיש את תביעות החוב שלהם עד ל - - -

בן ברוך: אחרי יום הפרסום בהתאם ל - - -

<אתי בנדלר: כן, בדיוק ככה.

<אתי בנדלר: לגבי העובדים, תהיה להם אפשרות להגיש תביעות חוב עד מועד שיקבע המפרק לאחר פיטוריהם.

קארין אלהרר: טוב, אני מעלה להצבעה את סעיף 90.

קארין אלהרר: מי בעד?

קארין אלהרר: מי נגד?

קארין אלהרר: עבר פה אחד.

קארין אלהרר: בעד – רוב

קארין אלהרר: הסעיף אושר.

קארין אלהרר: סעיף 91, בבקשה.

עיסאווי פריג': אתי, את המספרים את מתקנת בסעיפים?

קארין אלהרר: ברור.

איתן כבל: הוא רק מוודא.

עיסאווי פריג': לא, כי רשמתי 91, 92, על פי הנוסח.

ביום התחילה תסתיים העסקתם ברשות של עובדי הרשות.

אין בהוראות סעיף קטן (א) כדי לגרוע מסמכותו של המפרק לפטר עובד מסוים לפני יום התחילה.

החל ביום הפרסום לא תקבל הרשות עובדים חדשים, אלא מטעמים מיוחדים; הוראות סעיף קטן זה יחולו גם על קבלת עובדים והעסקתם באמצעות קבלן כוח אדם, כהגדרתו בחוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם, התשנ"ו-1996; בלי לגרוע מהוראות חוק יסודות התקציב, החל ביום הפרסום, לא תגדיל הרשות את עלות השכר של עובד הרשות אלא מטעמים מיוחדים; אין בהוראות סעיף זה כדי לגרוע מהאפשרות של מי שהיה עובד הרשות להתקבל לעבודה בתאגיד השידור הציבורי".

<דנה נויפלד: זה סעיף שמדבר על סיום העסקתם של עובדי הרשות ביום התחילה.

<דנה נויפלד: הוא כן קובע עוד הוראות נוספות.

<דנה נויפלד: הוא קובע שהחל ביום הפרסום הרשות לא תקבל עובדים חדשים אלא מטעמים מיוחדים וזה לרבות עובדים שהם מועסקים באמצעות קבלן כוח אדם.

<דנה נויפלד: בנוסף החל מיום הפרסום הרשות לא תוכל להגדיל את עלות השכר של העובדים אלא מטעמים מיוחדים, וסעיף קטן (ה) הוא סעיף שמבהיר את מה שנראה לי שהוא ברור, אבל בכל זאת מובהר שאין בהוראות של הסעיף הזה כדי לגרוע מהאפשרות של מי שהיה עובד רשות השידור להיות אחר כך מועסק בתאגיד השידור הציבורי.

עיסאווי פריג': יש לי שתי הערות.

עיסאווי פריג': אל"ף, אני אתחיל בסעיף (ב), שבעיניי צריך לתת את הדעת על הסוגיה.

עיסאווי פריג': כתוב 'אין בהוראות סעיף קטן (א) כדי לגרוע מסמכותו של המפרק לפטר עובד מסוים לפני יום התחילה'.

עיסאווי פריג': אני מסתייג מהמילה עובד ואני מציע שנחליף אותה בשם של המפרק לפטר נושאי משרה בעלת אופי ניהולי.

עיסאווי פריג': למה אני מתכוון?

עיסאווי פריג': לא עובד.

עיסאווי פריג': הרי המפרק, בכדי שיריץ את המנגנון, מי שיריץ את המנגנון זה מנהלי החטיבות, מנהלי האגפים, המנהלים שיריצו את העניינים, וברגע שאני כאן כותב כדי לגרוע מסמכותו של המפרק לפטר עובד, המפרק לא צריך להתעסק עם עובדים ברמות ביצוע יומיות.

עיסאווי פריג': אני חושב שיש מקום למקד את הסעיף הזה רק כשהמפרק לא יכול לפטר עובדים מלבד נושאי משרה שהוא חושב שמעכבים ביצוע הרפורמה, ביצוע החוק, ולמקד את זה שם.

עיסאווי פריג': זה יותר הגיוני ויותר מתיישב עם ה - - - זו ההצעה שלי בסעיף (ב).

עיסאווי פריג': ויש לי הצעה בסעיף (ד).

עיסאווי פריג': בסעיף (ד) כתוב 'בלי לגרוע מהוראות חוק יסודות התקציב, החל ביום הפרסום, לא תגדיל הרשות את עלות השכר של עובד הרשות אלא מטעמים מיוחדים'.

עיסאווי פריג': כאן אני שואל שאלה, מה זה מטעמים מיוחדים ועלות שכר?

עיסאווי פריג': אם החוק יימשך והמשדר הציבורי לא יצליח להיכנס לפעילות נכונה וייקח שנה, אז העובד יפסיד עליות שכר במשק?

עיסאווי פריג': הרי הוא נמצא שנה בעבודה והחוק התחיל, עברה שנה, יש תוספות שכר במשק, יש תוספות שכר במגזר הציבורי, העובד לא צריך ליהנות מזה בגלל ותק?

עיסאווי פריג': בגלל שאני חסמתי אותו על פי חוק?

עיסאווי פריג': צריך לתת את הדעת בסוגיה הזו ואני הצעתי את התוספת שהגשתי, שבסוף הסעיף יתווספו המילים 'לרבות תוספות שכר, באם יהיו כאלה במשק או במגזר הציבורי'.

איתן כבל: ברשותך, הייתי שמח אם השר היה אומר איפה נמצא המשא ומתן בנושאים האלה, אם בכלל מתקיים ביניכם לבין ההסתדרות איזה שהוא שיג ושיח לגבי כל השאלות הנוגעות לסמכויות המפרק לגבי עובדים חדשים כישנים.

איתן כבל: זה אחת.

איתן כבל: דבר שני, ברשותך אדוני השר, אני רוצה להזכיר שאומר את חטאיי, אני הייתי בין אלה שסברו שחייב שיהיה בתווך מפרק שינהל את הרשות בתקופה שבה הדברים לא ייצאו מכלל שליטה, אבל בסופו של עניין הכוונה היא שהוא מחליף את ההנהלה והוא לא מבצע פעולות כאלה ואחרות שאחר כך הופכות להיות פעולות בלתי הפיכות.

איתן כבל: זאת אומרת הכוונה היא שההנהלה החדשה, לכשתיבחר על פי כל הכללים, אמורה להיכנס לתוך מערכת באופן יחסית חלק, שלא נמצא את עצמנו פתאום שאנחנו עכשיו מתמודדים, ברשותך, מול המפרק שהוא ביצע פעולות כאלה ואחרות, שאחר כך לך תחפש את החברים שלך.

איתן כבל: לכן שני הסעיפים האלה, שנראים על פניו סעיפים מאוד מאוד תמימים, חייבים לקבל הבהרות מאוד מאוד ברורות מה בדיוק מקומו של המפרק אל מול העובדים.

איתן כבל: פחות ההנהלה אלא בעיקר העובדים מן השורה, אם בכלל שהוא מתעסק איתם, אלה שאמורים לפרוש בדרך כזו או אחרת, ובוודאי אלה שנשארו.

איתן כבל: אסור, ואני מזהיר את כולנו כאן, שלא נמצא את עצמנו מקבלים החלטות שאחר כך אנחנו נצטער עליהן צער רב, אפרופו חוק הספרים.

איתן כבל: זאת אומרת שהיה לי המטה הכי טוב בעולם ובאה המלחמה והרסה לי אותו.

איתן כבל: זאת אומרת שבסופו של תהליך כשאנחנו קוראים את הדברים, בניירת זה נראה ונשמע מצוין ובסופו של עניין היישום הופך להיות מאוד מאוד בעייתי ואנחנו צריכים לתת לך את כל הכלים כדי שהדברים ייעשו באופן הנכון ומכאן אני לא יודע, זה נשמע לי סעיף כזה, אתה יודע, של נרות עשן, לא רימוני עשן, שלא ברור לי מה מסתתר מאחוריו.

גלעד ארדן: על איזה סעיף אתה מדבר?

איתן כבל: אני מדבר על (ב), 'אין בהוראות סעיף קטן (א) כדי - - -', וגם שנוגע לסעיף (א), פשוט כדי לקבל תמונה, אדוני השר, כשהתפנית עכשיו אליי - - -

עיסאווי פריג': הוא כל הזמן היה איתך, אני מעיד.

גלעד ארדן: אני שומע כל מילה.

איתן כבל: אני יודע, אני מצפה גם שתקשיב לי.

עיסאווי פריג': אבל אני חייב לציין עובדה.

עיסאווי פריג': בשנת 1982 אני ואיתן ישבנו בצורה דומה בהר הצופים בלימודי מכינה, אני מסתכל איך היינו יושבים ביחד, לפני 30 שנה, ועכשיו - - -

קארין אלהרר: רבותיי, ההיסטוריה חוזרת.

יוני שטבון: ברשות היועצים המשפטיים, אולי מה שחבר הכנסת פריג' העיר בסעיף (ד), אולי התשובה מונחת ב'מבלי לגרוע מהוראות חוק יסודות התקציב', האם התמיהה שהעלה, באמת בצדק, חבר הכנסת פריג', האם אנחנו פוגעים בעצם גם בדברים משתנים אחרים, האם המילים, 'מבלי לגרוע מהוראות חוק יסודות התקציב' בעצם נותנים את המענה לשאלה של סעיף (ד)?

יוני שטבון: ברשות היועצים המשפטיים.

יוני שטבון: דנה.

<דנה נויפלד: מהממונה על השכר יענו על זה.

<אורי אפלבום: אתה מוכן לחזור על השאלה?

יוני שטבון: העלה פה חבר הכנסת פריג', אני רוצה לשאול, אולי הפתרון נמצא, אני רוצה להבין מה זה המשתנה הזה, 'מבלי לגרוע מהוראות חוק יסודות התקציב', אולי בעצם ענינו לכל מיני משתנים נוספים, הכוונה היא שבאמת דברים קשורים לשכר במשק, שינויים כאלה ואחרים כן מתאפשרים בעקבות המילים האלה.

עיסאווי פריג': ואם הוא עבד שנה?

<אורי אפלבום: לעניין ההערה של התוספות שכר, באם יהיו כאלה במשק ובמגזר הציבורי - - -

<קריאה: שהיו.

<אורי אפלבום: אני קיבלתי 'ושיהיו', זאת הייתה ההערה.

<אורי אפלבום: מבחינתנו כרגע מתנהל משא ומתן וכמו שידוע ה-5 וה-7.25 ודברים שלא שוחררו עד עכשיו, אלה דברים שייקבעו במסגרת המשא ומתן ולכן אנחנו לא רואים כל סיבה לאפשר את זה גם פתאום בחוק, כשהדברים האלה עוד נידונים.

עיסאווי פריג': ואם הייתה עליית דרגה באמצע?

<משה שגב: יש בעיה, מה שאמר כרגע חבר הכנסת פריג', והיא בעיה ידועה ברשות השידור, שאנחנו כבר בערך חמש שנים מוקפאים.

<משה שגב: אנחנו מוקפאים מבחינת קידום בדרגות, מבחינת מכרזים, מבחינת המון דברים.

<משה שגב: השאלה היא באמת, אוקיי, עכשיו הולכים למצב חדש, זאת אומרת עד היום גם הטענה הייתה כל הזמן התנהלות רשות השידור.

<משה שגב: אוקיי, בסדר, ופקידי האוצר לא קיבלו את המתווה שבו מתנהלת רשות השידור ועל כן הוקפאו וחלו עלינו כל ההקפאות והגזרות האלה.

<משה שגב: ואני שואל, אם עכשיו יש מפרק שהולך לקבל את רשות השידור, הולך לעבוד על פי דרכו, יש לו פה חירות ועצמאות מוחלטת, אם לכל הדברים האלה אכן יינתן פתרון וכל העובדים שהוקפאה דרגתם ושכרם אכן יקבלו את התגמול ההולם.

יוני שטבון: צריך למצוא איזה משתנה שיאפשר גמישות.

קארין אלהרר: אז בואו ניתן לו לענות.

<אורי אפלבום: אני אומר, ההקפאה, אי האישור של מתווה השכר, הייתה סיבה ללמה לא עשו את זה עד עכשיו וזה כידוע לכם קשור למבנה השכר - - -

<משה שגב: הסיבה האמיתית הייתה כל הזמן, 'חבר'ה, יש רפורמה, חכו היא תיכנס אוטוטו והכול יהיה בסדר'.

<משה שגב: אתה מבין?

קארין אלהרר: רק רגע, אני צריכה שקט, אני לא שומעת את מה שהוא אומר.

<משה שגב: זו סוגיה מאוד רצינית, גברתי.

קארין אלהרר: בגלל זה אני רוצה להקשיב.

קארין אלהרר: כן, אורי.

<אורי אפלבום: לכן אני אומר, במסגרת ההסדרה שתיעשה כרגע במשא ומתן הנושא הזה ייפתר גם, לכן אין כל סיבה להוסיף את זה לחוק ולשחרר הסכמים שלא ניתנו עד היום כי מהבחינה הזו - - -

עיסאווי פריג': זה לא קשור להסכמים.

<קריאה: זה לא הסכמים, זה תנאי עבודה מינימליים.

יוני שטבון: אתה דיברת על הסכמי השכר במגזר הציבורי.

עיסאווי פריג': כן, אבל זה תנאי העסקה.

עיסאווי פריג': עובד שעובד תקופה ובמהלך התקופה הזו ישנן תוספות שכר במשק, יש במגזר הציבורי עליית שכר, במהלך התקופה מגיעה לו דרגה, איך זה יקבל ביטוי?

<אורי אפלבום: בוא נפריד בין תוספות השכר במשק - - -

קארין אלהרר: אורי, אני רוצה לקצר שנייה.

קארין אלהרר: אתם רשמתם - - - רשום בחוק, כתוב בחוק, זה כתוב בצורה מאוד מפורשת, ש'לא תגדיל הרשות את עלות השכר של עובד השכר אלא מטעמים מיוחדים', כשברור שלמשל אם יש תוספת שכר לכל העובדים במגזר הציבורי במשק זה די ברור שהם אמורים לקבל.

<אורי אפלבום: אז זה לא ברור, הם גם לא קיבלו את תוספות השכר - - -

<משה שגב: כן, אבל למה לא קיבלנו?

<תמנה עורב: כל הזמן תקעו אותנו, 'ברפורמה, ברפורמה'.

עיסאווי פריג': חייבים לתת להם הגנה.

<משה שגב: גברתי, צריך להבין שבשם הרפורמה - - -

קארין אלהרר: משה, אני מנסה לברר, אתה מפריע.

קארין אלהרר: רגע, אני הבנתי, בשם הרפורמה הם עיכבו הרבה תשלומים.

קארין אלהרר: תן לי רגע לברר את זה, אני מנסה להבין.

קארין אלהרר: אני רוצה להבין מה יכול להוות טעם מיוחד מבחינתכם?

<אורי אפלבום: טעם מיוחד זה כאן, אם לגבי בן אדם מסוים, אם צריך להגדיל לו את השכר מאיזה שהיא סיבה ספציפית, אז יהיה אישור לעשות את זה.

<אורי אפלבום: זו הייתה הכוונה כאן בטעמים מיוחדים.

<אתי בנדלר: אז מה יהיה?

<אתי בנדלר: יהיה אישור?

<אורי אפלבום: לא הייתה כוונה להסכמי השכר הארציים או הסכמי המסגרת.

<אתי בנדלר: ממי יהיה האישור המיוחד?

<אורי אפלבום: להבנתי זה של - - - יש חלק אחד שהוא של המפרק ויש את העניין של חוק יסודות התקציב.

<אורי אפלבום: המפרק בכל מקרה לא יוכל לאשר משהו שהוא חורג מסעיף 29, מהנהוג במדינה, למה שהוא חורג מזה, הוא יצטרך את האישור של הממונה על השכר.

חמד עמאר: למה אתה מתנגד לתוספות שחלות במגזר הציבורי?

<אורי אפלבום: מאותן סיבות שהתנגדנו עד היום, שזה מתן התוספות שהיו בהסכמי העסקה - - -

חמד עמאר: היה אז המפרק.

חמד עמאר: אנחנו יודעים, שמעתי אותך, אבל עכשיו אנחנו קבענו תאריך של פיטורים, למה אתה מתנגד אם יש תוספת?

<אורי אפלבום: כי המשא ומתן עדיין לא הושלם ואני עדיין לא הושלם אם ואיך יישמו את תוספות השכר.

חמד עמאר: אבל יושלם או לא יושלם יש התחלת פיטורים.

חמד עמאר: יש התחלה, אנחנו כבר, אני עובר לעוד שנה, בשנה הזו יש תוספת במשק, למה אתה מתנגד שהוא יקבל את התוספת במשק?

חמד עמאר: אז אני לא יודע אם הוא יפוטר, לא יפוטר, מה קורה, אבל עכשיו אנחנו יודעים, יש התחלה, מתי הוא יפוטר - - -

<אורי אפלבום: אני אנסה להסביר שוב, מאותן סיבות שהתנגדתי עד עכשיו, מבנה השכר ברשות היה בעייתי והוא שונה מהנהוג במדינה - - -

עיסאווי פריג': אז אתה תתקן את הבעיה?

<אורי אפלבום: לכן גם אם ניתנו הסכמי שכר לכלל המגזר הציבורי - - -

<משה שגב: גברתי, מה שיקרה פה בעצם, שהיינו בהליך אחד של הקפאה ואנחנו ניכנס לעוד הליך.

<משה שגב: את מבינה?

<משה שגב: כשאנחנו לא יודעים מה הזמן.

חמד עמאר: אין ספק שלא ראוי.

חמד עמאר: כבר קבענו תאריך לפיטורים של העובדים, מי שאמורים לפטר אותו - - -

קארין אלהרר: חמד, תן לו רגע.

גלעד ארדן: חמד, תנו לי להסביר משהו בטובכם, בסדר?

גלעד ארדן: מבנה השכר ברשות, כמו שאמר נציג הממונה על השכר, היו איתו את הבעיות שהיו איתו.

גלעד ארדן: דרך אגב, זה עבד גם לרעתם, כמובן, כי שכר הבסיס הוא מאוד נמוך ומה שמחושב לפנסיה זה מאוד נמוך, בגלל זה ובגלל הצורך להפריש שם עובדים, ואני מזכיר ש - - - מציגים את זה כמובן באופן מאוד חד צדדי מצד עובדי הרשות, אבל התנהל משא ומתן איתם שלקח הרבה יותר מדי שנים ממה שהיה צריך וכולם סבלו מזה, גם הם סבלו מזה, בכך שכמו שאמרתי השכר הבסיסי שלהם נותר נמוך, אבל זה מהצד שלהם.

גלעד ארדן: מהצד של המדינה היו גם כן הרבה מאוד בעיות.

גלעד ארדן: למשל העובדה שלא היה צורך להעביר כרטיס נוכחות ועוד בעיות נוספות ולכן משרד האוצר לאורך כל השנים אמר 'אני מוכן להזרים מאות מיליוני שקלים כדי לממן פרישת עובדים', אני מזכיר עוד פעם לממן פרישת עובדים, קרי אל מול המצב בשוק הפרטי, שמפטרים עובדים, האוצר נדרש לממן מאות מיליוני שקלים מעבר למתחייב על פי חוק לפיצויי פיטורין כדי לאפשר את אותה פרישה, אבל הוא אמר 'אני מתנה את ההזרמה של אותם מאות מיליוני שקלים בשינוי כל מבנה ההעסקה ברשות', בפיטורין, בחובת כרטיס נוכחות ובין היתר הוא גם אמר, 'גם הסכמים שחלו על עובדי המדינה', כמו תוספות השכר, ואני מדגיש, הן לא חלות באופן אוטומטי, זה חלק מהמשא ומתן, תקן אותי אם אני טועה, 'אני מתנה בכך שברשות השידור הבלגן הזה ייפסק.

גלעד ארדן: אני מוכן להעלות להם בעוד 5% ו-7% כמו עובד מדינה, אבל אני מתנה את זה בהסכמה כוללת', ואני מזכיר, חלק מההסכמה זה גם הזרמה של מאות מיליוני שקלים.

עיסאווי פריג': מה זה קשור לתיקון המוצע?

גלעד ארדן: אני מסביר, כי בעצם הצד ההפוך של מה שאתם מציעים זה שאגב החוק הזה, עוד מבלי שיש לנו הסכם היום עם ההסתדרות, עוד מבלי שיש לנו - - -

חמד עמאר: לא, אנחנו לא מדברים על זה.

גלעד ארדן: אבל זה מה שאתה אומר, אם - - -

חמד עמאר: אני מדבר על ה - - -

גלעד ארדן: אתה לא מדבר על העבר, אתה מדבר - - -

חמד עמאר: לא, אני מדבר על העתיד.

חמד עמאר: אני מחר - - -

עיסאווי פריג': שנה בסך הכול.

עיסאווי פריג': שנה.

חמד עמאר: כל עובדי המדינה מקבלים אחוז, עובדי - - - שהם יקבלו את זה, שהם לא - - -

יוני שטבון: לתקופת הביניים בלבד.

איתן כבל: יכול להיות, אדוני השר, לא בשנה הזו ולא ב - - - לא יקבלו כלום.

איתן כבל: רוב הסיכויים, דרך אגב, שלא יקבלו כלום, אבל מה?

איתן כבל: למה, בגלל שיש איזה סעיף - - -

גלעד ארדן: זה לא חוסם, הוא אומר שצריך את האישור של ה - - -

עיסאווי פריג': לא, לא, אנחנו לא מדברים על אישור של חריג.

גלעד ארדן: לא חריג, גם להסכם כולל צריך אישור של הממונה על השכר במשק.

חמד עמאר: לא, אנחנו לא מדברים, לא על הסכם כולל, אני חושב שגם עיסאווי לא.

חמד עמאר: יש תוספת במשק היום של חצי אחוז - - -

גלעד ארדן: אז אפשרי להחיל אותה.

חמד עמאר: אז בדיוק זה מה שאנחנו מבקשים.

גלעד ארדן: אבל זה מה שכתוב בחוק.

איתן כבל: לא, זה לא מה שכתוב.

יוני שטבון: בחוק יסודות התקציב - - -

קארין אלהרר: סליחה, חברי הכנסת, רק רגע.

עיסאווי פריג': אורי, זה לא משכנע את ה - - -

גלעד ארדן: ואם זה יהיה אפשרי באישור הממונה על השכר במשק, זה בסדר?

<אתי בנדלר: אולי תרשו לי לקרוא את סעיף 29 - - -

גלעד ארדן: אורי, אפשר להכניס סעיף שבאישור שלכם ניתן יהיה להחיל עליהם הסכמי שכר במשק?

איתן כבל: לא, אבל למה ל - - -

<אורי אפלבום: זה בכל מקרה ככה, אין לי בעיה.

גלעד ארדן: אז שתהיה הבהרה.

גלעד ארדן: פה יש כאילו איסור גורף, שכאילו גובר גם על סמכותכם.

גלעד ארדן: תסתכל על (ד), ב-(ד) כתוב שהרשות, עזוב רגע מפרק כן או לא, לרשות אין שום אפשרות להגדיל את עלות השכר, אלא מטעמים מיוחדים ולא ברור מה זה.

גלעד ארדן: אם תתווסף הבהרה שאומרת שבהסכם שכר ארצי, באישורכם, ניתן להגדיל את השכר, אז - - -

<אורי אפלבום: אין לי בעיה באישורנו.

חמד עמאר: אבל למה באישורם?

גלעד ארדן: כי ממילא הסכם שכר כולל במשק זה באישורם.

חמד עמאר: כולל במשק, אבל לא באישורם בנושא הזה.

חמד עמאר: ככה הוא ירצה לתת להם ייתן להם, לא רוצה לתת להם לא ייתן להם.

חמד עמאר: למה באישורם?

גלעד ארדן: כי זו העבודה שלהם.

חמד עמאר: אבל אם כל המשק מקבל למה שהם לא יקבלו?

גלעד ארדן: כי אצלם יש בלגן, כי אצלם אתה לא יודע כמה אדם עובד.

גלעד ארדן: אז שיגיעו איתנו להסכם וכולם יקבלו.

גלעד ארדן: מה לעשות?

חמד עמאר: אבל כבר קבענו תאריך פיטורים, אין כבר בלגן.

קארין אלהרר: חמד, חמד, די.

קארין אלהרר: אני לא יכולה לשמוע ככה.

גלעד ארדן: למה?

גלעד ארדן: הם חתמו כבר שבתקופת הפירוק הם מדפיסים כרטיס עבודה?

חמד עמאר: לא, לא - - -

<תמנה עורב: אדוני השר, אנחנו חתמנו על הרפורמה ובהסכמי הרפורמה, הסכמי השכר האלה שחתמנו עליהם, הגענו גם להסכמים על שעון נוכחות והגענו לכל ההסכמים האלה, אלא שאתה, ביוני 2013, החלטת לבטל את הכול - - -

גלעד ארדן: אני יודע מה עשיתי, אני לא צריך את ה - - -

<תמנה עורב: ועכשיו אנחנו שוב תקועים.

קארין אלהרר: תמנה, את תצאי החוצה.

<תמנה עורב: דווקא שתקתי עד עכשיו, הייתי מאוד ממושמעת.

<קריאה: אפשר להעיר משהו, גברתי?

קארין אלהרר: לא.

<קריאה: אני מבקש להעיר משהו.

קארין אלהרר: אבל אני אמרתי שאתה לא מדבר עכשיו, נכון?

קארין אלהרר: כן, גברתי היועצת המשפטית.

<אתי בנדלר: קודם כל אני רוצה, ברשותכם, לקרוא את החלק הראשון של סעיף 29א לחוק יסודות התקציב, שהוזכר כמה פעמים ושבו נאמר שכך וכך לגבי כל תוספת שכר צריכים את הסכמת שר האוצר.

<אתי בנדלר: נדמה לי שצריכים לדייק בדברים.

<אתי בנדלר: סעיף 29א לחוק יסודות התקציב אומר כדלקמן: 'גוף מתוקצב או גוף נתמך לא יסכים על שינויים בשכר בתנאי פרישה או בגמלאות או על הטבות כספיות אחרות הקשורות לעבודה ולא ינהיג שינויים או הטבות כאמור אלא בהתאם למה שהוסכם או הונהג לגבי כלל עובדי המדינה, או באישורו של שר האוצר'.

<אתי בנדלר: דהיינו אם יש הסכם כללי שחל על כל עובדי המדינה לא צריכים לשוב אל משרד האוצר, לשר האוצר.

<אתי בנדלר: זה אחת.

גלעד ארדן: על עובדי המדינה?

גלעד ארדן: אבל הם לא עובדי מדינה.

<תמנה עורב: בבקשה, הגענו לזה שוב.

<תמנה עורב: אוה יופי.

<אתי בנדלר: אם מדובר על הסכם שכר שחל על כלל עובדי המדינה, אז עובד גוף מתוקצב לא צריך לפנות שוב לאוצר.

<אתי בנדלר: זה אחת.

<אתי בנדלר: דבר שני, זה בלאו הכי היה לכאורה חל עליהם כי דינם כדין עובדי המדינה, לפי חוק רשות השידור הקיים.

<אורי אפלבום: אני אוכל להתייחס לזה?

<אתי בנדלר: בוודאי, אני אומרת את זה כי אני רוצה התייחסות.

<אורי אפלבום: לא, לפני שאת ממשיכה.

גלעד ארדן: לא, אולי את טועה, כי הם אלה שמיישמים את זה.

<אורי אפלבום: על פי הפסיקה ולפי חוות דעת של משרד המשפטים צריך להסתכל על התנאים כמכלול ואני שוב חוזר לנקודה, בגלל שחבילת התנאים ברשות השידור היא בעייתית - - -

י צחק: חתמתם עליה.

<אורי אפלבום: ויש בה אלמנטים של חריגות שכר, לממונה על השכר יש את הסמכות - - -

<לזר צנדקוביץ: הוא חתם על זה.

<אורי אפלבום: לא לאשר גם דברים שהונהגו במדינה כאשר קבוצת הייחוס היא לא אותו דבר.

<אורי אפלבום: לכן העמדה שלנו היא שגם על מתן תוספות השכר הארציות יש לקבל את האישור של שר האוצר ברשות השידור.

<אתי בנדלר: אוקיי, אני לא מתווכחת עם חוות דעת שלכם, אני מוכנה לקבל את זה כנקודת מוצא.

<אתי בנדלר: אני חושבת שבכל מקרה היה צורך לדייק במה אומר היום חוק יסודות התקציב.

<אתי בנדלר: אבל אני לא מדברת כאן על הסכמים כלליים שחלים על כלל עובדי המדינה לגבי תוספות שכר, אני מדברת על דברים יותר טריוויאליים, כמו למשל תוספת יוקר שמשולמת לכלל עובדי המדינה, אני מדברת על תוספת ותק שעובד זכאי לה - - -

<אורי אפלבום: אז הכוונה היא, אני אסביר - - -

<אתי בנדלר: רגע, תן לי - - -

<אורי אפלבום: אבל חבל להתווכח על משהו שהוא יינתן.

גלעד ארדן: אבל הוא הולך להסכים לזה, אז - - -

<אתי בנדלר: אז צריכים להתאים את הנוסח.

גלעד ארדן: בסדר.

<אתי בנדלר: אם אתם מוכנים לשנות את הנוסח נקרא את ההצעה.

<אורי אפלבום: דברים שהם מתוקף החוזה האישי של העובד או ההסכם הקיבוצי, כמו שאמרנו, בתקופת הביניים כל ההסכמים האלה ימשיכו לחול והמפרק לא מתכוון לשנות בהם.

<אורי אפלבום: דברים שיגיעו לעובד באופן אוטומטי מתוך ההסכם הוא יקבל.

<אורי אפלבום: אם זה תוספת של ותק בסוף השנה, או דרגה או משהו כזה.

<אורי אפלבום: בכפוף לאישור של הממונה על השכר, כמו שזה נעשה עד היום.

<אתי בנדלר: על תוספת ותק צריכים לקבל - - -

<אורי אפלבום: אני לא יודע להגיד עכשיו על כל - - - בעיקרון על - - -

<אתי בנדלר: אוקיי, לגבי תוספת יוקר, צריכים לקבל אישור של הממונה על השכר היום?

גלעד ארדן: אפשר להגדיר סעיף שהוא משמר את המצב היום, כמו שאמרת על המשך הפעילות, היקף השידורים, אז שיהיה 'כפי שהיה נהוג עד היום בנושא הזה'.

גלעד ארדן: בשנה הזאת לא נתקן ולא נשנה שום דבר, מה לעשות?

גלעד ארדן: אני רוצה שהאינסנטיב לקצר את התקופה הזאת יהיה הדדי, גברתי.

<אתי בנדלר: אני איתך.

<אורי אפלבום: נכון.

<אורי אפלבום: הם מסתכלים, למשל שנה אחורה, ומה שיהיה בחודשים הקרובים המצב יישאר אותו דבר.

קארין אלהרר: זו הכוונה.

<אורי אפלבום: כן.

יוני שטבון: כן, אבל איך הגמישות ניכרת?

יוני שטבון: איפה הגמישות?

<אתי בנדלר: אני רק רוצה להבין, אפשר להוסיף בהסכמת

<אתי בנדלר: כם לסעיף קטן (ד) בסופו הוראה שאומרת שהוראות סעיף קטן זה לא יחולו לגבי תוספות שעובד זכאי להן מכוח הסכם עבודה אישי, או מכוח הסכם העבודה הקיבוצי החל עליו?

<אתי בנדלר: זו הכוונה?

<אורי אפלבום: לא, אני צריך לבדוק את זה יותר לעומק, כי יכול להיות שזו תהיה הרחבה מבחינתנו - - -

<אתי בנדלר: אני ניסיתי פשוט לתרגם את דבריך.

קארין אלהרר: אז תציעו נוסח, אורי, שישקף את מה שאמרתם.

<אורי אפלבום: הנוסח הזה בעיניי הוא - - -

קארין אלהרר: לא, אחרי שהגענו להבנה מלאה - - -

גלעד ארדן: אני רק מבקש עוד הבהרה, גברתי, בסעיף 91(ב).

גלעד ארדן: אדוני הכנ"ר, אני רוצה שתקשיב.

גלעד ארדן: בסעיף 91(ב) כתוב 'אין בהוראות סעיף קטן (א) כדי לפגוע בסמכותו של המפרק לפטר עובד מסוים לפני יום התחילה', אני רוצה שיתווסף 'עובד או נושא משרה'.

עיסאווי פריג': אבל למה עובד?

עיסאווי פריג': הצענו נושא משרה, למה להיטפל לעובד?

גלעד ארדן: אתה רואה, קיבלתי את הצעתך, הוספתי אותה על הצעתי - - -

עיסאווי פריג': אני מסכים, אבל אני שואל למה שהעובד הפשוט - - -

גלעד ארדן: אני אסביר לך, אתה לא היית כאן בבוקר ואז אנחנו הבהרנו והייתי בטוח שאתה מברך על כך, ברצינות, בלי ציניות, שבתקופת הפירוק לא יהיו פיטורי צמצום או חוסר יעילות וכו', אבל מצד שני גם לא ניתן חסינות לאף אחד שהוא לא ממלא את תפקידו כראוי, או אולי הוא מפר חוק.

גלעד ארדן: יכול להיות, תאר לך, אפילו בתאגידים סטטוטוריים יש הפרות חוק לפעמים, או כל דבר אחר שמחבל בעבודה של המפרק כמי שנושא באחריות.

גלעד ארדן: לכן צריך שיהיה ברור שלאף אחד אין חסינות בתקופה הזו, אבל הצהרנו לפרוטוקול עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם, וגם נוסיף את זה בכתובים, שאין לנו כוונה להפוך את הגוף הקיים לקטן ויעיל כמו שמקימים את הגוף החדש ועל בסיס זה עכשיו להיפטר ממחלקות או מכמויות של עובדים.

עיסאווי פריג': בסדר גמור.

<אתי בנדלר: אדוני, אם אתה רוצה להרחיב את סעיף קטן (ב) על נושא משרה, צריך להרחיב גם את סעיף קטן (א) לגבי נושא משרה שאינו עובד, כי הכהונה שלהם אמורה להסתיים גם כן באותו יום.

גלעד ארדן: ודאי, כן.

גלעד ארדן: את צודקת.

גלעד ארדן: אני חושב שהפרשנות של הסעיף אמורה להיות רחבה גם לנושא - - - אבל למען הסר ספק ועתירות וכו' אז אנחנו מבהירים את כוונתנו במלל מפורש.

<אתי בנדלר: זאת אומרת שגם בסעיף קטן (א) נתייחס לכהונתם של נושאי משרה וגם בסעיף קטן (ב).

גלעד ארדן: ברור, אנחנו לא מפלים בין עובד לעובד.

חמד עמאר: מה לגבי (ד).

עיסאווי פריג': אתי, לגבי (ב) אני יורד אם כך, זה משתלב.

קארין אלהרר: כן, זה משתלב.

<דנה נויפלד: רגע, אתי, צריך לעשות פה איזה חידוד.

<דנה נויפלד: נושא משרה, ההגדרה שלו זה גם חברי מועצה וגם - - -

<אתי בנדלר: גם לגבי נושאי משרה שאינם עובדים.

עיסאווי פריג': דנה, הם אינם חברי מועצה כי בתקופת המפרק אין חברי מועצה.

<דנה נויפלד: בסדר, אני רוצה להבהיר.

<דנה נויפלד: מבהירים פה הכול, אז אני גם מבהירה.

גלעד ארדן: לא, אבל זה לא גורע, הוא יכול לשלוח הודעה למליאה, תודה רבה ושלום.

עיסאווי פריג': הוא חייב לעשות את זה.

גלעד ארדן: הוא לא נדרש.

איתן כבל: אם הוא לא יכול להחליף את הוועד המנהל לא עשית כלום.

עיסאווי פריג': בטח, לא עשינו כלום.

גלעד ארדן: נו, מה השאלה?

<דנה נויפלד: אמרתי 'מבלי לגרוע'.

<דנה נויפלד: בסדר, אם אין צורך ב'מבלי לגרוע' אנחנו נבדוק את זה.

<דנה נויפלד: אם צריך ליישב את הסעיפים ניישב.

קארין אלהרר: טוב, לגבי סעיף קטן (ד) - - -

<גלילה הורנשטיין: גברתי, מה התיקון ל-(ד)?

<גלילה הורנשטיין: אנחנו לא שומעים.

קארין אלהרר: אנחנו עוד לא הגענו אליו.

<גלילה הורנשטיין: כי דיברתם ומישהו אמר כן מסכים, לא מסכים.

קארין אלהרר: לגבי סעיף קטן (ד), גברתי?

עיסאווי פריג': יש נוסח?

קארין אלהרר: לא, אין, רגע.

<אתי בנדלר: אני הצעתי ואני מחכה לתגובה של האוצר.

<אתי בנדלר: אני הצעתי להוסיף כאן שהוראות סעיף קטן זה לא יחולו לגבי תוספת שעובד זכאי לה מכוח הסכם עבודה אישי או הסכם עבודה קיבוצי החל עליו.

<אורי אפלבום: בעיקרון ההצעה שאת מציעה דורשת לרדת לרזולוציות של הרבה מאוד פרטים.

<אורי אפלבום: מבחינתי כל עוד מובהר שזה בדומה למצב שנהוג כיום ברשות השידור ושזה יהיה בכפוף לממונה על השכר אז לא אכפת לי שהתוספת הזו - - -

<אתי בנדלר: אני לא יודעת במה מדובר, זה מה שאני מנסה לפתור, שזה לא יהיה טעון אישור של הממונה על השכר.

<אתי בנדלר: תראה, כרגע נאמר - - -

<אורי אפלבום: אני לא יכול לאפשר - - -

גלעד ארדן: אז בואו נמחק את הסעיף הזה וזהו.

<אתי בנדלר: חס וחלילה.

גלעד ארדן: לא, באמת, אני לא צוחק.

גלעד ארדן: בואו נוריד אותו.

גלעד ארדן: אפשר להוריד את הסעיף הזה?

גלעד ארדן: מה שנוהג היום ימשיך לנהוג.

גלעד ארדן: אם צריך את אישורכם יהיה אישורכם ואם לא, אז יינתן.

גלעד ארדן: סליחה, משרד האוצר, אתם מכניסים עכשיו מישהו מטעם המדינה.

גלעד ארדן: אני יכול להבין קודם את הבעיות וכו', אבל אם נכנס מישהו מטעם המדינה אז בעניין הזה אפשר לסמוך על שיקול דעתו.

גלעד ארדן: מה שהיה עד היום שצריך היה את אישורכם, הוא יבקש את אישורכם, ומה שלא הוא יעלה את השכר.

גלעד ארדן: למה צריך בכלל את סעיף (ד)?

גלעד ארדן: בואו נוותר עליו וזהו.

איתן כבל: אבל למה לבטל אותו?

איתן כבל: הוא חשוב, בלי שום קשר.

<ברוך אסקרוב: כבוד השר, זה חשוב מאוד.

גלעד ארדן: לא, אנחנו לא רוצים לשנות כרגע את ה - - -

<ברוך אסקרוב: אנחנו בהקפאה חמש שנים.

עיסאווי פריג': קארין, אנחנו בסופו של דבר קובעים, נקבע - - -

גלעד ארדן: זה מה שאני אומר.

<ברוך אסקרוב: הזדמנה לכם הזדמנות.

קארין אלהרר: אורי, אנחנו מורידים את הסעיף?

גלעד ארדן: כן.

<ברוך אסקרוב: סליחה, אם אפשר, בבקשה.

קארין אלהרר: אי אפשר, ברוך, כי אני באמצע.

<ברוך אסקרוב: על זה.

<אורי אפלבום: אפשר למחוק את כל (ד).

<ברוך אסקרוב: מאוד חבל.

<ברוך אסקרוב: הזדמנה לכם הזדמנות לעשות פה צדק.

<רינה חכמון: אבל אני לא רוצה.

<רינה חכמון: להיפך, זה סעיף שסוף סוף עושה איזה שהוא צדק עם העובדים, מפני שעד היום אנחנו כל הזמן רק - - -

גלעד ארדן: אבל זה לא יהיה על הדרך.

גלעד ארדן: חברים, עובדים יקרים, זה לא יהיה על הדרך.

גלעד ארדן: לא יהיה, לא לפה ולא לפה.

<תמנה עורב: זה כבר לא על הדרך, זה כבר כמה שנים.

גלעד ארדן: זה לא יהיה.

גלעד ארדן: יש לכם הסתדרות שמייצגת אתכם והיא תגיע או לא תגיע להסכם איתנו.

<תמנה עורב: יש לנו שנים כבר שחיקת שכר.

גלעד ארדן: אני נורא מצטער שמשכתם את המשא ומתן.

<תמנה עורב: אנחנו משכנו את המשא ומתן ואתה פסלת את זה לגמרי.

איתן כבל: תמנה, תקשיבו, כיוון שעיסאווי ואני העלינו את ההסתייגות לגבי העניין והחשש שלנו, עדיף בנסיבות האלה שהסעיף לא יתקיים מאשר יתקיים.

איתן כבל: למה אני אומר?

איתן כבל: ממה נפשך?

איתן כבל: מה שאנחנו אומרים, אם הסעיף כתוב כפי שהוא כתוב חייב שיהיה בו תיקון, כדי להבהיר.

איתן כבל: אבל אם אנחנו מתחילים למצוא את עצמנו מסתבכים, עדיף שהוא לא יתקיים.

איתן כבל: עדיף שתהיה אפשרות במצב - - -

<גלילה הורנשטיין: ללכת לבית משפט.

קארין אלהרר: די, די להיכנס באמצע הדברים.

איתן כבל: תראי איך אני עוזר לך.

<אתי בנדלר: הסעיף המוצע הנוכחי גורע עוד יותר מהאפשרויות לקבל תוספת לעומת המצב הקיים.

חמד עמאר: אם השר מציע אני הולך עם ההצעה של השר.

קארין אלהרר: אנחנו נוריד את סעיף (ד).

<גלילה הורנשטיין: אני אבקש הבהרה לגבי סעיף (ב).

<גלילה הורנשטיין: 'אין בהוראות סעיף קטן (א) כדי לגרוע מסמכותו של המפרק לפטר עובד מסוים לפני יום התחילה'.

<גלילה הורנשטיין: מפה אפשר להבין שאפשר כן לפטר לפני יום התחילה.

קארין אלהרר: אפשר להציע, אורי, אחרי 'אין בהוראות סעיף קטן (א) כדי לגרוע מסמכותו של המפרק לפטר עובד מסוים לפני יום התחילה', 'בנסיבות שבהן הייתה הרשות מוסמכת לפטרו ערב יום הפרסום'?

קארין אלהרר: תוספת לסעיף קטן (ב)?

קארין אלהרר: בעצם להשאיר את המצב הקיים?

<אתי בנדלר: לא, זה כדי שלא יהיו פיטורי צמצום, אלא רק באותן נסיבות שהיו מוסמכים קודם.

<גלילה הורנשטיין: אבל את לא מאמצת את ההסכמים הקיבוציים ואת אומרת מה שמותר ואסור.

<גלילה הורנשטיין: קודם הוחלט והשר הסכים שאין פיטורים לפני יום התחילה, אין, ופה זה לא גורע מהסמכויות כן לפטר.

<גלילה הורנשטיין: אז למה להכניס את זה?

<משה שגב: גברתי, כמו שוויתרו על הסעיף ההוא צריך לוותר על הסעיף הזה גם כן.

קארין אלהרר: לא, זה לא יקרה.

<משה שגב: למה?

חמד עמאר: אבל השר הבהיר כאן, השר דיבר והבהיר את זה באופן ברור, פה מדובר על צמצומים, מדובר על עובד שמחליט לעשות נזק בתוך הארגון.

<משה שגב: אז שיפרטו את זה.

<משה שגב: אין לנו בעיה, אנחנו - - -

חמד עמאר: אבל השר הבהיר את זה עכשיו בדבריו.

<קריאה: אנחנו מאמינים, אז רק לפרט למה יפטרו.

חמד עמאר: אתה עם זה יכול ללכת לבית המשפט.

קארין אלהרר: אי אפשר, החוק לא סובל אמירה של פיטורי צמצום.

קארין אלהרר: אין כזה דבר מבחינה חוקית פיטורי צמצום.

חמד עמאר: השר הבהיר, יפוטר רק מי שגורם נזק לארגון.

גלעד ארדן: אני רוצה להתחבר רגע למה שאומר חבר הכנסת עמאר.

גלעד ארדן: אין לי בעיה גם להוסיף פה נוסח, אבל ביקשנו ש - - - המהות הובנה, אם אפשר שאנחנו נציע את הנוסח.

גלעד ארדן: לדעתי אפשר לנסח את זה גם בצורה אחרת שעונה לצרכים של שני הצדדים.

גלעד ארדן: זהו, זה יכול להיות צמצום מספר עובדים לכשעצמו, ביטול יחידות וכו'.

גלעד ארדן: אני לא רוצה להתחיל למנות את כל הנסיבות.

גלעד ארדן: עובד שהחליט שהוא לא מגיע יותר לעבודה, הוא לא מחבל, הוא רק לא רוצה לבוא יותר לעבודה, אז אני צריך להמשיך לשלם לו שכר?

גלעד ארדן: לא להמשיך?

<משה שגב: אבל זה גם היום.

<משה שגב: נו באמת.

גלעד ארדן: לא יודע מה הסטנדרטים שהיום.

גלעד ארדן: אולי היום עובד שלא בא לעבודה לא מפטרים אותו, אולי זה מה שהתקבע.

גלעד ארדן: הנה, מהנהנות היועצות המשפטיות לכן.

גלעד ארדן: לא יודע, תנו למפרק לגלות מה קורה שם.

<אתי בנדלר: תציעו נוסח.

גלעד ארדן: אנחנו נציע נוסח, אמרתי שנציע.

גלעד ארדן: איך להבהיר בסוף (ב) - - -

קארין אלהרר: סליחה, העיקרון הובן.

<תמנה עורב: לא שומעים כלום.

גלעד ארדן: אבל לגבי נושאי המשרה, זה לא ה - - - אנחנו מדברים על העובדים, לא על נושאי משרה.

<תמנה עורב: נושאי משרה, יכולת להעיף את כולם לפני כן, במיוחד המשרה הגבוהה.

גלעד ארדן: ברגע שאני לא אהיה מרוצה מדנה אני אשכור אותך כיועצת משפטית, מה אני יכול לעשות ומה אני לא יכול לעשות.

<תמנה עורב: תודה רבה, אין לי את ההשכלה המשפטית.

גלעד ארדן: אני רואה שכן, כי את מייעצת לי מה אני יכול לעשות.

<תמנה עורב: מה שיכולת לעשות, לא מה שאתה יכול.

קארין אלהרר: תמנה, תודה רבה.

<גלילה הורנשטיין: אז מה הניסוח ל-(ב)?

גלעד ארדן: לא צריך לנסח, צריך להסביר את המהות ועליה מצביעים והסברנו את המהות שלוש פעמים.

גלעד ארדן: לגבי נושא משרה לא יחול השיקול של הצמצומים ו- ו-.

גלעד ארדן: לגבי זה סמכותו היא מלאה.

<מלכיאל בלס: אני רוצה להתייחס דווקא לסעיף קטן (א) שלא דיברו עליו הרבה, אבל אני לא יודע אם הוא יישאר בנוסחו כמו שהוא.

<מלכיאל בלס: כמו שהוא קיים כרגע אני חושב שיש בו משהו שהוא קודם כל לא הוגן כלפי העובדים הקיימים, יש בו משהו שהוא מאוד בעייתי מבחינה תועלתנית כלפי המשַדֵר החדש ויש בו חשש לבעיה חוקתית שאני רוצה להסביר אותה.

<מלכיאל בלס: הוא מייצר אי ודאות.

<מלכיאל בלס: העובדים שיפוטרו יכולים לתקוף את הסעיף הזה ולטעון שהסעיף הזה פוגע בזכות חוקתית שלהם שהיא הזכות לכבוד האדם, אני אסביר מה היא.

<מלכיאל בלס: אם הם יתקפו בבית המשפט יכול להיות שהם גם יקבלו צו ביניים בינתיים לא לפטר אותם, כי צריך לעשות איזה שהוא מנגנון לפחות לגבי קליטת חלקם אצל המשדר החדש.

<מלכיאל בלס: כשלא מגיעים להסדרה מראש או באיזה שהוא מנגנון שקובעים אותו עם הארגון שמייצג אותם נכנס פה אלמנט חזק של אי ודאות כמה עובדים בסוף יהיו אצל המשדר החדש וזה יכביד.

<מלכיאל בלס: לכן יש אינטרס גדול מאוד להגיע גם לעניין המספר שייקלט קודם.

<מלכיאל בלס: איפה הבעיה החוקתית?

<מלכיאל בלס: המצב שבו אומרים 'אתם עובדי הרשות 50 שנה, אתם תמשיכו לשדר עד היום שאנחנו נקבע ובאותו יום אתם מפוטרים'.

<מלכיאל בלס: לפני שבועיים יצא פסק דין של בית המשפט העליון שעסק בעובדות סיעוד שנמצאות בארץ הרבה מאוד זמן, אני רוצה לקרוא שורה אחת מפסק הדין.

<מלכיאל בלס: 'השלכתן של הנשים ככלי אין חפץ בו שאין ביכולתן עוד להביא תועלת לאחר שירות מסור וממושך דווקא כאשר הם זקוקים', שם זה היה טיפול, פה זה יהיה הרצון להמשיך לעבוד, 'מהווה פגיעה בליבתה של הזכות לכבוד'.

<מלכיאל בלס: זאת אומרת הסעיף הזה של הפיטורין ביום מסוים שהוא שרירותי, כשהמשדר ממשיך לשדר וימשיך לשדר ואותם אנשים יצטרכו להעביר את המקל ולצאת הביתה וייכנסו אנשים חדשים.

<מלכיאל בלס: זה פוגע בזכות לכבוד האדם בשני מובנים.

<מלכיאל בלס: הזכות האחת היא במישרין, לאור מה שאמרה פה השופטת דפנה ברק ארז, והפגיעה השנייה היא פגיעה עקיפה כנגזרת של עקרון השוויון שהוא חלק מכבוד האדם.

<מלכיאל בלס: ולמה אני מתכוון?

<מלכיאל בלס: יש מספר מקרים בעבר שהממשלה סיימה פעילות מסוימת ועברה למודל אחר, משרד ממשלתי הפסיק לעבוד וקמה חברה ממשלתית, או העבירו מהמדינה לתאגיד סטטוטורי, תמיד דאגו להגיע קודם להסכם עם העובדים, להסכם קיבוצי או לאיזה שהיא הסכמה, או להעביר את כל העובדים כמובן למערכת החדשה.

<מלכיאל בלס: אני לא מכיר מקרה שבו בחקיקה נכתב סעיף מהסוג הזה שכולם הולכים הביתה בתאריך שרירותי שקבע אותו המחוקק והפונקציה ממשיכה.

<מלכיאל בלס: אם היו אומרים 'אין שידור ציבורי, כולם הולכים הביתה', אין מה לעשות, זה המצב.

<מלכיאל בלס: אבל כשאומרים שזה ימשיך בעצם אומרים פה בחוק שכל העובדים ברמה העקרונית החוקית הם באי התאמה לעבוד במשדר החדש, כולם לא מתאימים, שזה לא מתקבל על הדעת, זה לא נשמע הגיוני.

<מלכיאל בלס: לכן אני מציע להגיע לפחות - - - יש כמה חלופות שאפשר ליישר את הדבר הזה, שיהיו פחות פוגעניות מבחינתם של העובדים.

איתן כבל: מה הסכמתם עם האוצר?

איתן כבל: מה עם הסכמה עם ההסתדרות?

<גלילה הורנשטיין: משא ומתן.

<משה שגב: יש משא ומתן.

<מלכיאל בלס: המחוקק יכול להגיע לניסוחים שלא יהיו מהסוג הזה.

<מלכיאל בלס: אחד החששות שלי הוא שזה ישוכפל על גופים אחרים בשירות המדינה, זה לא בהכרח ייגמר כאן.

<מלכיאל בלס: מה שנכנס לספר החוקים פעם אחת יהיה מי שיקרא אותו בפעם השנייה ובפעם השלישית וייפרדו מעובדים שהם בסדר בשביל להביא עובדים אחרים.

איתן כבל: הוא יודע איך זה עובד אצלם.

<מלכיאל בלס: אנחנו מעתיקים דברים, אין מה לעשות, cut and paste האמירה הערכית לדעתי שצריכה לצאת מפה היא שלפחות מרבית העובדים בגוף החדש יבואו מהגוף המשדר.

<מלכיאל בלס: הלוא כולם מסכימים שהוא ימשיך לשדר ולהכין את הקרקע לגוף החדש, אז מה?

<מלכיאל בלס: שום עובדת הפקה לא יכולה להמשיך לעשות הפקה לרדיו בעתיד?

<מלכיאל בלס: שום עיתונאי לא יכול להמשיך לעבוד?

<מלכיאל בלס: זה מעין זכות סירוב ראשונה.

<מלכיאל בלס: עכשיו ברור לי שהחדש יהיה רזה יותר, קטן יותר, עם תפקידים חדשים וברור לי שגם צריך לרענן את השורות, לכן המסר הבסיסי שיבוא ויגיד מרבית העובדים, בכל זאת לקלוט, הוא יהיה קטן, ברור שמאות הולכים הביתה, גם ברפורמה הייתה הסכמה שמאות הולכים.

<מלכיאל בלס: כמה בדיוק יהיה המספר?

<מלכיאל בלס: אני לא יודע, אבל באיזה שהוא מקום יש אינטרס של ודאות שמסיימים משהו ואינטרס משפטי, כבוד האדם, להגיע לאיזה שהוא נוסח שהוא שונה ממה שקיים כאן, שאין לו תקדים בספר החוקים.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: אדוני השר.

<קריאה: אם מותר לי להוסיף לדברים האלה, הסעיף הזה פשוט מעקר את המשא ומתן מכל תוכן, כי הוא כמו גרזן שמונף על העובדים וכולם מפוטרים.

גלעד ארדן: יש לי המון מה לומר על הנושא הזה.

גלעד ארדן: אני אתחיל בכך, אמרתי את זה כאן, זה גם התפרסם בעיתונות וברגע שהעמדה של ההסתדרות היא שלמעשה הגוף החדש אמור להיות מורכב כל כולו מעובדי הגוף הקודם יש קושי לקיים על הנושא הזה משא ומתן.

גלעד ארדן: מי שצעק פה שאין משא ומתן לא מדייק, כי אנשי הממונה על השכר יושבים כמעט מדי יום ביומו, תקנו אותי אם אני טועה, עם ההסתדרות בנוגע להסדרי הפרישה וגם לגבי אותו סעיף, 65, שגברתי דחתה את הדיון בו, גם עליו היו מגעים שאני חושב, לדעתי, אנחנו נגיע בקרוב לדון עליו, שאנחנו נגיע להסכמות בנושא הזה.

גלעד ארדן: באשר לכמות העובדים.

גלעד ארדן: הצד השני של המשוואה שהציג עורך הדין בלס, שאני מאוד מכבד אותו, שלעובדים יש זכות וטו על הגוף החדש ומכמה אנשים הוא יורכב, דבר שאי אפשר להתעלם מכך שבסוף גם קובע את הזהות, את האופי שלו ואת יכולת התפקוד שלו.

גלעד ארדן: האמת שקצת מוזר לי שדווקא עורך הדין בלס מעלה את הטיעון, כי אני זוכר אותו כמשנה עומד בראש צוות ממשלתי שמגדיר באופן, כמו שהוא קרא לזה, שרירותי, את השנים שבהם ייקצבו הכהונות של אנשים שחלק מהם נבחרו במכרז.

גלעד ארדן: למשל היועצת המשפטית של משרדי, שנבחרה במכרז, אתה המלצת לקצוב את זה שלאחר איקס שנים היא מפוטרת, ולא רק המשרה הזאת, עוד משרות בשירות ה - - -

<מלכיאל בלס: עתידי, לא לגבי המכהנים.

<מלכיאל בלס: זה היה רק פרוספקטיבי ולא רטרואקטיבי.

<מלכיאל בלס: רק מי שיבוא בעתיד, יהיו לו שבע שנים.

<מלכיאל בלס: לא פסקנו את זה לגבי הקיימים, הבחנו הבחנה ברורה.

גלעד ארדן: טוב.

גלעד ארדן: בכל מקרה בכוונתי להגיש עוד היום להסתדרות הצעה שאני רואה אותה כראויה בעניין הזה ולקוות שההסתדרות תסכים לה.

גלעד ארדן: אם היא לא תסכים לה, אז אני אגיש את זה לכנסת ואנסה לשכנע את הכנסת.

גלעד ארדן: אני אמרתי מספר רב של פעמים, וגם שר האוצר אמר את זה ועוד אחרים, שבהחלט יש ברשות גם אנשים מקצועיים ומסורים וראויים, שיש להם מקום להשתלב ברשות החדשה, אבל יש להבחין בין, כמו שטען עורך הדין בלס - - - ואני עוד פעם מזכיר, כל חוק ממשלתי מוגש לאחר שהיועץ המשפטי - - -

<דנה נויפלד: אני רוצה להגיד על זה משהו.

גלעד ארדן: דנה תתייחס לעניין הזה, אבל ברור שהמנגנון של משרד המשפטים, היועץ המשפטי לממשלה, היועץ המשפטי של המשרד, כולם בוחנים את החוקתיות של החוק והוא לא מוגש מבלי שהם סומכים את ידם על החוק הזה.

גלעד ארדן: מה שהתחלתי לומר זה שיש פער בין לומר שיש מקום להשתלבות, אולי אפילו יש מקום לחייב ולנסות להגיע להסכם על כמות מינימלית מסוימת, לבין לקבוע כבר מראש כמות שהיא למעשה הכול, או כמעט הכול, שזה דבר שאיננו נכון מבחינתי.

גלעד ארדן: הרי אין לנו כוונה למנוע מהעובדים להתמודד על מקום בגוף הזה ולהיבחר על בסיס כישוריהם, אין מניעה כזאת, ואמרנו גם שאם יושג הסכם על כמות מינימלית, לגביו גם תהיה בחוק הפניה לפטור ממכרז לגבי אותם אנשים שייכנסו במסגרת הכמות המינימלית.

גלעד ארדן: ואני מסיים ואומר, עדיין, הוא צודק שהשידור הציבורי, זה קצת אבסורד אמנם, כי לכאורה אם היינו מחסלים לגמרי, כמו שמציגים את הקמפיין השקרי, אם היינו מחסלים את השידור הציבורי למעשה לטענות שלו לא היה מקום, כי החליטה המדינה שלא צריך לממן יותר בכספי הציבור שידור ציבורי ולכן הטענות של העובדים יכולות להיות רק בתחום של הסדרי הפרישה והפיצויים.

גלעד ארדן: אבל אנחנו לא עושים זאת, אנחנו הולכים למודל של פתיחה ורק לאחר מכן סגירת הקיים, ולכן בהקשר הזה כשמדובר בכספי ציבור, ולכן גם ההשוואה לעובדות הסיעוד בעיניי היא לא רלוונטית בכל הכבוד, כי כשאתה בוחן את הזכויות שלהם, הזכות שלהם עומדת גם מול זכות אזרחי המדינה להבטיח בוודאות גבוהה את התמורה לכסף שהם מממנים את העובדים ברשות השידור.

גלעד ארדן: ישבה כאן ועדה ציבורית, בחנה האם יש סיכוי לעשות את זה עם אותם עובדים, אבל באמת זה לא המקום להתחיל, כי אני לא רוצה להעכיר כאן עכשיו את האווירה על מה המצב ברשות השידור, איזה תרבות ארגונית התפתחה שם אצל חלק מהעובדים, ואני לא רוצה להצביע על מה גודלו של החלק הזה, והמליצה הוועדה, ואנחנו אימצנו את זה, שבעניין הזה צריך לקום גוף חדש עם ד.נ.א חדש, וזה עוד מבלי להתייחס לשינוי בהרגלי הצפייה, שאולי היום - - - קודם כל לא בכדי הכנסנו כאן חובת שידורים באינטרנט, שהורדנו ממנה את עניין הפרסום והחסויות בכלל, ברור לכל מי שעוקב אחר שוק התקשורת שבמהלך השנים, אמרתי את זה בדיונים, יותר ויותר מהשידורים ככל הנראה, ולא משנה אם אני אוהב את זה או לא, או מישהו אוהב את זה או לא, זאת המציאות, הם יעברו להיות יותר ויותר כאספקת תכנים על גבי רשת האינטרנט ולכן בתרבות, בד.נ.א, באפיון המקצועי והטכנולוגי של האנשים נדרש פה היקף גדול יותר של שיקול דעת למי שירכיב את הגוף הזה לגבי זהות האנשים.

גלעד ארדן: יכול מאוד להיות שבסוף הוא ייקח חלק כמעט כמו מה שאתה אומר, אינני יודע, אבל לכבול מראש את שיקול דעתו לגמרי, אני לא חושב שזאת העמדה הנכונה.

קארין אלהרר: תודה.

<דנה נויפלד: חשוב לי להשלים בגלל שדברים שנאמרו, אני לא רוצה שהם יישארו בלי מענה, וזה על אף הכבוד הרב שיש לי למייק.

<דנה נויפלד: הנושא הזה נבחן, גם הנושא שמייק מעלה עכשיו, בעניין החוקתיות, הנושא הזה נדון, זה לא נושא שלא נדון.

<דנה נויפלד: הטעמים שהעלה מייק, שבגינם הוא סבור שיש פגיעה חוקתית, לפחות הגורמים הממשלתיים לא סבורים כך.

<דנה נויפלד: חשוב לי לציין שבצד זאת זה ברור, וגם נאמר כאן מספר פעמים, שיש משא ומתן, שיש כוונה להתייחס לעובדים, שיש כוונה מלאה שהעובדים יקבלו פיצוי שהוא פיצוי הוגן והולם ואין כוונה להתעלם מזה.

<דנה נויפלד: זאת אומרת העובדה שזה לא מוסדר בתוך החוק לא אומר שהנושא הזה לא מוסדר.

<דנה נויפלד: מה שעולה ממה שמייק אומר למעשה זה שהוא מתעלם מהעובדה שישבה ועדה ציבורית והמליצה ומצאה שזאת הדרך היחידה לבוא ולאפשר שידור ציבורי ראוי.

<דנה נויפלד: זאת אומרת זה לא סגירה ופתיחה של אותו דבר במקום.

<דנה נויפלד: הוא מתעלם מהעובדה שהולכים להקים משהו שהוא שונה ואחר ממה שקיים היום וזאת נקודה מאוד משמעותית מבחינת - - -

י צחק: אבל זה לא אומר שזה נכון.

י צחק: זה לא קדוש.

<דנה נויפלד: כאשר בוחנים את החלופות המצטיירות, החלופה של לעשות רפורמה לא התקבלה כיוון שהוועדה הייתה סבורה שלא ניתן לבוא ולספק שידור ציבורי שמגיע ושממומן מכספי ציבור בדרך הזאת וזאת הדרך היחידה לבוא ולהבטיח שידור ציבורי איכותי לכולם.

<דנה נויפלד: לכן להתעלם מזה ולבוא ולהגיד שבסך הכול פותחים וסוגרים את אותו דבר בדיוק, זה מתעלם מהכוונה של החוק הזה ומה שהוא נועד לעשות.

<דנה נויפלד: יחד עם זאת, בצד כל הנאמר, לא כעילה חוקתית, אבל יש משא ומתן שמתנהל ויש כוונה להסדיר את הנושאים האלה.

<דנה נויפלד: זאת אומרת לו הייתה כוונה לבוא ולהגיד מה שכתוב בחוק וזהו ואין שום כוונה להסדיר שום דבר, אז זה היה מצב דברים אחד.

<דנה נויפלד: המצב הוא שונה, מתקיים משא ומתן, יש כוונה להסדיר העברה, יש כוונה שגם עובדים מסוימים יוכלו לעבור, זה לא מונע מאף עוד לעבוד וזה ודאי וודאי לא בא על חשבון הפיצוי ההוגן והתנאים שיקבלו אותם עובדים שבסופו של דבר יפרשו.

<משה שגב: איזה פיצוי הוגן?

<משה שגב: בן אדם בגיל 50 שהולך הביתה עם 2,000 שקלים, באמת, זה פיצוי הוגן?

<משה שגב: מה פיצוי הוגן?

<משה שגב: תפסיקו להשתמש בסיסמאות האלה.

<משה שגב: באמת, גברתי, בן אדם שיוצא בגיל 50 הביתה עם 2,300 שקלים - - -

קארין אלהרר: משה, אתה התבלבלת, אני לא נתתי לך רשות לדבר.

<משה שגב: נו באמת, אי אפשר לזרוק גם כאלה סיסמאות.

<מלכיאל בלס: רק להגיב ממש בקצרה.

<מלכיאל בלס: לא התעלמתי מהכוונה ואני גם לא חולק על כך שכנראה צריך לקום משדר חדש והדבר הזה הוסבר.

<מלכיאל בלס: מה שלא הוסבר מבחינתי בהצעת החוק זה החיוניות בפיטורין של כולם, אין דברי הסבר על הדבר הזה.

<מלכיאל בלס: הסעיף הזה מאוד שותק, הוא חוזר בדברי ההסבר על מה שכתוב בטקסט, אבל לא מסביר למה זה המודל היחיד האפשרי וגם בתוך לנדס הקטע הזה מאוד רזה, למה חייבים לפטר את כולם.

<מלכיאל בלס: אני נתלה בראש הממשלה שאומר שהוא מביא א החוק הזה לכנסת, עובדי הרשות הטובים, ויש רבים כאלה, ימשיכו לעבוד ברשות החדשה, ועובדי הרשות האחרים יזכו לתנאי פרישה הולמים.

<מלכיאל בלס: אני אומר, את המילים האלה באיזה שהוא מקום לא צריך להשאיר רק כמילים, אלא לעגן אותן גם בלשון החקיקה.

גלעד ארדן: לכתוב שראש הממשלה יבחר את ה - - -

<מלכיאל בלס: לא, אני מקבל שהמשדר החדש יהיה זה שמחליט מי מתאים לצרכיו ומי לא, אני לא חולק על זה, אני לא חושב שהקודם צריך להכתיב משהו, אבל הפול הראשון, שאני חושב שצריך להסתכל עליו קודם, וזה גם כל כך הגיוני, כי הלוא הם יעבירו את האולפנים, הם יעבירו את הציוד, הם יעבירו את כל הדברים - - -

גלעד ארדן: אני מנסה להבין מה אדוני אומר.

גלעד ארדן: אדוני אומר שלכבול את שיקול דעתו של המנהל החדש, שהאיתור של כמעט כל עובדי הגוף החדש חייב להיות על בסיס המאגר ההתחלתי של העובדים מבלי קשר שאתה, לדעתי, יודע היטב באיזה צורה התקבלו שם אנשים לעבודה, מה היו השיקולים והנימוקים, ואם לא, אני אפנה את אדוני לדוחות מבקר מדינה בנושא הזה.

גלעד ארדן: אז בזכות זה שאנשים הצליחו להיות שם בתקופה הזאת, האנדרלמוסית, אז הם מקבלים עדיפות - - -

<קריאה: זה לא היה מקום סגור לעובדי משפחה, זה לא כמו הנמל.

<תמנה עורב: אבל זה לא אומר שהם לא טובים.

גלעד ארדן: זה לא אומר שהם לא טובים, אז שחלק מהם יתמודדו על המכרזים בגוף החדש ואם הם טובים הם ייבחרו.

<תמנה עורב: לא, כי נקודת המוצא היא לא אותו דבר.

<מלכיאל בלס: יום אחרי שהממשלה אישרה את הצעת החוק הזאת בממשלה כרמלה מנשה הדליקה משואה על תרומה לחברה.

<מלכיאל בלס: עכשיו אומרים לה בעצם תתמודדי במכרז חדש, יכול להיות שתתקבלי, יכול להיות שלא.

<מלכיאל בלס: אני חושב שיש כמות של אנשים, וזה ברור לי שזה הולך להיות גוף הרבה יותר קטן והוא משתנה, אבל מתוך ה-1,600, 1,700 עובדים שיש ברור לי שאפשר לומר - - - אם אמרתי את המשפט שמרבית העובדים יבואו מהגוף הזה, אפשר יהיה למצוא 350 שיגיעו, או 400, אני לא יודע, שיעשו את התפקידים שיצטרכו.

חמד עמאר: אבל עכשיו השר אמר את זה.

<מלכיאל בלס: לא, מעבר לאמירה, אני יודע, הוא אמר את זה בעל פה קודם - - -

גלעד ארדן: זה אני מסכים.

חמד עמאר: הוא אמר את זה להסתדרות, אם - - - הוא אמר את זה, או שאנחנו לא מקשיבים.

חמד עמאר: אני כאן מקשיב לכל מילה - - -

<משה שגב: מה שמשתמע שוב פעם זה כמו שאמרתי ביום חמישי - - -

חמד עמאר: השר אמר את זה באופן ברור, אני אביא הצעה להסתדרות ואם ההסתדרות לא תקבל את זה, אני אביא את זה לכנסת ואנחנו כאן נדע בדיוק על מה מדובר.

<מלכיאל בלס: אז אם יהיה נוסח חדש אין בעיה, אני מדבר דברים אחרים לגמרי.

חמד עמאר: על זה אנחנו דיברנו גם בוועדות הקודמות ואני העליתי את הנקודה הזאת, כי לא יכול להיות מצב ש-2,000 עובדים הולכים הביתה בלי שיהיה איזה גרעין שנמצא שם.

<מלכיאל בלס: שמעוגן בחוק.

<משה שגב: אנחנו שוב פעם מגיעים לעובדה שהעובדים הם נטל.

<משה שגב: לפי הגדרתו של לנדס, שהעובדים הם נטל על התקציב.

<משה שגב: בגלל זה לא רוצים לקלוט אותנו.

<תמנה עורב: וזה שיש לנו שידור עדיין - - -

קארין אלהרר: אני מבקשת לצאת להפסקה של חצי שעה ולחזור אחר כך.

קארין אלהרר: אני מחדשת את הדיון.

קארין אלהרר: אנחנו בסעיף 91.

קארין אלהרר: גברתי היועצת המשפטית, ביקשת לומר מספר מילים בעניין.

<אתי בנדלר: רציתי שהשר ישמע את דבריי בהקשר הזה.

<אתי בנדלר: אני מבקשת להגיב לדבריו של עורך דין בלס מצד אחד ומצד שני לדבריה של גב' נויפלד בקשר להיבטים החוקתיים של ההצעה.

<אתי בנדלר: אני לא רוצה להיכנס כאן לניתוח חוקתי, ברשותכם, אני רוצה ללכת דווקא לשורה התחתונה בהקשר הזה.

<אתי בנדלר: השורה התחתונה בעיניי זה שאני לא הייתי ממהרת לשלול את הקשיים החוקתיים שהועלו.

<אתי בנדלר: אני חושבת שיש בהצעה בכל זאת איזה שהם קשיים חוקתיים, יכול להיות שהתוצאה הסופית, אם הנושא הזה יעבור להכרעת בית המשפט העליון, להכרעת בג"צ, תהיה דחיית עתירה.

<אתי בנדלר: מאוד יכול להיות, הייתי אומרת אפילו שאולי יש סיכויים גבוהים שכך יהיה, אבל אני לא הייתי מהמרת לגבי התוצאה.

<אתי בנדלר: וגם אם כן, ודאי יש הליכי ביניים שצריכים לקחת אותם בחשבון, שלממשלה אצה הדרך לסיים את הליכי חקיקת החוק ולהביא להפעלה בזמן קצוב של תאגיד השידור הציבורי החדש.

גלעד ארדן: לא אצה לנו הדרך, פשוט אנחנו לא רוצים שהוא יגיע להיות חדל פירעון ואז גם לא יקלטו כלום בחדש וגם יילכו עם פיצויים הרבה יותר נמוכים מהקיים.

<אתי בנדלר: אצה הדרך מסיבות הכי טובות שבעולם, אבל אצה הדרך.

<אתי בנדלר: אני רוצה גם, באמת עם כל הצניעות, אני לא מנסה לומר את זה כמילים סתם, אבל היו כבר בעבר חילוקי דעות בין הייעוץ המשפטי לממשלה לבין הייעוץ המשפטי לכנסת, היו אפילו חילוקי דעות שהגיעו לבג"צ והבג"צ פסק דווקא כעמדת הייעוץ המשפטי של הכנסת, כך שהעובדה, עם כל הכבוד, שהיועץ המשפטי לממשלה חיווה דעתו שאין כאן שום בעיה חוקתית, יש לכבד אותה, אבל לקחת בחשבון שיכולה בהחלט להיות עמדה אחרת ולהתקבל עמדה אחרת.

<אתי בנדלר: לכן אני הייתי מציעה לוועדה לקחת בחשבון את ההיבטים שהועלו כאן.

<אתי בנדלר: אני רוצה לומר עוד משהו לגבי טענה שהועלתה כאן על הנסיבות המאוד מאוד מיוחדות וחריגות של החוק הזה, שמאשר לראשונה לפטר עובדים בצורה גורפת בלי לתת מענה לאפשרות של קליטת חלק מהעובדים.

<אתי בנדלר: אני לא מדברת בכלל, לא על התהליך ולא על הכמה, אבל על קליטת חלק מהעובדים בחזרה, שאכן מניסיוני, רב השנים הייתי אומרת, בחקיקה בכנסת, כל פעם שמביאים באיזה שהיא הצעת חקיקה משהו שאומרים שזה תקדימי, אבל זה ישים אך ורק למקרה הקונקרטי שבו מדובר, לאחר מכן זה נכנס כתקדים וזה מועתק ומשוכפל גם למקרים אחרים, שגם הם, כל אחד בפני עצמו הוא מקרה יחיד, מיוחד וחריג.

<אתי בנדלר: אז גם את ההיבט הזה, אני הייתי מציעה לחברי הכנסת לקחת בחשבון.

גלעד ארדן: תקדים יכול להיות גם חיובי, גברתי, כידוע.

<אתי בנדלר: אוקיי, זו נקודת המבט, איך רוצים להסתכל על הנושא הזה, אבל אני חושבת שראוי לקחת את הדברים האלה בחשבון.

קארין אלהרר: חבר הכנסת כבל, אני רוצה קודם לאפשר לעורכת דין גלוק ממשרד המשפטים.

<דפנה גלוק: אני רק רוצה לחדד, שוב, כמו שנאמר במשרד התקשורת, גם העמדה שלנו היא שבמתכונת הנוכחית אין פגם חוקתי ברמת החוק, גם מטעמים של מהות הפגיעה בזכות, אנחנו לא מסכימים שיש פה פגיעה בזכות שמגיעה לכדי רמה חוקתית.

<דפנה גלוק: אני גם רוצה להוסיף ולומר ולחדד, לפי המתווה של ועדת לנדס, שזה המתווה שלהבנתנו מיושם הגוף החדש לא מקבל מהגוף הישן שום דבר למעט נכסי הקניין הרוחני שלנו.

<דפנה גלוק: יש איזה שהיא אופציה לנכסים שקשורים לעצם ביצוע השידורים, אני לא יודעת אם זו קבוצה ריקה או לא קבוצה ריקה, אבל אולפני שידור נדל"ן שמתקיימים בו השידורים זה לא מתקיים, זה חלק מהתפיסה שהוא בא בצורה מאוד מאוד ברורה בדוח של ועדת לנדס, של התחלה חדשה ושל גוף שהוא אינו מוקם כמו שיש במקרים בעבר על בסיס הגוף הקודם.

איתן כבל: ברשותכם, אני חוזר ואומר, גם כמי שתומך בחוק, כמובן בשינויים המתבקשים וכו' וכל מה שצריך, לא צריך כל פעם לחזור על עצמי לפרוטוקול, אני חוזר ואומר ומזהיר אותנו, כל אלה שכל כך רוצים בטובת השידור הציבורי, שלא בטוח שכולנו נהיה כדי לראות שכל מה שקורה - - - ויהיו לנו חיים ארוכים ובריאים, אבל כל אחד עוסק בשלו ויותר מדי פעמים ישבתי בוועדות השונות של הכנסת ובעיקר בוועדת הכלכלה, שיצרה רפורמות בעלות משמעות מאוד מאוד גדולה, ובסופו של עניין לך תרדוף אחר כך אחרי הרוח.

איתן כבל: בעיקר כשאתה מייצר פלטפורמה לדברים אחרים פעם אחת, ופעם שנייה למימוש החזון הזה.

איתן כבל: כשאני קורא את הסעיף הזה, סעיף (א) ביום התחילה תסתיים העסקתם של עובדי הרשות, זה ברור לי, אני לא מנסה לחלוק על הצורך ועל כל הדברים, יש משא ומתן, אבל מה?

איתן כבל: זו אמירה בוטה.

איתן כבל: ביחסי עבודה היא אמירה מאוד מאוד מאוד בוטה.

איתן כבל: אני חושב שכשאנחנו מגיעים, כפי שאתה גם אמרת, הדברים צריכים להיות מנוסחים באופן כזה שפשוט הם צריכים להיות כתובים בצורה פשוטה, מפושטת, מובהרת.

קארין אלהרר: איתן, אין יותר פשוט - - -

איתן כבל: לא, זה אלים.

איתן כבל: סליחה, זה סעיף שהוא כתוב - - - אני אומר כמובן במרכאות, הוא כתוב בצורה מאוד מאוד אולי אפילו תוקפנית.

איתן כבל: זו כוונתי.

איתן כבל: זאת אומרת כמי שכל כך רוצה לעזור ונותן כל הזמן רוח גבית פה, צריך למצוא גם את הדרך שהדברים ייכתבו בדרך שהיא הרבה יותר רכה ונכונה.

איתן כבל: בסופו של עניין הרי המשא ומתן מתקיים, ברור לכולי עלמא, גם לעובדים, גם להסתדרות, כמי שנפגש איתם, שמאותו רגע שהגונג מכה חלקם הולך, תהיה החלטה בדרך מי נשאר ולמה צריך שזה יקבל ביטוי בצורה שכזו?

<תמנה עורב: אני רוצה לצטט כאן משהו, אליבא דמה שאמרה הגברת ממשרד המשפטים, זה הזכיר לי, מה שהיא אמרה, את המשפט עולם ישן עד היסוד נחריבה, שזה קצת תמוה בעיניי איך הליכוד מסתדר עם המשפט הזה.

<תמנה עורב: אבל לעצם העניין - - -

איתן כבל: דווקא עם זה קל, כי ראו אחר כך מה קרה אחרי שהחריבו.

<תמנה עורב: אז אולי באמת עולם ישן עד היסוד נחריבה והוא נחרב וגמרנו.

<תמנה עורב: בסדר, עכשיו לעצם העניין - - -

גלעד ארדן: חלק מהתפיסה שציטטת זה גם שככל שיהיה יותר רע יהיה יותר טוב.

י צחק: זה לנין כבר.

<תמנה עורב: אז אני מחכה ליותר גרוע אם כך.

<תמנה עורב: אבל לעצם העניין, אני רוצה להבין מה זה בסעיף 91(א) תסתיים העסקתם וב-(ב) לפטר.

<תמנה עורב: אני מבינה שבמשפטים זה מאוד חשוב הדיוקים האלה, אז מה זה תסתיים העסקתם מצד אחד ולפטר מצד שני?

<תמנה עורב: האם זה אותו דבר, האם זה שונה?

<תמנה עורב: פלפול משפטי, בבקשה, אני פשוט לא מבינה את ההבדל.

קארין אלהרר: אין הבדל.

<תמנה עורב: אז למה זה לא כתוב אותו דבר?

קארין אלהרר: אני חושבת שזה עניין ניסוחי.

<משה שגב: כל הסיפור הזה של עניין ניסוחי, המשפטנים אומרים את זה מספיק, העניין הניסוחי.

<משה שגב: יש דברים שצריכים להיות ברורים.

קארין אלהרר: אני לא יודעת להבהיר יותר - - -

<משה שגב: על ניסוח הרבה פעמים הגענו לבתי משפט.

קארין אלהרר: דנה, את רוצה להבהיר את זה?

<דנה נויפלד: מבחינת המשמעות סיום העסקה זה סיום העסקה, זה כמו - - -

<תמנה עורב: אבל אם מפטרים אותי אני מקבלת פיצויי פיטורין, אם מסיימים העסקתי אז אני גם מקבלת פיצויי פיטורים?

<תמנה עורב: מה זה סיום העסקה?

<תמנה עורב: זאת אומרת שקבעו שאני מועסקת נניח עד ה-31 במרץ 2015, אז מה?

<תמנה עורב: אז בועטים אותי החוצה?

גלעד ארדן: לצורך העניין אין הבדל לגבי זכויותיו של העובד בין השימוש במילים תסתיים העסקתו לבין המילה יפוטר.

גלעד ארדן: זה פשוט ניסוחית - - -

<תמנה עורב: נראה לכם יותר יפה.

<קריאה: סליחה, היכן ההתניה בתוצאות המשא ומתן?

קארין אלהרר: לא, אדוני, אתה לא מדבר עכשיו.

קארין אלהרר: אפשר להוציא את הפודיום הזה?

קארין אלהרר: זה כר לאנשים לבוא לנאום בכיכר, מה זה?

קארין אלהרר: לא, באמת, עם כל הכבוד.

חמד עמאר: שאלה ליועצת המשפטית, רק שאני אדע, יש התייחסות בסעיפים לאותם עובדים שנמצאים עכשיו ברשות השידור, שרוצים לקלוט אותם בתוך הרשות החדשה שיקימו?

<אתי בנדלר: לא, על זה מדובר.

<אתי בנדלר: בדיוק על זה אנחנו מדברים.

<אתי בנדלר: זו הבעיה העיקרית.

חמד עמאר: אני חושב שיש מקום להתייחס לזה.

קארין אלהרר: חמד, רגע, אני מתייחסת לזה.

קארין אלהרר: הסעיף, כמו שהוא מנוסח עכשיו, סעיף 91, אומר את הרעיון הכללי של התכנית כפי שהיא באה לידי ביטוי בדוח של ועדת לנדס.

קארין אלהרר: כולנו יודעים, זה לא סוד וטוב שכך, שמתנהל משא ומתן, מאוד אינטנסיבי יש לומר, בין ההסתדרות לבין האוצר באשר לזכויותיהם של העובדים, בין אם מדובר בתנאי פרישה וגם מצבם של עובדים אם יוכלו וכאשר יוחזרו או יעברו בחזרה למשדר הציבורי החדש, מה יהיו התנאים ואיזה מספרים של עובדים.

קארין אלהרר: הדבר הזה נמצא כרגע בהתדיינות.

קארין אלהרר: אני חושבת, וזו הצעתי כרגע, שככל שתהיה הסכמה, ואני מאמינה שתהיה הסכמה, בין האוצר לבין ההסתדרות, נכניס סעיף שיגיד בדיוק את ההסכמה, יגיד כמה עובדים יחזרו, וככה באמת נוכל לתת ביטוי ומענה לעובדים, לדעת לפחות כמה חוזרים, וזה גם ייתן מענה לשאלה החוקתית שעורך דין בלס העלה.

קארין אלהרר: אני חושבת, שוב, ברור הרי שעל כל חוות דעת משפטית אחת אפשר לכתוב עוד ארבע נגד ואפשר להיות בפינג פונג לנצח בין חוות דעת משפטיות וזה עניין של תפיסות עולם, וזה עניין של איזה פסק דין בדיוק בא לי לצטט באותו רגע, וזה לא מדע מדויק.

קארין אלהרר: עולם המשפטים הוא בוודאי לא מדע מדויק.

קארין אלהרר: אני חושבת, זו גרסה אחת של הדברים ויכולות להיות גרסאות אחרות.

קארין אלהרר: ואני באמת חושבת שבגלל שזו לא אמירה בחקיקה, סימן קריאה, נגמר הדיון, בדיוק בגלל שכן מתקיים משא ומתן אני בהחלט חושבת שיש לאפשר למשא ומתן להתנהל בנפש חפצה מצד שני הצדדים, כן להגיע לידי הסכמות.

קארין אלהרר: ככל שתהיינה הסכמות ואני משוכנעת שתהיינה, ככל שיהיה מקום נביא אותן לידי ביטוי גם בחקיקה.

קארין אלהרר: גם אם נאשר את הסעיף כמו שהוא, היה תיקון קטן, אם אני זוכר, בתיקון הקטן שאנחנו מדברים עליו, עדיין זה לא ימנע להוסיף סעיף או לגרוע סעיף.

קארין אלהרר: החקיקה עדיין פתוחה, לא סיימנו את הדיון ואני באמת חושבת שלא כדאי כרגע להתחיל להתפלפל עם ניסוח משפטי שיכול להיות בכלל שהמון דיונים והמון ויכוחים שאנחנו מנהלים כאן יקבלו מענה וביטוי בהסכמות שיושגו.

גלעד ארדן: אני מקבל לגמרי את מה שהצעת, אני רק רוצה לומר לחברי הכנסת חמד עמאר, איתן, כל מי שהעלה את זה, שהכוונה שלי עוד היום, כיוון שאנחנו בלוח זמנים מאוד קצר אני אציע להסתדרות עוד היום ולאגודת העיתונאים את ההצעה שלי.

גלעד ארדן: במידה שהיא תיענה מה טוב, במידה שהיא לא אני אנסה לשכנע את חברי הוועדה להוסיף סעיף חדש, 91א רבתי, או משהו כזה, שבו, כפי שאת אמרת, נחייב את הגוף החדש, יהיה אשר יהיה, לאיזה שהיא מכסת מינימום של קליטת עובדים שלגביהם, כפי שתיארנו בעבר, יהיה צריך גם להיות פטור ממכרז - - -

חמד עמאר: כן, זה מה שאני - - -

קארין אלהרר: ברור, כן.

גלעד ארדן: על פי שיקול דעת המנהל או מי שיקים את הגוף.

גלעד ארדן: ומעבר לזה כמובן לא תיגרע זכותם, אבל זה ברור מאליו, של העובדים להתמודד במכרז על הליכי קבלה.

קארין אלהרר: בסדר גמור.

<אתי בנדלר: מה עם ההצעה בסעיף קטן (ב).

קארין אלהרר: סעיף קטן (ב), הייתה התחייבות של הכנ"ר הבוקר לא לפטר - - -

גלעד ארדן: אבל אמרנו - - -

<אתי בנדלר: אמרתם שתגישו הצעה.

קארין אלהרר: שתגישו הצעה בעניין הזה לגבי - - -

גלעד ארדן: בסדר, אבל לא אמרתם לנו שבמהלך היום נגיש הצעה.

גלעד ארדן: על המהות אנחנו מצביעים, לא על הניסוח.

<אתי בנדלר: אבל מה יהיה במהות הזאת?

גלעד ארדן: אמרנו אותה רק שש פעמים בערך עד רגע זה, אולי שבע.

קארין אלהרר: שבע זה מספר טיפולוגי.

גלעד ארדן: את שואלת ברצינות?

<אתי בנדלר: לגמרי ברצינות.

<אתי בנדלר: אני אזכיר.

<אתי בנדלר: יושבת הראש הציעה, אם אני זוכרת נכון, שהסמכות שלו לפטר תהיה בהתאם לסמכויות הקיימות היום, משהו כזה, זה היה הרעיון, ואתם - - -

גלעד ארדן: לא צריך לומר את זה.

<אתי בנדלר: לא מעבר לכך.

<אתי בנדלר: זאת אומרת שכדי לוודא שזה לא - - -

איתן כבל: את מדברת על (ב), נכון?

איתן כבל: אבל אתה בסוף הצעת איזה - - -

<אתי בנדלר: בנסיבות שבהן הייתה הרשות הופכת ל - - -

גלעד ארדן: אמרתי, אבל זה היה גם על בסיס מה שהכנ"ר אמר, שלא יהיו פיטורין בעילה של צמצומים, סגירת יחידות או קיצוצים וכל יתר הסמכויות הן כפי הסמכויות הקיימות היום לאורגנים של רשות השידור.

גלעד ארדן: זאת המהות, הניסוח המשפטי - - -

חמד עמאר: אי התאמה, אתה לא יכול ל - - - אם הוא עובד שם הוא לא הולך על אי התאמה.

חמד עמאר: מה שאמר השר זה הדבר הנכון.

קארין אלהרר: הניסוח המדויק יועבר בהמשך, כרגע זה - - -

חמד עמאר: ברוח דבריו של השר.

קארין אלהרר: כן.

<לזר צנדקוביץ: אני רוצה להתייחס לנושא של העלות.

<לזר צנדקוביץ: השר הדגיש, פה בסעיף (ד) - - -

קארין אלהרר: הורדנו את סעיף (ד).

<לזר צנדקוביץ: אבל בכל אופן משהו שקשור לעלות של העובדים שנשארים בתקופת המעבר.

קארין אלהרר: אבל אין כרגע סעיף.

<לזר צנדקוביץ: אני מדבר על תקופת המעבר.

קארין אלהרר: כל הפרק הזה הוא על תקופת המעבר.

<לזר צנדקוביץ: לא, אחרי זה, התחולה, מה שיהיה אחרי, לא בתקופת המעבר בשנה הזאת.

<לזר צנדקוביץ: בשנה הזאת אנשים יישארו לעבוד ואני שואל אם הם יישארו לעבוד בהסכם הקיבוצי שייחתם או שיהיה ואם ייפגע שכרם בעקבות הבאר או הבריכה שהולכת וקטנה.

<לזר צנדקוביץ: הבטן הרכה של העובדים היא השעות הנוספות.

קארין אלהרר: לזר, יש כרגע הסכם קיבוצי?

<לזר צנדקוביץ: כן.

קארין אלהרר: הוא ממשיך לחול.

קארין אלהרר: מה השאלה?

<לזר צנדקוביץ: בסדר, השאלה שלי שבעקבות זה שממנים מפרק או נאמן, הוא ישמור על איזה שהוא מצב של איזון, הבטן הרכה של המערכת הזאת זה העובדים, זה המקום הראשון שייפגע.

קארין אלהרר: לזר, מה השאלה?

<לזר צנדקוביץ: שלא יפגעו בעובדים.

קארין אלהרר: אמרנו את זה.

<לזר צנדקוביץ: מבחינה כספית.

קארין אלהרר: אמרנו את זה.

קארין אלהרר: אני מעלה להצבעה את סעיף 91.

קארין אלהרר: מי בעד?

קארין אלהרר: מי נגד?

קארין אלהרר: עבר פה אחד.

קארין אלהרר: בעד – רוב

קארין אלהרר: הסעיף אושר.

קארין אלהרר: יש שתי הסתייגויות של עיסאווי, גברתי היועצת המשפטית.

<אתי בנדלר: סעיף 91(א).

קארין אלהרר: מ-(ב) הוא ירד ואין (ד).

<אתי בנדלר: היה את נושא משרה בעל אופי ניהולי, הוא ירד מזה?

חמד עמאר: הוא הוריד את (ב).

קארין אלהרר: כן, עורכת דין ברוק.

זכויות רשות במקרקעין או לגבי מקרקעין, לרבות חובות או התחייבויות הנוגעים אליהן (בסעיף זה – נכסי המקרקעין של הרשות), יעברו לקניין המדינה בלא תמורה, לפי הוראות סעיף זה.

(1) המפרק יכין רשימה של נכסי המקרקעין של הרשות שידועים לו ויעבירה לחשב הכללי במשרד האוצר עד ל-45 ימים לפני יום התחילה, או עד ליום 15 באוגוסט 2015 (ל' באב התשע"ה), לפי המוקדם (בסעיף זה – רשימת הזכויות); החשב הכללי יודיע למפרק אם יש ברשימה הזכויות זכויות שהוא מבקש שיעברו לקניין המדינה ויפרסם את הרשימה ברשומות; פורסמה הרשימה כאמור, יעברו הזכויות המפורטות לקניין המדינה ביום הפרסום ברשומות; (2) על אף האמור בהוראות פסקה (1) רשאי החשב הכללי להורות בכל עת על העברת נכסי מקרקעין של הרשות לקניין המדינה; ביקש החשב הכללי לעשות כן, יודיע החשב הכללי למפרק ויפרסם ברשומות כאמור בפסקה (1) והנכסים יעברו לקניין המדינה במועד פרסומם ברשומות.

(3) יתגלו נכסי מקרקעין של הרשות לאחר מועד ביטול האישיות המשפטית של הרשות יעברו לקניין המדינה.

לצורך העברה כאמור בסעיף קטן (א) תוגש לרשם המקרקעין בקשה, בטופס שיקבע שר המשפטים, לרישום זכויות המדינה במקרקעין הרשומים בפנקסי המקרקעין ואשר הוקנו למדינה לפי סעיף קטן (א), או לרישום הערה על הקניית הזכויות במקרקעין כאמור למדינה.

רשם המקרקעין ירשום בפנקסי המקרקעין לפי בקשה כאמור בסעיף קטן (ב) את זכויות המדינה במקרקעין או את ההערה על הקניית הזכויות בהם, ולא יידרשו כתנאי לרישום הזכויות או ההערה כאמור מסמכים או אישורים נוספים על הבקשה לרישום ובכלל זה שטר עסקה, ייפוי כוח מאת רשות השידור וכל מסמך או אישור המהווה הוכחה לכך ששולמו תשלומי חובה.

פעולות המדינה בכל הנוגע לשימוש במקרקעין שהזכויות בהם או לגביהם הוקנו למדינה לפי סעיף זה ייעשו בתיאום עם המפרק".

<דנה נויפלד: הסעיף פשוט מסביר את אופן העברת המקרקעין לבעלות המדינה.

<דנה נויפלד: מדובר במקרקעין של הרשות, או שלרשות יש זכויות בהן ופשוט מדובר פה על סעיף שמסביר את אופן העברת המקרקעין כאמור.

<אתי בנדלר: את יכולה להסביר, בבקשה, את פסקה (2).

<אתי בנדלר: זה נוסח חדש שהוצע, אני קוראת אותו עכשיו לראשונה, לכן אני מבקשת הסבר קצת - - -

<דלית זמיר: הוא יותר מוצלח.

<אתי בנדלר: אני מקווה.

<אתי בנדלר: סעיף קטן (א) קובע את העיקרון, אבל הוא אומר שהעיקרון כפוף להוראות סעיף קטן (ב) למעשה, נכון?

<אתי בנדלר: כי אתם אומרים לפי הוראות סעיף זה.

<דלית זמיר: סעיף (א) קובע את הכלל ו-(ב) קובע את אופן ההעברה, איך נקבעים איזה מקרקעין עוברים למדינה ואיזה לא.

<אתי בנדלר: זאת אומרת יכול להיות שיהיו מקרקעין שלא יעברו.

<דלית זמיר: תיאורטית כן.

איתן כבל: ולאן הם יילכו?

<אתי בנדלר: אם זה רק תיאורטית אז אין טעם באמירה.

<אתי בנדלר: אז בפסקה (1) אתם אומרים שהמפרק יכין רשימה, יפרסם אותה ברשומות והחשב הכללי יודיע איזה מקרקעין מתוך הרשימה או איזה זכויות במקרקעין, כי אנחנו צריכים לזכור שמדובר גם במקרקעין שזה לאו דווקא בעלות או שכירות ארוכת טווח, יכול להיות גם שזו זכות קדימה בזכויות או הערות אזהרה וכיוצא באלה זכויות אחרות.

<אתי בנדלר: אז הוא מודיע לגבי איזה מקרקעין הוא מבקש זכויות ואז יעברו הזכויות ביום הפרסום ברשומות.

<אתי בנדלר: עכשיו את אומרת, על אף האמור בהוראות פסקה (1) רשאי החשב הכללי להורות בכל עת על העברת נכסי מקרקעין של הרשות לקניין המדינה.

<אתי בנדלר: אני לא מבינה איך זה מתיישב עם פסקה (1).

<דלית זמיר: בעצם פסקה (1) קובעת את הכלל, שהמפרק יכין רשימה והוא צריך להציג אותה עד 45 ימים לפני יום התחילה, או עד 15 באוגוסט 2015.

<דלית זמיר: נניח אם יש נכסים מסוימים שלא צריך לחכות עד למועד הזה, אלא מוסכם על כולם שאפשר להעביר אותם לפני כן, זה אומר שאני לא צריך לחכות לרשימה של הכנ"ר אם יש מקרקעין שאני יודע שהם בבעלות הרשות ואני רוצה שיעבירו אותם לבעלות המדינה, אז אני יכולה להודיע למפרק בעצם שאני רוצה לקבל את המקרקעין עכשיו.

<דלית זמיר: הכול כפוף לתיאום מול המפרק וצריך להבטיח שלא תיפגע הפעילות השוטפת, אבל - - -

<אתי בנדלר: אני מוכרחה לומר, סליחה, (א) מאוד לא ברור.

<דלית זמיר: אין שום בעיה לשנות את הנוסח.

<אתי בנדלר: אוקיי, זו הכוונה.

<אתי בנדלר: האם המקרקעין האלה שלגביהם החשב מודיע שהוא מבקש העברת בעלות מיד - - -

<דלית זמיר: לפני שיש את הרשימה.

<אתי בנדלר: לא ייכללו בסופו של דבר ברשימה?

<אתי בנדלר: זאת אומרת הרשימה תהיה רשימה חלקית של מקרקעין שלגביהם יש זכויות לרשות במועד פרסום הרשימה, לא שהיו בבעלות או שלרשות היו זכויות לגביהם ערב פרסום החוק.

<דלית זמיר: זה נראה לי הגיוני.

<דלית זמיר: זאת אומרת אם כבר המקרקעין הועברו - - -

<אתי בנדלר: זה הרעיון?

<אתי בנדלר: זאת אומרת זו רשימה שיורית בסך הכול?

<דלית זמיר: אם משהו לא הועבר.

<דלית זמיר: אם משהו הועבר - - -

<אתי בנדלר: בעצם את מדברת על איזה שהם מקרקעין שאולי החשב הכללי לא יודע שיש לרשות?

<דלית זמיר: למה?

<דלית זמיר: לא בהכרח.

<דלית זמיר: הכלל הוא שאנחנו עושים את זה באמצעות רשימה מסודרת שמפורסמת 45 יום לפני כן.

<אתי בנדלר: זה לא הכלל.

<אתי בנדלר: הכלל הוא שהם אומרים היום - - -

<דלית זמיר: הם יכולים, זה לא גורע מהזכות שלהם לומר מחר גם שהם רוצים מקרקעין מסוימים.

<דלית זמיר: זה לא גורע.

<דלית זמיר: זה לא בהכרח עניין של רשימה שיורית, אבל יש פה בעצם שני מנגנונים.

<דלית זמיר: מנגנון אחד אומר שכל עוד לא אמרתם לי כלום אני אפרסם את הרשימה, אבל תודיעו לי מתוך הרשימה מה אתם רוצים.

<דלית זמיר: אם אתם יודעים כבר היום, או מחר, לפני הרשימה, שיש מקרקעין מסוימים שאתם רוצים להעביר אותם, זה לא גורע מהזכות שלכם להודיע לנו.

<אתי בנדלר: אז מה המטרה של הפרסום ברשומות?

<אתי בנדלר: אני חשבתי שזה להביא את זה לידיעת הציבור הרחב, באיזה מקרקעין יש לרשות זכויות - - -

<דפנה גלוק: לא, המקרקעין שמפורסמים שם זה המקרקעין שעוברים.

<אתי בנדלר: אבל המקרקעין שיועברו לפי הדרישה הראשונה לא יפורסמו.

<דלית זמיר: הם יפורסמו גם ברשומות, זה גם כתוב.

<אתי בנדלר: לצורך מה?

<דלית זמיר: ביקש החשב הכללי, כתוב פה, יודיע החשב הכללי ויפרסם ברשומות.

<דלית זמיר: זה מופיע גם.

קארין אלהרר: דלית, אני גם לא כל כך הבנתי.

קארין אלהרר: סעיף קטן (1) מדבר באופן כללי, אומר שכל המקרקעין בבעלות, או יחס אחר, לא רק בעלות, הערת אזהרה, שכירות, כל הרשימה תפורסם ברשומות.

<דלית זמיר: לא, מה שמועבר.

<דלית זמיר: המפרק יכין רשימה של נכסי המקרקעין של הרשות שידועים לו ומודיע לחשב הכללי.

גלעד ארדן: הפרסום ברשומות הוא רק סעיף קטן (2), הוא לא כתוב ב-(1).

<דלית זמיר: לא, גם ב-(1) זה כתוב.

<דלית זמיר: אני אסביר.

<דלית זמיר: החשב הכללי יודיע למפרק אם יש ברשימת הזכויות זכויות שהוא מבקש שיעברו לקניין המדינה ויפרסם את הרשימה של מה שהוא רוצה שהוא יעביר - - -

גלעד ארדן: ב-(1) כתוב ברשומות?

<אתי בנדלר: כן.

<אתי בנדלר: החשב הכללי יודיע למפרק אם יש ברשימת הזכויות זכויות שהוא מבקש להעביר - - -

קארין אלהרר: דלית, מהתחלה.

<דלית זמיר: רשימת המקרקעין היא רשימה שנועדה לגורמי האוצר כדי שיעברו על הרשימה ויגידו איזה מקרקעין עוברים או לא.

<דלית זמיר: מה שלא עובר הקונס מממש, כפי שהוא עושה ביחס לכל הנכסים האחרים של הרשות.

<דלית זמיר: מקרקעין שעוברים, יש פרסום ברשומות שממועד הפרסום ברשומות המקרקעין האלה עברו.

קארין אלהרר: זה משהו טכני של העברה?

<דלית זמיר: נכון.

<דלית זמיר: זה נועד ליצור איזה שהיא ודאות שהנה, מהפרסום עבר.

<אתי בנדלר: אני רוצה להבין, איפה מובטח כאן שכל עוד המפרק ממשיך להפעיל את הרשות נכנס בעצם - - -

<דלית זמיר: זה סעיף קטן (ו).

<דלית זמיר: היא הקריאה את זה.

<דלית זמיר: בתיאום עם המפרק.

<אתי בנדלר: בתיאום עם המפרק, יפה מאוד.

<אתי בנדלר: ואם המפרק יגיד 'אני מצטער, מה שאתם מבקשים כרגע מפריע לי לפעילות השוטפת של הרשות', איפה באה לידי ביטוי ההוראה שאומרת ובלבד שלא יהיה בהעברת הקניין למדינה כדי לפגוע בפעילות השוטפת של הרשות.

<אתי בנדלר: יש את זה בנכסים.

גלעד ארדן: תוסיפי.

<דלית זמיר: אפשר להוסיף.

<דלית זמיר: הכוונה הייתה דרך התיאום, אבל אין בעיה להוסיף את זה.

<רינה חכמון: את צודקת באלף אחוז, כי המפרק יכול להגיד, 'אוקיי, אני צריך את המקרקעין, יש לי תכניות שכבר אושרו', תעברי ללוד או למקום אחר ו - - -

קארין אלהרר: בסדר, הוספנו.

קארין אלהרר: הכול בסדר.

<דנה נויפלד: 'ובלבד שהעברתם לא תפגע - - -

<דלית זמיר: 'לא תפגע בהמשך פעילותה השוטפת של הרשות לרבות קיום השידורים בידיה עד יום התחילה'.

<דלית זמיר: הוספנו את זה בכמה מקומות.

<משה שגב: אחת הבעיות שיש פה, גברתי, מתייחסים למקרקעין כל הזמן, זה נכון, אבל בתוך המקרקעין יש גם ציוד ששווה מיליונים, עשרות מיליונים.

<משה שגב: מה קורה איתו?

<משה שגב: אני לא סתם אומר את זה, אדוני השר, אני אגיד לך כבר למה, כי אני כבר שומע מה קורה בשוק ואומרים איך הולכים לטרוף את הדבר הזה בזיל הזול בשוק הפרטי.

<משה שגב: אז אני חושב ש - - -

קארין אלהרר: רגע, אבל הוא אומר שיש התייחסות.

<רינה חכמון: יש גם את העניין של השווי של הקרקע, כי יש הבדלים בין שמאים לגבי שווי הקרקע.

י צחק: אני באמת מבקש סליחה, יכול להיות שהשאלה שלי לא במקום.

י צחק: אני קראתי בדוח מבקר המדינה 62 על נכסי הנדל"ן של רשות השידור, כותב המבקר כי בפועל זכויות הרשות במרבית הנכסים לא נרשמו על שמה בלשכת רישום מקרקעין, עקב כך אין מידע מלא על זכויות שיש לה בנכסים שבידיה.

י צחק: יתרה על כך לפי רישומי מינהל נכסי הדיור הממשלתי שום נכס שלו, של הרשות, אינו נמצא בשימוש הרשות ואילו לפני רישומי הרשות שבעה נכסים שבשימוש שייכים לו.

י צחק: זאת אומרת התמונה לא ברורה.

י צחק: אנחנו מעבירים עכשיו ברשומות קרקע או נכס נדל"ן כאילו של הרשות, לא של הרשות.

י צחק: זו סתם שאלת תם, איך עושים את זה?

י צחק: מישהו היה קונה בית כך?

גלעד ארדן: אני לא מצליח להבין מה - - -

איתן כבל: מה אתה רוצה?

י צחק: רושמים ברשומות מה - - -

איתן כבל: מה, אתה רשם?

י צחק: לא, אני לא רשם, אבל אמר מישהו - - - כל העסקה הזאת בנויה על נדל"ן שאני בינתיים משתמש בו כעובד לא טוב, כי הרי ההסכמים וזה, בסדר?

י צחק: ומישהו בא ועושה פריש מיש ולוקח את הדבר הזה בלי להסביר לאף אחד מה זה, כמה הוא שייך ולאן זה?

י צחק: לעשות עסקה חדשה.

קארין אלהרר: טוב, שאלת, תודה.

<רינה חכמון: זה חלק גדול של המימון.

קארין אלהרר: אני רוצה לשמוע את החשב הכללי.

<יהונתן רזניק: אנחנו בעצם אומרים בסעיף הזה שרק הנכסים שיעברו הם נכסים שבהם לרשות השידור יש זכויות בהם.

קארין אלהרר: ברור.

קארין אלהרר: אי אפשר להעביר משהו כשאין זכויות למישהו.

<יהונתן רזניק: האדון מתכוון למשל לנכסים שהרשות יושבת בהם, אבל הזכויות לא הוגדרו, הזכויות שייכות למדינה כבר כיום, אותן זכויות יישארו של המדינה.

<יהונתן רזניק: זאת אומרת אנחנו באים פה להסדיר את הזכויות ששייכות לרשות השידור, זכויות שעוגנו במהלך השנים, אם זה בהסכמים, בהערות אזהרה, מתוקף זה שהם יושבים שם או מתוקף זה שהם רשומים ברשומות, הכול בעצם עובר חזרה לידי המדינה.

<יהונתן רזניק: אם זה רשום אצל המדינה, או אם זה רשום אצל רשות השידור ויעבור לידי המדינה.

<אמיר גילת: הנכסים של רשות השידור מתחלקים לשני סוגים עיקריים, אחד זה נכסים שבבעלות מלאה רשומה בטאבו על שם רשות השידור, כמו מתחם שערי צדק ועוד איזה נכס ברחוב ירמיהו והסוג השני זה נכסים שאנחנו מגדירים אותם כעדיין לא רשומים על שם רשות השידור בטאבו, וגם לא יירשמו מן הסתם, אבל יש בוודאי לרשות השידור זכויות.

<אמיר גילת: כל הנושא הזה נבדק גם לאחר דוח מבקר המדינה, טופל והוא גם מהווה את הנדבך העיקרי לנספח הנדל"ן של הסכם המימון 2012.

<אמיר גילת: כלומר הדברים ידועים - - -

קארין אלהרר: תודה רבה.

איתן כבל: שאלה טכנית נוספת.

איתן כבל: מה קורה עם נכסים שמסתבר שתוך כדי תנועה התגלו עוד נכסים ששייכים לרשות, מה יהיה מצבם?

<קריאה: יילכו לתוכן.

איתן כבל: לא, באמת.

קארין אלהרר: בשביל זה הכנ"ר עושה את הרשימה.

גלעד ארדן: כתוב התגלו, זה יעברו לקניין המדינה.

<אתי בנדלר: גברתי, אם את מעמידה את זה להצבעה, זה כמובן בכפוף לכך שהנוסח ש - - -

קארין אלהרר: כמובן.

קארין אלהרר: דלית, צריך לעבוד על הנוסח, בסדר?

קארין אלהרר: אני מעמידה להצבעה את סעיף 92.

<אתי בנדלר: הסתייגות.

<אתי בנדלר: ההסתייגות הראשונה שלו בעצם התקבלה כי הוא מציע בסעיף 92, שהיה והפעולות יכולות לפגוע בשידורים בתקופת הפירוק, וב-93(ד) הוא מציע בכל מקום אחרי שאומרים מפרק גם נאמן.

<אתי בנדלר: אז זה אנחנו נכניס להסתייגות.

קארין אלהרר: מי בעד ההסתייגות של עיסאווי פריג'?

קארין אלהרר: מי נגד?

קארין אלהרר: ההסתייגות נפלה.

קארין אלהרר: בעד – מיעוט

קארין אלהרר: ההסתייגות לא אושרה.

<אתי בנדלר: ההצעה נפלה, נרשמה הסתייגות.

קארין אלהרר: מי בעד סעיף 92?

קארין אלהרר: מי נגד?

קארין אלהרר: ההצעה עברה פה אחד.

קארין אלהרר: בעד – רוב

קארין אלהרר: הסעיף אושר.

קארין אלהרר: סעיף 93, העברת הארכיון וזכויות הקניין הרוחני של הרשות לתאגיד השידור הציבורי.

קארין אלהרר: בבקשה.

"ארכיון הרשות וכל זכויות הקניין הרוחני של הרשות יועברו לתאגיד השידור הציבורי ביום התחילה, בלא תמורה; לעניין זה "זכויות קניין רוחני" – כהגדרתם בסעיף 69(ג)".

<אתי בנדלר: ברור שזה צריך להיות כפוף, גברתי, לאותו סעיף שהוועדה כבר אישרה על העברת חלק מהארכיון לכנסת.

<דנה נויפלד: יש לי שאלה, להבהיר.

<דנה נויפלד: האם צריך להגיד ארכיון הרשות או ארכיוני הרשות?

גלעד ארדן: אנחנו רוצים שזה יהיה ברור שזה כולל הרדיו.

<קריאה: ארכיוני.

<קריאה: דנה, האם 'ארכיוני' יכול להיות בעיה שזה גם ארכיון של מסמכים וכאלה?

קארין אלהרר: הכול כולל הכול.

<דנה נויפלד: לא, המסמכים, יש להם הסדר מיוחד.

<דנה נויפלד: צריך לקשור את זה לסעיף שכבר הוצבע עליו בעניין של שימור ותיעוד.

<קריאה: ארכיוני השידור.

<דנה נויפלד: בסדר, אתי?

<דנה נויפלד: זה עניין של נוסח.

<דנה נויפלד: צריך לקשר לסעיף של השימור והתיעוד, כי הכוונה היא לחומר ארכיוני שהוא לא גם הניירת.

<קריאה: מסמכים, מכתבים, תיקים.

<קריאה: ארכיוני השידור, את מתכוונת, זה המושג.

<דנה נויפלד: כן.

<דנה נויפלד: אנחנו נבדוק את זה עם גנזך המדינה, אם המילה ארכיון כאן נכונה או שצריך להגיד משהו אחר.

<יריב מוזר: השאלה מופנית לכונס הנכסים.

<יריב מוזר: אדוני כונס הנכסים, ארכיון הרשות הוא הנכס הגדול ביותר שיש להם שם, הוא נכס ציבורי, איך אתה יכול להבטיח שבתקופת המעבר אתה שומר על מה שנמצא שם?

<יריב מוזר: אנחנו מכירים מצבים מהעבר של רשות השידור שאנשים שפרשו ממנה מחזיקים אצלם בבית נכסים ששייכים למדינה ואנחנו מפחדים שהדבר הזה יקרה גם עכשיו בתקופת המעבר.

<דוד האן: אני ער לחששות.

<קריאה: מאיפה אתה לוקח את זה?

<קריאה: למה אתה - - -

<יריב מוזר: אתה רוצה שאני אגיד שמות?

<קריאה: תגיש תלונה.

<יריב מוזר: אני אגיש תלונה.

<יריב מוזר: אוקיי.

קארין אלהרר: די, חברים.

קארין אלהרר: לא לקחת כל דבר באופן אישי.

<קריאה: למה אתה משמיץ?

גלעד ארדן: אני מצטרף לעובדי הרשות בתגובה.

קארין אלהרר: די, לא כל דבר - - -

<קריאה: שיגיש תלונה, למה הוא משמיץ?

<קריאה: איזה חוצפן.

<תמנה עורב: יש משטרה.

קארין אלהרר: חברים, קהל יקר, לשמור על שקט.

<דוד האן: אני ער לחשיבות העליונה של שימור הארכיונים, בלשון רבים, של רשות השידור.

<דוד האן: אין ספק שזה נכס של הציבור, פשוטו כמשמעו.

<דוד האן: אני חוזר למה שאמרתי בראשית היום, אבל על מנת לא להטריח נעשה זאת בקצרה, אנחנו רואים בתפקידנו, בעיקר בתקופה הראשונה, בין יום הפרסום ליום התחילה, תפקיד של שימור אל"ף, קיומו של הרצף של השידור הציבורי, הבטחת רציפות השידור הציבורי ושימור הנכסים הציבוריים בבחינת בעצם, זה הוזכר קודם גם על ידי משרד התקשורת, רץ שמעביר את מקל השליחים.

<דוד האן: אני זה שצריך להבטיח העברת מקל חלקה ככל האפשר אל הגוף הציבורי החדש, שאליו יועברו הארכיונים הללו והטיפול בנכסים הציבוריים של השידור הציבורי בישראל.

<דוד האן: כל חשש לשלומו, לתקינותו הפיזית של הארכיון או הארכיונים וכו', יטופל בשיא תשומת הלב ועם כל המשאבים הנדרשים לכך וחלילה, אם תהיה כל תקלה, נידרש לה.

<דוד האן: כרגע לא ידוע לי על שום תקלה ולמה להקדים דברים שכרגע אינם על הפרק ולפי שעה לא קיימים?

<תמנה עורב: יש לי שאלה, אם אנחנו יכולים לשים הערת אזהרה על הנכסים, כדי שישולמו כל החובות כלפינו?

קארין אלהרר: לא תצטרכי, הכנ"ר התחייב לשלם.

איתן כבל: זה במשא ומתן עם ההסתדרות.

<רינה חכמון: עניין הארכיון מאוד מאוד חשוב בעיניי.

<רינה חכמון: הנושא של הזכויות בקניין הרוחני הוא מאוד מאוד חשוב וקריטי ופתוח להמון תביעות משפטיות ואנחנו היחידים שיודעים מה יש בארכיון שלנו והארכיון שלנו הוא לא הדבר הכי מסודר.

<רינה חכמון: כדאי שעובדי הארכיון - - - לא, אני אומרת את זה כי יש חומרים שנמצאים בדאבל סיסטם- - -

איתן כבל: טוב שהיא לא נמצאת כאן.

קארין אלהרר: בילי.

<רינה חכמון: ויש חומרים שנמצאים בשלושת רבעי אינץ' ויש חומרים שקרועים ויש חומרים שבחלק מהם יש זכויות ויש חומרים שאסור להשתמש, מותר להשתמש.

קארין אלהרר: הצעתך, רינה.

<רינה חכמון: אני מציעה שלפחות עובדי הארכיון שלנו ימשיכו לעבוד בתאגיד החדש, כי רק הם יודעים מה קורה שם.

קארין אלהרר: רינה, אבל אין הצעה אחרת - - -

איתן כבל: רינה, הנחת העבודה, לא כי כל כך ירצו אותם, כי לא תהיה ברירה גם למערכת.

<רינה חכמון: רק הם יודעים מה קורה שם.

קארין אלהרר: אז הכול טוב, בסדר.

קארין אלהרר: אני מעלה להצבעה את סעיף 93.

קארין אלהרר: מי בעד?

קארין אלהרר: מי נגד?

קארין אלהרר: ההצעה עברה פה אחד.

קארין אלהרר: בעד – רוב

קארין אלהרר: הסעיף אושר.

קארין אלהרר: סעיף 94, המחאת חוזים לרכישת הפקות מקומיות קנויות מרשות השידור לתאגיד השידור הציבורי.

תאגיד השידור הציבורי יודיע למפרק, בהקדם האפשרי ולא יאוחר מיום התחילה, על חוזים לרכישת הפקות מקומיות קנויות, שנכרתו בידי הרשות אשר הוא מבקש שיומחו אליו.

עד למועד מתן ההודעה כאמור בסעיף קטן (א) יעמדו בתוקפם החוזים האמורים באותו סעיף קטן, המפרק לא יפעל לוויתור עליהם והוראות סעיף 350י לחוק החברות לא יחולו; אין בהוראות סעיף קטן זה כדי לגרוע מזכותו של הצד השני לחוזה לבטלו בשל הפרתו בידי הרשות, אלא אם כן ביקש המפרק לאמצו ובית המשפט אישר את אימוצו בהתאם להוראות סעיף 350ח לחוק החברות, בשינויים המחויבים.

הודיע תאגיד השידור הציבורי לפי הוראות סעיף קטן (א) על החוזים שהוא מבקש שיומחו לו, יראו חוזים אלה כאילו אומצו בידי המפרק במועד מתן ההודעה כאמור, ואולם חוזים שלצד השני קיימת זכות לבטלם בשל הפרתם בידי הרשות, לא יאומצו אלא באישור בית משפט לפי הוראות סעיף 350ח לחוק החברות, והמפרק יפעל לאימוצם כאמור.

חוזים שאומצו לפי הוראות סעיף קטן (ג) יומחו לתאגיד השידור הציבורי ביום התחילה, גם אם נקבעה בחוזה הוראה המונעת המחאה כאמור, ולעניין המחאת חבות – גם בלא הסכמת הצד השני לחוזה.

הומחו חוזים לתאגיד השידור הציבורי לפי סעיף קטן (ד), יראו כאילו הומחו לתאגיד כאמור גם כל החיובים במסגרת אותם חוזים, שמועד פירעונם לאחר יום הפרסום, למעט חיובים בנוגע לשידורים ששודרו או שישודרו בידי הרשות עד יום התחילה; נפרעו בידי המפרק חיובים המומחים לפי הוראות סעיף קטן זה לתאגיד השידור הציבורי, ישיב תאגיד השידור הציבורי למפרק את הסכומים האמורים".

<תמנה עורב: אפשר לקבל הסבר לסעיף הזה?

<דלית זמיר: בעיקרון למפרק או לבעל תפקיד בהליכי חדלות פירעון יש סמכות לפנות לבית המשפט בבקשה לוותר על חוזים או לאמץ חוזים נמשכים.

<דלית זמיר: במקרה הזה מדובר בחוזים מיוחדים, בחוזים להפקות שלמעשה הם ישפיעו על תאגיד השידור הציבורי החדש.

<דלית זמיר: אלה הפקות שלא יהיו בתקופת הפירוק ולכן חשבנו שנכון שההחלטה לגבי המשכם של החיובים האלה או הפסקתם תהיה נתונה לתאגיד השידור הציבורי החדש.

<דלית זמיר: לשם כך קבענו את כל המתווה הזה שאומר שאנחנו רוצים שבהקדם האפשרי אותו תאגיד יודיע למפרק באיזה חוזים הוא מעוניין ובאיזה הוא לא מעוניין ובהתאם לזה יפעל המפרק.

<דלית זמיר: הסמכות לא נתונה למפרק בעצמו אלא הוא צריך לפנות לבית המשפט אם הוא רוצה לוותר על חוזים.

<דלית זמיר: לפנות לבית המשפט ולבקש ויתור על החוזים והוא גם יכול לכפות על הצד השני את המשך ההתקשרות על אף הפרה קודמת.

<דלית זמיר: זו סמכות שקיימת בחוק החברות ואנחנו מאמצים אותה כאן.

<דלית זמיר: אבל הקביעה אומרת שאנחנו ננסה להמתין לאותה אמירה של תאגיד השידור הציבורי לגבי איזה חוזים הוא מעוניין ואיזה לא כדי שנפעיל את סמכויות המפרק בהתאם.

<דלית זמיר: יש גם הוראה שקובעת איך יבוצעו התשלומים לעניין הזה, כי למעשה מאחר שמדובר בחובות שיסייעו לתאגיד השידור הציבורי ולא פועלים לטובת תקופת הפירוק, מי שיישא בחיוב הזה הוא תאגיד השידור הציבורי, למעט שידורים שנעשו באותה תקופת ביניים, בתקופת הפירוק, בהם יישא המפרק.

<דלית זמיר: זה למעשה מה שאותם סעיפים אומרים, אני אשמח כמובן לענות לשאלות.

קארין אלהרר: לי יש שאלה.

קארין אלהרר: מה שקורה זה שאנחנו נתנו בידיו של המפרק והאנשים שימונו מטעמו להתחייב ולהתקשר גם עם חברות הפקה על מנת להפיק תכנים, כדי שהמסך לא יישאר בעצם ריק גם בתקופת השידורים של המשדר הציבורי החדש.

קארין אלהרר: אני לא כל כך מצליחה להבין, יש פה יכולת לחזור מהתחייבות ומה יקרה עם המסך בנושא הזה?

קארין אלהרר: ויותר מזה, מה יקרה עם ההתחייבויות הכספיות כלפי המפיקים?

<אמיר גילת: אני רוצה ליידע את הוועדה שמאז שאנחנו יודעים שהצעת החוק הזאת על הפרק, עוד מהקמת ועדת לנדס, אנחנו מצאנו את עצמנו בדילמה, שמצד אחד החוק מחייב אותנו השנה להוציא 90 מיליון שקל עבור רכש הפקות מקור ומצד שני, עד שההפקות האלה יהיו מוכנות, מאחר שפרק הזמן להפקה כזאת זה שנתיים-שלוש לא תהיה רשות שידור שתשדר אותן ולכן אנחנו קיבלנו כבר לפני מספר חודשים החלטה במוסדות רשות השידור שכל הפקה שמאושרת עכשיו צריכה להיות בעלת ערך ציבורי ארוך טווח.

<אמיר גילת: זה בדרך כלל גם הכוונה לסוגה עילית, קרי ההנחה שכל הפקה שמאושרת בחודשים האחרונים ומעתה ואילך כמובן היא תהיה כזאת שיש להניח שגם המשדר החדש ירצה אותה, כלומר סדרת תעודה, סדרת דרמה ולא איזה תכנית בידור שבועית שאין לה שום ערך ארוך טווח.

<עפרה אייבר: אני יכולה למנות לפחות שלושה סוגים של הפקות כאלה שנחתמו ועדיין לא שולמו במלואן.

<עפרה אייבר: כלומר הן בתהליך, יוצאים לצילומים כבר, עברו שלבים מסוימים, הפקות שנמצאות בשלבי חתימה שונים כרגע, נמצאים בצינור הזה לחתימה ועדיין לא עברו את הצינור עד הסוף וקולות קוראים שעכשיו פורסמו ואנשים רוצים לגשת, האם לגשת, לא לגשת, העלות שעולה למי שמגיש קול קורא.

<עפרה אייבר: צריך התייחסות לכל אחד מהמצבים האלה.

קארין אלהרר: זו הייתה שאלתי.

<יאיר שטרן: אני מנכ"ל התזמורת הסימפונית של ירושלים.

<יאיר שטרן: לרשות השידור יש התחייבות ארוכת טווח לגבי התזמורת הסימפונית של ירושלים, הן מבחינה מימונית והן מבחינה ניהולית.

<יאיר שטרן: אנחנו מבקשים שהחובות והזכויות של רשות השידור לתזמורת יועברו גם לגוף החדש, לתאגיד הציבורי החדש, וכל הזכויות האלה יומחו הן בתקופת הביניים למפרק והן כעבור זמן לתאגיד השידור החדש.

<יאיר שטרן: אם ניכנס לפרטים, המדובר בהשתתפות כספית של 6 מיליון שקל מתוך תקציב התזמורת שהוא 16.5 מיליון שקל לשנה וזה ברור שאם ההשתתפות הכספית הזאת לא תהיה אז אנחנו יכולים לסגור את התזמורת ולסיים את תפקידו של מוסד ציבורי תרבותי שפועל בירושלים מזה 77 שנים ויש לו שם טוב שיצא בכל רחבי הארץ ובכל העולם.

<יאיר שטרן: כמובן שאסור להרשות פגיעה בגוף כל כך חשוב והייתי אומר אפילו סמל לאומי במידה מסוימת.

<יאיר שטרן: לכן היינו רוצים להוסיף ניסוח לסעיף הזה, באחד מסעיפי המשנה, שאומר שזכויות רשות השידור בתזמורת, או לגבי התזמורת, לרבות חובות או התחייבויות אשר היו בתוקף ביום התחילה יועברו או יומחו לתאגיד השידור הציבורי.

<יאיר שטרן: והסעיף השני, שהמפרק יודיע בהקדם האפשרי ולא יאוחר מיום התחילה על אימוץ החוזים וההתחייבויות התקפות בין רשות השידור ובין התזמורת.

<אתי בנדלר: זאת אומרת שלא תהיה לו סמכות להשתחרר.

<אתי בנדלר: בעצם מה שאתה מציע זה שההוראה שמאפשרת להשתחרר מחוזים לא תחול לגבי ההתחייבות הזאת.

<יאיר שטרן: נכון, בדיוק.

<יאיר שטרן: אפשר לאפשר ליושבת ראש התזמורת משפט או שניים?

קארין אלהרר: אני חושבת שאמרת את הדברים.

<קריאה: התזמורת זה גם נגנים.

קארין אלהרר: אני בטוחה ומר שטרן ייצג אתכם נאמנה.

<יאיר שטרן: יש פה עוד משפט שאני חייב להגיד לגבי הנגנים.

<יאיר שטרן: יש לנו קרוב ל-30 נגנים שהיו עובדי רשות השידור בזמנו ויש להם זכויות סוציאליות שיש מחויבות של רשות השידור לגביהן.

גלעד ארדן: הם לא המשיכו להיות עובדי רשות השידור?

<יאיר שטרן: הם הפסיקו להיות עובדי רשות השידור, כי הם עברו להיות עובדי העמותה.

<יאיר שטרן: התזמורת כיום היא עמותה שרשות השידור, משרד התרבות ועיריית ירושלים שותפות בה, אבל יבוא יום שאחד העובדים האלה ירצה לפרוש ויש הצטברות של כל מיני זכויות סוציאליות ברשות השידור - - -

גלעד ארדן: כשהוא עזב אז את רשות השידור ועבר לעמותה לא הסדירו אז את ה - - -

<יאיר שטרן: לא.

גלעד ארדן: למה?

גלעד ארדן: הוא עזב את רשות השידור והלך לעבוד בעמותה, למה לא הסדירו את זה אז?

<יאיר שטרן: כי הרשות המשיכה להיות שותפה בעמותה והגוף הגדול בתוכה והמנהל - - -

גלעד ארדן: שותפה מאיזה בחינה?

<יאיר שטרן: גם כלכלית, גם יש לה רוב בהנהלת התזמורת, גם יושב ראש התזמורת הוא תמיד נציג רשות השידור וגם בהשתתפות תקציבית.

<יאיר שטרן: כך שהתזמורת ממשיכה להיות חלק מרשות השידור ושמה הרשמי הוא 'ירושלים/רשות השידור'.

גלעד ארדן: אני קודם כל חייב להגיד שיש לי פגישה למחר עם מר שטרן ועם הצוות שלו.

גלעד ארדן: הנושא, ככל שידוע לי, לא עלה בפני ועדת לנדס.

גלעד ארדן: אני אלמד אותו מחר ובמידה שנגבש עמדה, אני לא שולל את זכותכם כמובן כחברי כנסת, אבל אם מחר בעקבות הפגישה נחליט להכליל בהצעת החוק, אז נגיש הצעה לסעיף בנושא הזה.

גלעד ארדן: הנושא הזה לא היה חלק בעבר מחוק רשות השידור, הוא היה על פי שיקול דעתה וחשוב ללמוד אותו.

רינה פרנקל: אני חושבת שכן חשוב מאוד באמת לשקול ולהוסיף את זה לחקיקה, כי זה גוף מאוד מאוד חשוב וחשוב שהוא יהיה גם מוסדר בהצעת החוק.

קארין אלהרר: גלעד, בכל מקרה תעדכן אותנו?

גלעד ארדן: מחר בצהריים.

קארין אלהרר: בסדר גמור.

<נועם בוכמן: אני יכול להוסיף שני משפטים קצרים?

<נועם בוכמן: אני מאוד מבקש, אני מייצג פה נגנים שחשוב להם ל - - -

קארין אלהרר: ומר שטרן לא ייצג אתכם נאמנה?

<נועם בוכמן: הוא ייצג אותנו נפלא, אבל אני רוצה להוסיף עוד משהו.

<יאיר שטרן: יש להם עוד משהו.

<נועם בוכמן: אני רוצה להוסיף שני דברים לא בענייני הזכויות.

<נועם בוכמן: נוצרה סיטואציה שאני חושב שאף אחד לא התכוון אליה, שהמשמעות שלה, המשוואה היא סגירת רשות השידור פירושה סגירת התזמורת, ואני חושב שאף אחד לא התכוון לסגור את התזמורת.

<נועם בוכמן: הדבר השני, זה גוף תרבותי אמנותי מהמעלה הראשונה, עם הכרה בינלאומית, שאני גאה להיות חלק ממנו, זה סמל אמנותי של ירושלים והחשיבות של סמל איננה נמדדת רק במונחי עלות, כי חיי תרבות משקפים איכות ועוצמה של עם ושל נפש האדם.

<נועם בוכמן: תודה.

קארין אלהרר: אני מסכימה לכל מילה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: אני לא קיבלתי תשובה לגבי השאלה שלי, ממשרד התקשורת.

קארין אלהרר: שאלתי לגבי סעיף 94, הרי כרגע יש עדיין התקשרויות.

קארין אלהרר: ירצה המפרק יגיד 'זה לא מתאים יותר', מה קורה עם התקשרויות שהתחילו?

<אתי בנדלר: יש, אגב, גם התקשרויות של המפרק עצמו שייתכן לכאורה שהוא קיבל אפילו את אישור המנכ"ל שכבר מונה ואחר כך תאגיד השידור הציבורי יגיד לא רוצה.

גלעד ארדן: אתן צודקות שצריך לעשות כאן הבהרה.

גלעד ארדן: המהות היא כזו, בוא נחלק את הדברים לשתיים.

גלעד ארדן: הפקות שהכנ"ר לוקח על עצמו על בסיס לא משנה כרגע, יו"ר המועצה, המנכ"ל, או מי שלא יוסמך בחוק לאשר את זה, לא תהא שום דרך לתאגיד להשתחרר מהן.

גלעד ארדן: זה מחייב והוא יצטרך לשלם, כי אחרת איזה יוצר יילך היום להתקשר עם המפרק כדי להעמיד על המדף הפקות לטובת הגוף הבא אם הוא לא יודע שהגוף הבא ישלם עד הסוף את התשלום?

<אתי בנדלר: גם אם אין מנכ"ל.

<אתי בנדלר: כל ההתקשרויות של המפרק, כל תקופת המפרק, המפרק צריך לקבל אישור מנכ"ל, ככל שהוא מונה, רק להפקות מעל 200 - - -

גלעד ארדן: המפרק הוא סוג של סמכות נחזית.

גלעד ארדן: אם הוא יזמין היום הפקות וכולם יודעים שהמדינה אמורה לשלם את עלויות הפירוק עד הסוף ולפרוע את חובותיו, אז זה לא אמור להשליך על היוצרים ש - - -

<קריאה: מדובר על הפקות חדשות שהוא הזמין?

<קריאה: מה עם ההפקות החדשות ש - - -

גלעד ארדן: אם תיתנו לדבר ברצף - - -

קארין אלהרר: באמת, אי אפשר ככה לנהל דיון.

גלעד ארדן: לגבי הפקות שעד היום הוזמנו הרעיון הוא בעצם שכל מה שהוזמן כדין, לא באיזה קומבינה או משהו לא חוקי, גם אם הוא לא אוהב את מה שהוא רואה, על בסיס האיכות או הטעם האישי שלו, של העורך הראשי, לא יודע, הוא לא יוכל להשתחרר מהמחויבות הזו.

חמד עמאר: למה, יש הזמנות לא כדין היום?

גלעד ארדן: יכול להיות.

גלעד ארדן: צריך לבדוק.

גלעד ארדן: אני זהיר בלשוני, אני לא יודע, אולי כן ואולי לא, אבל בוודאי אני לא אלך לחייב אותו בחוק לשלם משהו אם הוא הולך ורואה שההתקשרות התבצעה בניגוד לחוק.

<אתי בנדלר: אבל איך התאגיד החדש יקבל את ההחלטה עם הרשות התקשרה באותן התקשרויות, כדין או שלא כדין?

גלעד ארדן: את בלבלת את מה שאמרתי.

גלעד ארדן: אני לא נתתי שיקול דעת כזה לתאגיד החדש, לגבי כחוק או לא כחוק.

<אתי בנדלר: סעיף 94 מדבר על הודעה של תאגיד השידור למפרק.

גלעד ארדן: נכון, הוא יודיע - - -

<אתי בנדלר: יש תאגיד שידור חדש והוא מודיע למפרק עד יום התחילה לגבי איזה התקשרויות של הרשות, מאיזה התקשרויות של הרשות הוא רוצה להשתחרר.

גלעד ארדן: אבל זה לא קשור לחובת התשלום.

גלעד ארדן: הוא יכול להגיד לו את מה שהוא רוצה או לא, בכל מקרה המפרק, מה שהוא הזמין הוא חייב לשלם, ואני מזכיר לך - - -

<אתי בנדלר: לא, השאלה - - -

גלעד ארדן: לא, גם אם המפרק הזמין לטובת הגוף החדש ובסוף הגוף החדש לא לקח את זה, עדיין הוא צריך לשלם ויש סעיף שאומר שבסוף האוצר צריך לשאת בתשלום של כל מה שנותר.

<דנה נויפלד: עשינו פה הבחנה בין שני סוגים.

<דנה נויפלד: יש לנו את ההפקות של העבר, לגביהן יש שיקול דעת - - -

<אתי בנדלר: שלגביהן שאלה היושבת ראש.

<דנה נויפלד: ויש את ההפקות שהמפרק מתקשר מרגע שהוא יכול לעשות כן.

<דנה נויפלד: לגבי זה, כיוון שאנחנו נמצאים במצב חדש, אז לגבי זה אלה הזכויות שהונחו בלי שיקול דעת.

<אתי בנדלר: זה גם מחייב תיקון, אבל זה - - -

<דנה נויפלד: כן, אמרנו שזו הערה מצוינת ואנחנו אכן סבורים שצריך לתקן, זה לא כתוב ככה וזה לא ברור, שיש שתי תקופות.

<דנה נויפלד: לגבי תקופת העבר תאגיד השידור הציבורי אכן יכול לבחור איזה הפקות הוא מעוניין ואיזה לא, בגלל - - -

קארין אלהרר: מבלי לפגוע בחובתו לשלם.

<דלית זמיר: חובתו של מי.

<דלית זמיר: השאלה שוב, רשות השידור מתפרקת, לא קיימת יותר ולכן עכשיו מה שתאגיד השידור הציבורי יכול לבחור זה איזה חוזים הוא רוצה לקחת איתו.

<דלית זמיר: אם הוא רוצה לקחת איתו הוא מאמץ אותם.

<דלית זמיר: מה שלא, בעצם יש פה הליך של פירוק וכל תביעות החוב לגבי העלות או פיצויים שצריך להיות כתוצאה מזה שהרשות נעלמת ואין יותר מי שיוכל לממש את אותה זכות, אלה זכויות שאפשר לתבוע במסגרת הליכי הפירוק.

<דלית זמיר: זאת אומרת ההנחה היא שהגוף הזה כבר לא קיים.

<קריאה: כלומר המפיק נשאר פתוח עם ה - - -

גלעד ארדן: לא, אבל יש סעיף שאומר שהאוצר נושא בכל החובות של הגוף הזה.

גלעד ארדן: זה חל על הכול, כולל חובות למפיקים.

<דנה נויפלד: הם יצטרכו להגיש תביעת חוב.

<עידן אור: מה הפרקטיקה?

<עידן אור: שלוש שנים בתי משפט, חמש שנים?

<דלית זמיר: למה בתי משפט?

<דלית זמיר: זה הליך מקוצר על ידי המפרק.

<עידן אור: מה הפרקטיקה?

<דלית זמיר: תביעת חוב שהוא בודק.

<עידן אור: אולי הוא יכול להסביר מה הפרקטיקה.

<דלית זמיר: הוא בודק את תביעות החוב, זה הליך יותר מקוצר.

<דלית זמיר: זה לא בתי משפט.

<לימור כהן: דלית, הם בעצם יצטרכו להגיש את זה כתביעת חוב, אבל זה יתגבש אחרי יום הפרסום, בגלל שהם יידעו רק אחרי יום הפרסום אם הוא - - -

<דלית זמיר: נכון, אז אולי צריך לקבוע איזה הוראה שדוחה להם את המועד להגיש תביעת חוב, כי עד למועד שבו - - -

<אתי בנדלר: אז זה לא אולי, ברור שצריך.

<דלית זמיר: נוסיף, אבל בדרך כלל זה - - - גם אם לא כותבים את זה במפורש, אם יש איזה סיבה מיוחדת שבגללה אי אפשר היה להגיש את תביעת החוב זה מוארך.

<דלית זמיר: אין לי בעיה לכתוב את זה בצורה מפורשת.

<דלית זמיר: אין בעיה.

<לימור כהן: אם יש ספק, אז - - - הסעיף הזה הוא סעיף קשה להבנה.

גלעד ארדן: אבל הוא צריך להודיע על יום התחילה.

גלעד ארדן: תנו להם עוד שבועיים אחרי יום התחילה או חודש להגיש את התביעה.

<קריאה: זה בדיוק מה שהעליתי קודם והכנ"ר אמר שמה שהיה זה רק לגבי - - -

<דוד האן: אני חוזר עוד פעם.

<דוד האן: אני חושב שעורכת דין נויפלד הבהירה את זה מצוין, צריך להבחין בין הפקות שהוזמנו, או ההתקשרות לגביהן נעשתה באחת משתי תקופות זמן, להבחין בין כך.

<דוד האן: יש התקשרויות טרם יום הפרסום, טרם כניסתו של החוק הזה בכלל אל הסיפור ויש התקשרויות לאחר כניסתו, לאחר יום הפרסום, כאשר המפרק אחראי.

<דוד האן: לגבי התקופה הראשונה, קרי טרם החוק, על כך נאמר שהתאגיד החדש, כאשר זה יהיה ויהיה רלוונטי בפניו, יוכל לבחור על פי שיקול דעתו שהפקה כזאת הוא לא רוצה לפעול איתה, להמשיך אותה, ואז הזכויות של מי שהתקשרו מולו בהפקה מתורגמות בעצם לתביעה כספית שתשולם במלואה, אבל היא מתורגמת לתביעה כספית במובן שההפקה לא תעלה, לא תשודר.

<דוד האן: זה לגבי כל מה שהוזמן לפני.

<דוד האן: כל מה שיש לגביו התקשרויות בתקופת החוק, כאשר המפרק אחראי על ההפעלה, כל עוד אין את בעלי התפקיד, אין את המועצה, אין מנכ"ל של התאגיד החדש ובעצם הגורם היחיד שכרגע פועל זה המפרק במסגרת רשות השידור והוא בכל זאת מזמין כרגע הפקות אל תוך העתיד על מנת שכאשר יתחיל התאגיד הציבורי החדש לשדר, יהיה לו בכל זאת חומר לשדר.

<דוד האן: כל ההתקשרויות וההזמנות הללו יחייבו את הגוף החדש, הוא לא יוכל להשתחרר מהן.

<דוד האן: עורכת דין נויפלד הבהירה את זה מצוין.

<אתי בנדלר: פרופ' האן, אני רוצה להבין, בקשר לסוג הראשון של ההתקשרויות, שהרשות התקשרה.

<אתי בנדלר: אתה אמרת שאם לא ירצו לאמץ אותן אז יש להן תביעת חוב שתשולם במלואה.

<אתי בנדלר: אני רוצה להבין למה אתה מתכוון כשאתה אומר תשולם במלואה.

<אתי בנדלר: כפי שהוסבר כאן יש שלושה שלבים של התקשרויות שנעשו.

<אתי בנדלר: חלק מההתקשרויות האלה הן התקשרויות מאוד ראשוניות שאולי נעשה בהן השקעות ראשוניות בלבד.

<אתי בנדלר: יש כאלה שנמצאות בתהליך הפקה.

<אתי בנדלר: לגבי אלה, האם אתם יכולים להגיד להם 'תקטינו את הנזק, תפסיקו את התהליך של ההפקה', כי זה לא ישולם.

<דוד האן: קודם כל לא לי להגיד כי זה לפני תקופת תפקודי, אבל נדמה לי שהדיוקים, מה המשמעות של ישולם במלואו זו בעצם שאלה שנכנסת לתחום דיני החוזים לגבי ההתקשרות הספציפית בכל הפקה ואני לא יכול לתת על זה תשובה מקיפה.

<דוד האן: זה תלוי באמת בכל התקשרות לגופה.

<חנה מצקביץ: עד שלא מסתיים משא ומתן לא חייבים בתשלום על כל הדברים ויש לוח - - -

<דנה נויפלד: מה הם חתומים?

<מרסיה צוגמן: גם החתומים, התשלומים הם לפי שלבים, לפי התקדמות.

<מרסיה צוגמן: גם יכול להיות מצב שהגוף החדש יתחיל לשדר במועד שההפקה באמצע הדרך, לא לכאן ולא לשם, לא בשלב שצריכים לשלם ובשלב שהמפיקים כבר עשו חלק מהעבודה.

<מרסיה צוגמן: אז גם על זה צריך לתת את הדעת, הכול זה לפי החוזים.

<חנה מצקביץ: אבל החוזים אמורים לענות על הדברים האלה.

<חנה מצקביץ: יש שם לוחות - - -

<עידן אור: אפשר עוד שאלה אחת לכנ"ר?

<עידן אור: כשאתה אומר הליך משפטי במסגרת פירוק, תביעת חוב, סתם להבין פרקטיקה, כי אני לא מבין בזה, מבחינת לוח זמנים, מה המשמעות?

<עידן אור: איך הדבר הזה מתנהל?

<עידן אור: זה משהו שלוקח חודש, לוקח שבועיים, לוקח שנה?

<דוד האן: לא, זה לא לוקח שבועיים,זה לוקח יותר זמן.

<דוד האן: צריך לבדוק את הדבר, להכריע בו לגופו, לברר אותו ואז לשלם.

<דוד האן: אני לא יכול לתת לך פרק זמן מוגדר כי זה משתנה על פי טיבה של תביעת החוב, על פי מורכבותה.

<דוד האן: זו לא תשובה כדי לספר סיפור, זאת האמת.

<עידן אור: אבל מדברים פה בדיונים ארוכים מאוד על זכויות עובדים, על זכויות פרישה ועל זכויות של אלף ואחד דברים שאני מכבד את כולם וחושב שזה מוצדק, אני באופן אישי מייצג היום 800 עובדים בתחום הקולנוע והטלוויזיה, שלא יהיה להם לעולם כנראה במדינה הזאת הסכם פרישה ולא פיצויים ולא כלום, הם עומדים בפני עצמם, נאבקים על פת לחמם, מבטלים להם מהיום למחר יום עבודה.

<עידן אור: מה שאתה בעצם אומר שהיום גוף אחד מתחייב להפקות מסוימות, כתוצאה מזה שרשרת המזון עובדת ונוצרות התחייבויות נוספות לאנשים שאף אחד לא יפצה אותם על כלום ומחר יכולים לבוא ולהגיד 'הכסף הזה, מצטערים - - -

גלעד ארדן: לא, אבל זה לא נכון.

קארין אלהרר: אתה טועה בהצגה של הדברים.

<עידן אור: אני לא טועה, כי זה מה שאמרו פה עכשיו.

<עידן אור: הוא אמר שהתחייבויות שנעשו היום ומחר התאגיד החדש לא רוצה אותן נכנס להליך של חוב.

<עידן אור: זה מה שהסברתם.

גלעד ארדן: לא, זה לא מה שהסברנו ולצערנו לא הבנת.

<עידן אור: אז אני אשמח להבין כי זה חשוב.

<עידן אור: יש פה הרבה אנשים שהחיים שלהם תלויים בדבר הזה.

גלעד ארדן: אפשר להמשיך, אבל לא הבנת אז חבל שאתה ממשיך.

קארין אלהרר: עידן, חבל, תן שיסבירו לך עד הסוף.

קארין אלהרר: מי יסביר?

גלעד ארדן: כל מה שהתחייבו כלפי מישהו ברשות השידור הנוכחית וההתחייבות הייתה לפי החוק, אין שיקול דעת למדינה.

גלעד ארדן: תעזוב רגע אם המדינה זה האוצר או הכנ"ר, למדינה אין שיקול דעת על בסיס שהיא אוהבת או לא אוהבת את מה שהיא רואה בהפקה הזו, האם לשלם או לא לשלם.

גלעד ארדן: אי אפשר להשתחרר ממנה על בסיס כזה.

גלעד ארדן: מה שהעירו היועצות המשפטיות של רשות השידור, ובצדק, זה רק למען הסר ספק, שבהפקה, ואתה אמור לדעת את זה, יש שלבי תשלום בהתקדמות שלה.

גלעד ארדן: מה שהיום מחויבים לשלם לך בהתאם לשלב שאתה נמצא בו, זה גם מה שהוא - - - ואם יש להם היום סמכות עד שלב מסוים בהפקה גם לבטל אותה, אני לא יודע אם יש כזה בחוזה, אז הזכות הזאת שמורה גם לכנ"ר.

גלעד ארדן: לא פחות ולא יותר.

<עידן אור: בסדר גמור.

<קריאה: ההסכמים יכובדו?

גלעד ארדן: אני לא מדבר על התאגיד החדש, אני מדבר על דברים שרשות השידור חתמה אחורה.

<עידן אור: אם מה שהשר הסביר זה בסדר גמור.

<דלית זמיר: מה שאת שאלת קודם, וזו הערה נכונה שלא התייחסנו אליה כאן, מה שהמפרק התקשר, אם מחר נכנס המפרק לתפקיד, הוא מתקשר, אי אפשר לוותר על זה.

<דלית זמיר: זהו.

קארין אלהרר: ההוראה היא לגבי מה שרשות השידור היום - - -

<דלית זמיר: מה שהרשות בעצם התחייבה בעבר.

<דלית זמיר: בעניין הזה הרשות מתפרקת.

<דלית זמיר: כאשר היא מתפרקת אז אפשר לבקש את תביעות החוב.

<דלית זמיר: המפרק יבדוק לגבי כל חוזה וחוזה מה מגיע במסגרת ההתקשרות הזאת לפיצויי אכיפה - - -

קארין אלהרר: זה עד לנקודה מסוימת של ההפקה?

<דלית זמיר: מה שנקבע לפי דיני החוזים, יכול להיות שנקבע שמגיע להם פיצויי קיום, כאילו זה כולל גם את החוזים ה - - - מה שיהיה בחוזה.

<עידן אור: אז מה שאני הבנתי נכון.

<דלית זמיר: החיוב החוזי ישולם במלואו.

קארין אלהרר: דלית, זה ממש לא.

<דנה נויפלד: אני רוצה שנייה להסביר מה הייתה התפיסה.

גלעד ארדן: אני מזכיר לדלית שאנחנו מפרקים את הגוף הזה לא בגלל שהוא הגיע לחדלות פירעון ויש חשש מהעדפת נושים, אם אני זוכר משהו מהלימודים שלי, שזאת הסיבה אולי למה שאת אמרת כרגע, בגוף רגיל שמתפרק.

גלעד ארדן: פה, כשהם התקשרו עם הגוף הם התקשרו עם תאגיד סטטוטורי שההסתברות הסבירה היא ש - - -

<דנה נויפלד: בואו נעשה סדר, כי זה קצת מסובך, זה שאלה לטובת מי - - - מי צריך לבחור.

<דנה נויפלד: יש שתי אופציות.

<דנה נויפלד: אפשר לבחור בכל אחת מהדרכים, לכל אחת יש את היתרונות והחסרונות של כל דרך.

<דנה נויפלד: אפשר היה לבוא ולהגיד מה שהיה הוא שיהיה, זאת אומרת כל הפקה שחתמו בעד ההסכם מקוים עד תום ואחר כך התאגיד החדש מקבל את כל הקלטות, נניח שזה מגולם בקלטת, מקבל את כל הקלטת, משלם על הכול, חלק הוא משדר, חלק לא.

<דנה נויפלד: זאת אופציה אחת.

קארין אלהרר: נכון, והיא האופציה הטובה.

<קריאה: האופציה היחידה.

<דנה נויפלד: לא היחידה, היא אופציה אפשרית.

<דנה נויפלד: יש אופציה אחרת שאומרת - - -

גלעד ארדן: שהיא הלא טובה.

גלעד ארדן: סתם סתם.

<דנה נויפלד: מוקם תאגיד שידור, גוף שידור רוצה את האופציה לבחור מה הוא ישדר, וכאמור, אני מזכירה, זה ממומן.

קארין אלהרר: זכותו המלאה, אני מסכימה.

<דנה נויפלד: זה ממומן מכספי ציבור.

<דנה נויפלד: האופציה, כמו שהיא כתובה כאן אומרת את הדבר הבא, תאגיד השידור החדש שקם, הוא בוחר אילו הפקות הוא רוצה, הוא מודיע את זה לכנ"ר, למפרק, ואז ביחס לאותן הפקות שהתאגיד החדש רוצה הן מומחות אליו.

<דנה נויפלד: כל היתר מטפלים בהן כמו תביעות חוב רגילות ואז פותחים כל חוזה ורואים, לאיזה שלב זה הגיע, על מה צריך לשלם, האם צריך לשלם או לא.

<עופר מרגלית: מה את מציעה, שישלמו על הפקות שלא הופקו?

<עופר מרגלית: זה מה שהיא אומרת.

קארין אלהרר: תקשיב רגע, עופר.

<דנה נויפלד: אני מבינה את מה שאת אומרת, את אומרת שיש לכל אופציה יתרונות וחסרונות.

<דנה נויפלד: עופר יכול להסביר למה - - -

<קריאה: אבל צריך להבין שהמשמעות השנייה היא שגם חוזה בתחילת הדרך, נמשיך להפיק אותו עד הסוף.

קארין אלהרר: אז תפסיקו את זה עכשיו.

<קריאה: זה בדיוק הבעיה, האפשרות לעשות את זה.

<קריאה: זה מה שאת נותנת למפרק, אפשרות להפסיק את זה, לפי מה שהתאגיד החדש יאמר לו.

<חנה מצקביץ: אני מבינה שההתחייבויות שיש לנו, אין כוונה להפר את ההתחייבויות שיש היום לרשות - - -

<דנה נויפלד: זה לא נכון.

<דנה נויפלד: שוב, אני מסבירה עוד פעם.

<דנה נויפלד: אפשר לא להסכים ואפשר - - -

<חנה מצקביץ: התחייבויות שנעשו כדין.

קארין אלהרר: חנה, יש לי שאלה.

קארין אלהרר: היום, כשאתם מתקשרים בחוזה עם חברת הפקה, יש בחוזה הסטנדרטי, אני מניחה, אתם לא יוצרים חוזים מיוחדים כל פעם.

קארין אלהרר: בחוזה הסטנדרטי של אופציה של ביטול?

<חנה מצקביץ: יש סעיפי מילוט.

<חנה מצקביץ: אנחנו מקבלים את התוצר רק בסוף הדרך, אז יש לנו שלבים לבדוק אם אכן המוצר מתאים לנו, לא מתאים לנו, האם הם עומדים בהתחייבויות שלהם וכך יש גם סעיפי מילוט.

קארין אלהרר: ויש לכם אפשרות לבטל את ההסכם באמצע העשייה?

<חנה מצקביץ: זה תלוי בסוג של ההסכם, זה לא סטנדרטי לחלוטין.

<חנה מצקביץ: זה תלוי בהפקה, תלוי במה מדובר.

גלעד ארדן: זו שאלה משפטית, זה לא קשור לעורך הראשי, זה לא שיקול דעת - - -

<אתי בנדלר: אני מבקשת להפנות את תשומת הלב לסעיף 106 לגבי המחאת זכויות לגבי הפקות קנויות, חוזים שנחתמו על ידי הטלוויזיה החינוכית.

<אתי בנדלר: כאן מדובר על המחאה, נקודה, לא השתחררות ולא דברים אחרים.

<אתי בנדלר: בעצם ברוח הדברים שהיושבת ראש והשר העלו כאן.

קארין אלהרר: עופר, אתה יכול להסביר לי את ההבדל - - -

גלעד ארדן: סליחה, רק בקורס אחד הייתי בסדר במשפטים, זה היה פירוקים וכינוסים.

קארין אלהרר: אצל פרופ' האן?

<דוד האן: אז הייתי רק מתרגל, עוד לא הייתי מרצה.

גלעד ארדן: אני רוצה רגע ליישר קו עוד פעם וכדאי שעורכת הדין מצקביץ תקשיב גם ותגיד לי אם אני טועה.

גלעד ארדן: ככל שיש לרשות השידור כיום, בחוזי ההתקשרות שלה עם אחד המפיקים, סעיף שמאפשר לה להשתחרר באיזה שהוא שלב מהחוזה הרי שמפיק סביר מהצד שלו אמור לקחת את זה בחשבון.

גלעד ארדן: הוא לא יכול לבוא בטענות על הפרה או זה שהוא הוציא הוצאות, כי אם יש סעיף שמאפשר ביטול, וכרגע אני לא נכנס מאיזה עילות ואיך הן מותאמות, אבל אם יש סעיף שהוא מתאים למצב הקיים היום ושבגינו ניתן להשתחרר זו סיטואציה אחת.

גלעד ארדן: אם אין סעיף כזה וההסכם הוא כבר מחייב או שעברו כבר שלב מסוים שלאחריו אי אפשר לבטל, אני לא רואה, עם כל הצער ועוגמת הנפש, זה לא דומה למצב פירוק רגיל שמגיע גוף לחדלות פירעון שהוא לא יכול לשלם את חובותיו ואז אתה אומר 'צריך לתת שיקול דעת למפרק כדי שזה שאני פורע חוב למישהו אחר לא יגרום לזה שאני לא אוכל - - - שכל הכסף יתבזבז ואז אף אחד אחר שהרשות חייבת לו - - -', אז הוא עושה שיקול דעת ומחלק את זה יותר שוויוני.

גלעד ארדן: פה המדינה אמרה, נכשלנו, נכשלנו בפיקוח כל השנים על הגוף הזה, נכשלנו ועכשיו אנחנו מביאים לכם חוק חדש ואנחנו מבינים, לטוב ולרע, אנחנו לוקחים את הנכסים של הגוף הזה מצד אחד, מצד שני אנחנו לוקחים על עצמנו לפרוע את חובותיו של הגוף.

גלעד ארדן: אם אין היום התניה חוזית שמאפשרת במפורש את ביטול ההתקשרות והאנשים האלה שינו את מצבם לרעה והלכו לעשות מוצר מסוים והעסיקו אנשים, בעיניי לא מוסרי שלמפרק תהיה אפשרות בעניין הזה לשלוח אותם בלי תמורה.

גלעד ארדן: זה הכול.

גלעד ארדן: גם אם יתבזבזו פה כספי ציבור, זה עומד מול פגיעה בציבור אחר שאין לה היגיון בנושא הזה.

<חנה מצקביץ: אני מסכימה עם אדוני.

<חנה מצקביץ: בסופו של דבר ההסכמים האלה נתונים למשא ומתן והתנאים שנקבעים בהם זה אחרי ניהול משא ומתן.

<חנה מצקביץ: יש הסכמים כאמור, כמו שאמרנו, שיש בהם סעיפים שאפשר לבטל את ההתקשרות ויש חוזים שאין בהם סעיפים כאלה, והכול תלוי במהות ההפקה, במה מושקע בה וכיוצא בזה.

<חנה מצקביץ: ואני מסכימה בהחלט עם מה שנאמר כאן.

<חנה מצקביץ: יש חוזים שאמורים לפצות עבור העבודה וההשקעות שנעשו אם מבטלים אותם והכול תלוי בגוף העניין ובמהות ה - - -

גלעד ארדן: הוא ממנה עורך ראשי, שהעורך הראשי יפעיל שיקול דעת עם מה הוא ממשיך ומה לא.

גלעד ארדן: אין דרך אחרת.

<אתי בנדלר: דלית, אני רק רוצה להבין, אם תתקבל ההצעה בעצם, כמו שיש לגבי חוזי הטלוויזיה החינוכית, של אימוץ אוטומטי בידי התאגיד החדש, ככל שבאותם חוזים - - -

<דלית זמיר: לא, זו הוראה אחרת.

גלעד ארדן: אני רוצה שהמצב שלהם לא ישתנה, לא לטוב ולא לרע.

גלעד ארדן: מה שאפשר לבטל, הוא לוקח עורך ראשי, העורך הראשי הזה, למרות החשדנות, מן הסתם הוא כן יבוא מתחום התקשורת והתוכן, הוא יפעיל שיקול דעת.

גלעד ארדן: אם הוא ירצה לבטל ויש לו אפשרות על פי החוזה, הוא יבטל, אם הוא לא ירצה הוא ימשיך וגם אם הגוף הבא לא לוקח את זה יצטרכו לשלם את זה.

גלעד ארדן: זה המחיר.

גלעד ארדן: אי אפשר גם לרצות להחליף הנהלה וגם עכשיו להגיד שההנהלה כבולה או לא כבולה ב - - -

<דנה נויפלד: זה לא התפקיד של - - - שיקול דעת, זה אומר שחייבים להפיק - - -

גלעד ארדן: לא, זה אומר שמרגע שיש מפרק והוא עכשיו רוצה להזמין - - - עוד פעם, אתם עושים חוסר הבחנה בין מה שנחתם עד היום למה ייחתם.

<דנה נויפלד: הישן.

גלעד ארדן: לגבי הישן, לתאגיד החדש אין שיקול דעת, נכון.

קארין אלהרר: דנה, זה בסדר, שהרשות החדשה תחליט שהיא לא משדרת את זה.

<עידן אור: רוב ההפקות, אני משוכנע, ישודרו.

<עידן אור: משוכנע שהרוב ישודר ולא תהיה בעיה.

<קריאה: הן יהיו חייבות להיות משודרות, אחרת לא יהיה מסך.

<עידן אור: יש הפקות טובות.

<דלית זמיר: זה לא גוף חדל פירעון, תביעת החוב משולמת במלואה.

<דלית זמיר: זה תזכרו, גם לפי הנוסח הקיים.

<דלית זמיר: אפשר לשנות את המתווה.

<דלית זמיר: זאת אומרת יש פה החלטה, צריך לקבוע איזה מתווה.

קארין אלהרר: אני לא יודעת מה המתווה, אני רוצה להבין.

קארין אלהרר: דלית, כל מה שאני רוצה שהסעיף הזה יאמר בצורה הברורה והמפורשת ביותר שאם הייתה התחייבות ולא הפסיקו אותה לפני החוק הזה, מסיבות ששמורות עם רשות השידור והן לא מעניינות כל כך - - -

<קריאה: ישולמו פיצויים.

קארין אלהרר: הם ישולמו, ומה שהמפרק כמובן - - -

גלעד ארדן: אלא אם יש לו סמכות על פי החוזה להפסיק אותה.

קארין אלהרר: ברור, אלא אם החוזה מאפשר את זה ואז זה התניה חוזית רגילה, אין לי מה לעשות עם זה וזה בסדר גמור.

גלעד ארדן: שום דבר לא אמור להשתנות.

<עופר מרגלית: מה ההבדל בין זה לבין ספק אחר?

גלעד ארדן: בדיוק, נכון.

<עופר מרגלית: מה ההבדל ביניהם לבין ספק אחר, ספק שחתם על גננות לחמש שנים קדימה, נגמרה הרשות, עכשיו הוא - - -

קארין אלהרר: לא, אני אסביר לך.

גלעד ארדן: אם חתמו גננות חמש שנים מבלי אפשרות לקצר את זה אז באמת יש בעיה.

<עופר מרגלית: יכול להיות שיש הסכמים כאלה.

גלעד ארדן: ההבדל הוא שהגנן - - - זה לא תפיסה של פירוק כי זה לא פירוק רגיל.

גלעד ארדן: נכון.

גלעד ארדן: הגנן הזה, יש הבדל - - -

<עופר מרגלית: אבל גם הם אולי עוד לא - - -

גלעד ארדן: לא, אבל הגנן הזה לא ביצע, הוא לא יבצע את העבודות בשנה הבאה, נכון?

גלעד ארדן: אבל הם, יכול להיות שאם אין להם סעיף השתחררות בחוזה אז אולי הם חתמו כבר חוזה עם טאלנט שלהם שהם מחויבים לשלם לו?

<עופר מרגלית: אלה נושים מועדפים.

<דוד האן: אני רוצה להעיר שתי הערות בעניין הזה, ברשותכם.

<דוד האן: דבר ראשון אני מבקש לחדד, זו באמת נקודה טובה, נכון.

<דוד האן: יש פה רגישות כספית, אבל צריך להבין ואני באמת משווה את זה גם לפירוק רגיל.

<דוד האן: כאשר אנחנו מסמיכים מפרק להשתחרר מחוזים, זה נכון, בדרך כלל זה על רקע חדלות פירעון, זה לא המקרה כאן.

<דוד האן: כאשר המשמעות של ההשתחררות זה לא להגיד 'אין זכויות', להתעלם מזכויות, המשמעות היא בעצם, אם נדבר רגע בלשון דיני חוזים, לא לקבל סעד של אכיפה.

<דוד האן: זאת אומרת הצד השני, שנפגע פה מהפרת החוזה, לא יוכל לאכוף, אבל הוא זכאי לפיצוי.

קארין אלהרר: פרופ' האן, אף אחד לא באמת יעמוד על סעד האכיפה.

קארין אלהרר: מה ש - - -

<דוד האן: על סעד של פיצוי, נכון.

קארין אלהרר: זה פיצוי ותגמול על עבודה שהם עשו.

<דוד האן: אז זה זכאי.

<דוד האן: זאת נקודה אחת.

<דוד האן: הערה שנייה, רק לשם השלמה בסעיף הזה, אנחנו מדברים על כך שאותה הפקה שלא תעלה, אז בעצם זה יגולם בפיצוי כספי שהפרוצדורה לקבלתה תעבור באמצעות הגשת תביעת חוב.

<דוד האן: ראוי לציין בעניין הזה שמכיוון שההחלטה כבר תיעשה לאחר יום התחילה והיות שקבענו מועד להגשת תביעות חוב לפי יום הפרסום ראוי להוסיף תיקון על הנקודה הזאת.

<דלית זמיר: כתבנו את זה.

<דנה נויפלד: השאלה היא בסוף, אין שאלה, אין ספק שצריך שיהיה פיצוי.

<דנה נויפלד: אף אחד לא חולק נזק והוצאו הוצאות והתחילו והפסיקו וכו' וכו' וכו', ברור, כל השאלה היא אם צריך להשלים את ההפקה או לא.

<דנה נויפלד: זאת השאלה, האם את סבורה שיש מקום לחייב הפקה - - -

קארין אלהרר: את מפצה אותו על כל אובדן שנגרם לו.

<קריאה: אדוני השר, יש הנהלה שכרגע אין לי מושג מבחינת הפרוצדורה מתי החוק נכנס לתוקף.

<קריאה: עד אז יש הנהלה שמנהלת את רשות השידור, שהוציאה קולות קוראים בשבוע שעבר עם דד ליין לסוף החודש הזה.

<קריאה: קולות קוראים משמע הגשות שאנשים מגישים ומשקיעים בפיתוח ההגשות.

<קריאה: האם אתם מבקשים מרשות השידור עכשיו לא לנהל תהליך בקשות של יוצרים?

<קריאה: האם אתם עוצרים את זה?

<קריאה: האם אתם רוצים שהמפרק ינהל את זה?

קארין אלהרר: אני מציע, אנחנו דנים כרגע בחוק.

קארין אלהרר: אם אדוני רוצה, או שיש לו יועצים משפטיים, הוא יכול לשלוח אותם להתייעצות עם היועצים המשפטיים שלנו או של רשות השידור והם ייעצו לו.

קארין אלהרר: אני לא נותן ייעוץ משפטי בקשר להחלטות עסקיות.

קארין אלהרר: אנחנו כרגע מקדמים פה חוק שהוא עוסק בעתיד, אני לא יודע לתת לך ייעוץ משפטי על ההווה.

<אמיר גילת: מה שנאמר רק מתחבר לנושא שרשות השידור, כל עוד היא קיימת, חייבת לעמוד במחויבות שלה בחוק ולכן גם פורסמו הקולות הקוראים.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: אני מנסה להבין מה התיקון לנוסח.

<אתי בנדלר: בעצם הנוסח הנוכחי נותן מענה בדיוק למה שדובר כאן, חוץ מהמועד להגשת תביעות חוב.

<עידן אור: רק צריך לקחת בחשבון, דנה, שכל הדיון הזה משאיר לפחות אותנו, את היוצרים העצמאיים באי ודאות מאוד גדולה.

<עידן אור: מה שיקרה בעצם עלול להגביר את הסיכוי שיהיה קשה למפרק ולתאגיד החדש לייצר מסך של שבעה ימים בשבוע, יהיה קשה לייצר מסך עם מספיק תוכן מכיוון שהאטרקטיביות להגיש הצעות לגוף הזה תהיה מאוד מאוד נמוכה ובוודאי - - -

גלעד ארדן: צר לי לענות לך שאני לא מבין מה אתם רוצים.

גלעד ארדן: החוק הזה, אם יעבור - - - אם לא יעבור אז יהיה לכם טוב, תישאר היציבות של החוק הקיים ואני בטוח שהכול יהיה אחלה.

גלעד ארדן: אבל אם הוא יעבור, אז החל מעוד שבועיים הכול ברור וידוע, כי כל מה שהוא ישכור אז זה ישולם עד תום.

גלעד ארדן: אני לא מצליח להבין על איזה חוסר ודאות אתה מדבר.

קארין אלהרר: דווקא בעניין הזה יש ודאות מאוד ברורה.

<עידן אור: בסדר גמור, אוקיי.

קארין אלהרר: אני רק רוצה להבין לגבי תיקוני הנוסח, על ההבחנה בין שתי התקופות.

קארין אלהרר: אז אתן מעבירות?

קארין אלהרר: מתי?

קארין אלהרר: נוכל להצביע על העיקרון?

קארין אלהרר: טוב.

קארין אלהרר: אז אני מעלה להצבעה את סעיף 94.

קארין אלהרר: מי בעד?

קארין אלהרר: מי נגד?

קארין אלהרר: ההצעה עברה פה אחד, בתיאום נוסח.

קארין אלהרר: בעד – רוב

קארין אלהרר: הסעיף אושר.

<אתי בנדלר: בתיאום נוסח, אני מבינה שזה רק לגבי דחיית המועד להגשת - - -

<דנה נויפלד: גם ההתחייבויות שהמפרק לקח על עצמו.

<אתי בנדלר: כן, אוקיי.

קארין אלהרר: סעיף 95, כותרתו סמכות לדרוש מידע.

תאגיד השידור הציבורי רשאי לדרוש מהמפרק מידע ומסמכים בכל עניין הנוגע להתקשרויות הרשות לרכישת הפקות מקומיות קנויות, לזכויות הקניין הרוחני של הרשות, לארכיון הרשות ולנכסים המהווים חלק ממערך השידורים של הרשות, ורשאי הוא לעיין ברשומות ובמסמכים של הרשות הנוגעים לעניינים אלה.

נדרש המפרק למסור מידע לפי סעיף קטן (א), יעבירו לתאגיד השידור הציבורי בהקדם האפשרי".

זה המידע שדרוש לתאגיד השידור הציבורי בכל הנוגע להתקשרויות, אז מוסדרת כאן דרך העברת המידע שתאגיד השידור הציבורי יהיה רשאי לבקש את זה מהמפרק.

קארין אלהרר: הערות?

<רינה חכמון: יש לי הערה שהיא מאוד אישית, מאנשים שיש להם איזה שהוא קניין רוחני בהפקות שהם עשו בפורמטים שהם יצרו והם עוברים לידיים אחרות ובשביל לפחות הכבוד, האופציה להגיע לארכיון הזה ולבקש העתק או לצפות לשימוש אישי, לא מסחרי, שלא יעבור דרך איזה פקיד שיישב שם, אלא לתת איזה שהיא אופציה, איזה שהיא קדימות, או יחס למי שזה הפקה שלו, שזה פורמט שלו.

<רינה חכמון: הוא בא ורוצה לצפות בזה, שיהיה איזה שהוא כבוד בעניין.

קארין אלהרר: הבקשה, אני אומר, על בסיס נאמר כללי התנהגות נהוגים בין בני אדם היא בקשה ראויה ואני חושבת שכל חבריי בוועדה מפצירים באנשים שיעמדו בראש הארגון בתקופת הביניים לנהוג בכל אדם שירצה לצפות ולראות ביחס הוגן וראוי בתכניות שהם עשו ובכל תכנית אחרת, גם לא כאלה שהם עשו.

קארין אלהרר: אני רק אומר, כהערה כללית, יש מגבלות לחקיקה.

קארין אלהרר: אפשר לחוקק הרבה דברים, אי אפשר לחוקק חובה לנהוג ביחסי אנוש טובים או פחות טובים.

<רינה חכמון: לא, אבל אפשר לקבוע את זה שמנהל ידאג לזה.

קארין אלהרר: אז אני אומרת, אני חושבת שראוי שיעשו את זה, בוודאי שגם בלי חקיקה.

קארין אלהרר: אני אומרת שהחקיקה מאוד מאוד מוגבלת ובעניינים האלה מאוד קשה לתת את הדעת, אבל ההערה חשובה והיא נרשמה בפרוטוקול ואני בטוחה שהיא תקבל מענה.

קארין אלהרר: היו עוד הערות?

קארין אלהרר: לא.

קארין אלהרר: אני מעלה את סעיף 95 להצבעה, מי בעד?

קארין אלהרר: מי נגד?

קארין אלהרר: אין.

קארין אלהרר: עבר פה אחד.

קארין אלהרר: בעד – רוב

קארין אלהרר: הסעיף אושר.

קארין אלהרר: בבקשה, סמכויות נציגי משרד האוצר.

המפרק לא יתפשר עם נושה של הרשות או עם אדם הנתבע בידי הרשות, אלא בהסכמה מראש של נציגי משרד האוצר; נציגי משרד האוצר רשאים להודיע למפרק כי לא נדרשת הסכמתם כאמור בסעיף קטן זה לסוג מסוים של פשרה; אין בהוראות סעיף קטן זה כדי לגרוע והוראות חוק יסודות התקציב.

נציגי משרד האוצר רשאים להורות למפרק להעביר נכסים מסוימים, בלא תמורה, לקניין המדינה, או בהסכמת תאגיד השידור הציבורי לקניינו; הורו כאמור, יפעל המפרק להעברת הנכסים כאמור, ובלבד שהעברתם לא תפגע בהמשך פעילותה השוטפת של הרשות, לרבות קיום השידורים בידיה עד יום התחילה".

<דלית זמיר: קבענו פה הוראה מיוחדת לעניין פשרה, כי הרעיון של החוק היה שבוודאי על תביעת חוב אי אפשר להתערב בשיקול דעתו של המפרק.

<דלית זמיר: אם הוא קובע אם התביעה הזו צודקת או לא צודקת, בהתאם לטעמים המשפטיים, אני רוצה שהסמכות הבלעדית תהיה שלו.

<דלית זמיר: כאשר מדובר בפשרה המנגנון קצת שונה, כי בעצם זו שאלה מי רוצה לקחת את הסיכון לגבי סיכון משפטי כזה או אחר.

<דלית זמיר: מאחר שהאוצר הוא זה שמשלם את הכספים פה, חשבנו שנכון לתת לו את ההחלטה האם להתפשר או לא להתפשר, או להגיד למפרק 'לא, אני רוצה שתלך עד הסוף עם התביעה הזאת על אף הסיכון הכרוך בה'.

<דלית זמיר: זה סעיף קטן (א).

<דלית זמיר: סעיף קטן (ב) מדבר על האפשרות להעביר נכסים נוספים לאוצר המדינה, או לתאגיד השידור הציבורי, מתוך תפיסה שוב שאם האוצר משלם את הכספים ויש נכסים מסוימים שהוא רוצה לקבל מלבד המקרקעין, אנחנו מאפשרים לו לקבל אותם והוא ישלם ממילא את ההוצאות של הפירוק ואת החובות.

<דלית זמיר: לאור הערות שקיבלנו בעבר, בישיבות קודמות שלנו, אז הוספנו פה שהעברה לקניינו של תאגיד השידור הציבורי חייבת להיות רק בהסכמתו, אנחנו לא כופים עליו לקבל שום דבר.

<דלית זמיר: גם הבהרנו שהעברה כאמור לא יכולה לפגוע בהמשך השידור הציבורי.

<אתי בנדלר: העברה של נכסים לקניין המדינה.

<גלילה הורנשטיין: רק הערה, זה לא מונע, כפי שאת יודעת, שלמרות שהאוצר יכול להגיד כן מתפשר, לא מתפשר, תלך עד הסוף, אל תלך, יש זכות לערער לבית המשפט המחוזי, כך שמה זה רלוונטי בכלל?

<דלית זמיר: לא, כי זו פשרה.

<גלילה הורנשטיין: לא משנה, מה פשרה?

קארין אלהרר: עורכת דין הורנשטיין, למען הסר ספק הפנייה לערכאות מותרת בכל שלב.

<גלילה הורנשטיין: אני יודעת.

קארין אלהרר: אני מעלה להצבעה את סעיף 96.

קארין אלהרר: מי בעד?

קארין אלהרר: מי נגד?

קארין אלהרר: ההצעה עברה.

קארין אלהרר: בעד – רוב

קארין אלהרר: הסעיף אושר.

קארין אלהרר: יש הסתייגויות של עיסאווי.

<אתי בנדלר: סעיף 96(ב) - - -

<קריאה: הוא מתכוון לנוסח הישן.

<אתי בנדלר: אז הוא מבקש שסעיף קטן (ב) יימחק.

<אתי בנדלר: לא, לדעתי הוא לא מדבר על הסעיף הזה, כי הוא אומר שזה סותר את סעיף קטן (ד), אני לא יודעת מה זה - - -

<קריאה: סעיף 93.

<אתי בנדלר: סותר את 93(ד).

<אתי בנדלר: למה זה סותר את 93(ד)?

<קריאה: הכוונה ל-92(ד).

<קריאה: 92(ד) מדבר על מקרקעין.

<אתי בנדלר: אני חושבת שאין מה להצביע, כי אני חושבת שהוא טועה בהנחה שלו שיש כאן סתירה בין הסעיפים.

<אתי בנדלר: אני מבקשת לא להצביע, ואם בכל זאת הוא יעמוד על שלו, אז אני ארשום לו הסתייגות.

קארין אלהרר: מאה אחוז, בסדר גמור.

קארין אלהרר: סעיף 97, דיווח המפרק לנציגי משרד האוצר.

המפרק ימציא לנציגי משרד האוצר את הכרעותיו בתביעות חוב, בהקדם האפשרי.

המפרק יגיש לנציגי משרד האוצר מדי רבעון דוח על ההליכים לפי פרק זה; דוח כאמור יכלול, בין השאר, מידע על הכנסות הרשות באותו רבעון, הוצאות שהוצאו בניהול הרשות או לצורך פירוקה, נכסים שמומשו, תביעות חוב שאושרו ותביעות שנפרעו".

<אתי בנדלר: כאן יש הצעה של חבר הכנסת פריג', הוא מבקש בסעיף קטן (ב) אחרי המילים 'לנציגי משרד האוצר' יבואו המילים 'או למבקר המדינה'.

קארין אלהרר: זה גוף מבוקר.

<אתי בנדלר: הוא רוצה שהדוח של המפרק יוגש גם למבקר המדינה.

קארין אלהרר: הערות נוספות?

<קריאה: אם המבקר ירצה - - -

<דנה נויפלד: הוא גוף מבוקר.

<קריאה: זהו, ההערה פה היא לא מוסיפה ולא - - -

<אתי בנדלר: זו ההצעה שלו.

בן ברוך: העברה למשרד האוצר זה לא לצורך אישור ההכרעות בתביעות החוב, נכון?

בן ברוך: זה רק לצורך - - -

קארין אלהרר: כתוב דיווח, למה לפרשן בהרחבה?

בן ברוך: אני שואלת.

קארין אלהרר: כתוב.

קארין אלהרר: מה שכתוב הוא אשר מנחה, דיווח.

קארין אלהרר: אני מעלה להצבעה את הצעתו של חבר הכנסת פריג', להוסיף אחרי 'לנציגי משרד האוצר', 'ולמבקר המדינה'.

קארין אלהרר: מי בעד הצעתו של חבר הכנסת פריג'?

קארין אלהרר: 1.

קארין אלהרר: מי נגד? 3.

קארין אלהרר: ההצעה נפלה.

קארין אלהרר: בעד – 1

קארין אלהרר: ההצעה לא אושרה.

קארין אלהרר: אני מצביעה על סעיף 97 כהצעת הממשלה.

קארין אלהרר: מי בעד?

קארין אלהרר: מי נגד?

קארין אלהרר: הסעיף עבר.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: בעד – רוב

קארין אלהרר: הסעיף אושר.

<משה שגב: גברתי, אני נתתי לפני כן הערה לגבי הציוד שיש לנו בתוך המבנים ששווים עשרות מיליונים ואמרו לי שיש סעיף שמתייחס לזה.

<משה שגב: אני עובר על כל ה - - -

<דנה נויפלד: זה הסעיף, שקראנו.

קארין אלהרר: סעיף 96.

<משה שגב: שמה?

<דנה נויפלד: המדינה יכולה להורות על העברת הנכסים.

<משה שגב: בסדר, אוקיי.

<משה שגב: אבל אנחנו לא אמורים - - - רגע, אני ניסיתי להזהיר מפני דבר וכדאי שגם אתם כיועצים משפטיים תתייחסו אליו, כי אלה שכבר קורים ומתהווים ואנחנו מכירים את הקבלנים שעובדים מולנו וכבר מה שנקרא עטים על הסיפור הזה, כי נאמר פה בוועדה שיוקמו מתקנים חדשים והשידורים יתחילו במתקנים חדשים.

<משה שגב: מן הסתם אנחנו נמשיך ונייצר במתקן הישן שלנו, למרות שיש שם ציודים חדישים שעונים על הצרכים הטכנולוגיים העכשוויים המתקדמים ביותר שיש בעולם, והפחד שלנו שעל הציודים האלה יבואו ויעוטו בעשירית מהמחיר.

<משה שגב: אנחנו רוצים שיהיה פה איזה גוף שמבקר, שלא יפקירו את הציודים האלה.

<דנה נויפלד: בשביל זה יש מפרק.

<דנה נויפלד: המפרק, כל תפקידו, מעבר למה שלא יועבר, כי יש נכסים במקרקעין - - - ויש נכסים שעוברים, מה שלא מועבר, או למדינה או לתאגיד החדש, מי שאמור לטפל במכירה שלהם זה המפרק, זה בדיוק תפקידו.

<משה שגב: אוקיי.

<אתי בנדלר: אני לא מבינה, אתה טוען נגד העברת נכסים שלכם למפרק?

<משה שגב: לא, לא, ממש לא.

<דנה נויפלד: לא, הוא מפחד ממכירה בערך נמוך ממה ש - - - נכון?

<דנה נויפלד: זה מה שאתה מפחד?

<משה שגב: כן.

<משה שגב: מכירת חיסול, כן.

קארין אלהרר: בשביל זה למפרק יש תפקיד.

<דנה נויפלד: נכון, זה תפקידו של המפרק.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: סעיף 98, בבקשה, מימון הוצאות ניהול ופירוק ופירעון חובות הרשות.

<דנה נויפלד: אני אקריא את זה מהר, בסדר?

הוצאות ניהול הרשות מיום הפרסום והוצאות פירוקה, לרבות שכר טרחת המפרק ובעלי התפקיד מטעמו (בסעיף זה – הוצאות ניהול ופירוק) וכן חובות הרשות ישולמו מתוך הכנסות הרשות ונכסיה; עלה סכום הוצאות הניהול והפירוק וחובות הרשות על הכנסות הרשות ונכסיה, ישולם ההפרש בידי המדינה לפי סעיף זה.

(1) סבר המפרק כי לא יהיה ניתן לשלם את הוצאות הניהול והפירוק מתוך הכנסות הרשות ונכסיה, יגיש לנציגי משרד האוצר בקשה למימון חלק ההוצאות שלא ניתן לשלמו (בסעיף זה – יתרת ההוצאות לתשלום), בצירוף נימוקים; המפרק לא יוציא הוצאות ניהול ופירוק שלא ניתן לשלמן מתוך הכנסות הרשות ונכסיה בטרם קבלת אישור נציגי משרד האוצר למימון הסכום הנדרש; (2) בקשה של המפרק כאמור בפסקה (1) יכול שתוגש לפני תחילת כל רבעון בעד ההוצאות הצפויות באותו רבעון (בסעיף קטן זה – בקשה רבעונית); הוגשה בקשה רבעונית כאמור, אין בכך כדי לגרוע מסמכות המפרק להגיש בקשה נוספת למימון יתרת ההוצאות לתשלום במהלך אותו רבעון, אם מצא לנכון לעשות כן; (3) הוגשה בקשה לפי סעיף קטן זה וסברו נציגי משרד האוצר כי לא יהיה ניתן לשלם את יתרת ההוצאות לתשלום מתוך הכנסות הרשות ונכסיה, וכי הוצאות הניהול והפירוק שלגביהן מתבקש המימון נדרשות לשם המשך ניהולה של הרשות או לשם פירוקה, לפי העניין, תעביר המדינה למפרק את הסכום הנדרש למימון יתרת ההוצאות לתשלום; הוגשה לפי פסקה (2) בקשה רבעונית, יועבר הסכום הנדרש לפני תחילת הרבעון.

(ג) (1) המפרק יודיע לנציגי משרד האוצר על תביעות החוב הסופיות שלא ניתן לפרען במועד מתוך הכנסות הרשות ונכסיה; הודיע המפרק כאמור, תעביר המדינה למפרק את הסכום הנדרש לפירעון תביעות החוב הסופיות כאמור בהקדם האפשרי; לעניין זה, "תביעת חוב סופית" – תביעת חוב שאושרה בידי המפרק וחלף המועד להגשת ערעור על החלטת המפרק בידי הנושה או בידי המדינה, בלי שהוגש ערעור, ואם הוגש ערעור – תביעת חוב שאושרה בבית המשפט או חלק מתביעת החוב שאינו שנוי במחלוקת.

(2) בלי לגרוע מהוראות פסקה (1), המפרק רשאי להגיש בקשה לנציגי משרד האוצר, לפני תחילת כל רבעון, למימון תביעות החוב שהמפרק סבור כי יידרש לשלם במהלך אותו רבעון וכי לא יהיה ניתן לפרען באותו רבעון מתוך הכנסות הרשות ונכסיה (בסעיף קטן זה – בקשה רבעונית).

(3) הוגשה בקשה רבעונית לפי פסקה (2) וסברו נציגי משרד האוצר כי לא יהיה ניתן לפרוע את תביעות החוב כאמור באותה בקשה, באותו רבעון, מתוך הכנסות הרשות ונכסיה, תעביר המדינה למפרק את הסכום הנדרש לפירעון התביעות, לפני תחילת הרבעון".

תיכף דלית תפרט בהרחבה, אבל הסעיף הזה למעשה הוא סעיף שמסדיר את היחסים בין המדינה לבין המפרק בהיבט המימוני.

<אתי בנדלר: בין האוצר לבין המפרק.

<דנה נויפלד: המדינה או האוצר.

<דנה נויפלד: בין נציגי האוצר לבין המפרק.

<דלית זמיר: הסעיף אומר בגדול, זאת אומרת סעיף קטן (א) בא ואומר את העיקרון.

<דלית זמיר: הרעיון הוא שקודם כל צריך לבדוק אם אפשר לכסות את ההוצאות ואת תביעות החוב מתוך ההכנסות השוטפות של הרשות, ואם לא ניתן לעשות את זה המדינה נכנסת כאן ומכסה את החובות ואת ההוצאות.

<דלית זמיר: הסעיף בהמשך עושה הפרדה בין הוצאות הניהול והפירוק של הרשות לבין תביעות החוק.

<דלית זמיר: לגבי תביעות החוב אין פה שיקול דעת, כמו שאמרנו, שמאחר שהמפרק קובע את החלטתו בעניין תביעות החוב מטעמים משפטיים לחלוטין, אין אפשרות להתערב בהחלטה השיפוטית שלו, בכפוף כמובן להגשת ערעור לבית המשפט, קיימת חובה של המדינה לשלם את כל החובות הללו שלא ניתן לפרוע מתוך ההכנסות השוטפות של הרשות.

<דלית זמיר: לעניין הוצאות ניהול ופירוק, בעניין הזה נקבע פה שהמפרק צריך לומר לאוצר מראש, אם יש חשש שהוא לא יוכל לעמוד בכל ההוצאות האלה מתוך ההכנסות השוטפות של הרשות, במקרה כזה הוא צריך להגיש בקשה לאוצר והאוצר צריך לבחון באמת, אם אלה הוצאות נדרשות, הוא יכול לממן את ההוצאות האלה.

<דלית זמיר: יש בשני המקרים אפשרות של המפרק להגיש בקשה רבעונית, בקשה לתשלום מראש, כדי לא להיות במצב שבו הוא נמצא כבר אחרי התשלום, או במצב שבו תביעות החוב עומדות לפירעון ועדיין אין לו כסף לשלם אותן, לכן הוא מאפשר למפרק להגיש בקשות רבעוניות מראש וההחלטה של האוצר צריכה להינתן בעניין הזה גם מראש, זאת אומרת לאפשר למפרק איזה שהוא תקציב חודשי, שהוא יכול לפעול איתו.

<דלית זמיר: זה, שוב, הרעיון פה בגדול.

<תמנה עורב: בקיצור שר האוצר שולט.

<אתי בנדלר: בפגישות המוקדמות אני הערתי את תשומת הלב לכך שנציגי האוצר נכנסים לניהול השוטף של המפרק בתקופה שהמפרק מנהל את הרשות, לא דרך החלון אלא דרך הכניסה הראשית.

<אתי בנדלר: דהיינו המפרק סבור שיש הוצאות שהוא צריך להוציא לניהול התאגיד באותה תקופה ואין לו מספיק כסף, באופן טבעי, כי קרוב לוודאי שלא יהיה לו מספיק כסף בקופה לשלם את הסכומים האלה, אז יש הליך.

<אתי בנדלר: וכאן יש מעמד יפה למשרד האוצר.

<אתי בנדלר: אם אנחנו מתחילים בסעיף קטן (ב)(1), 'המפרק לא יוציא הוצאות לניהול ופירוק שלא ניתן לשלמן מתוך הכנסות הרשות ונכסיה בטרם קבלת אישור נציגי משרד האוצר למימון הסכום הנדרש'.

<אתי בנדלר: זה אחת.

<אתי בנדלר: אז הוא צריך להגיש בקשה.

<אתי בנדלר: שתיים, בפסקה (3) 'הוגשה בקשה לפי סעיף קטן זה וסברו נציגי משרד האוצר כי לא ניתן יהיה לשלם את יתרת ההוצאות לתשלום מתוך הכנסות הרשות ונכסיה', אז קודם כל הם בודקים את החשבון שלו, האם אחת ועוד שתיים באמת מהווה שלום.

<אתי בנדלר: הגיעו למסקנה שבאמת אי אפשר לשלם הם צריכים להגיע לעוד מסקנה להחליט, שהוצאות הניהול והפירוק, שלגביהן מתבקש המימון, נדרשות לשם המשך ניהולה של הרשות או לשם פירוקה.

<אתי בנדלר: זאת אומרת הם צריכים להודיע לכנ"ר, 'אדוני הנכבד, אנחנו סבורים שאתה לא צריך את ההתקשרות הזאת לשם הניהול', לא צריכים את ההפקה הזאת, לא צריכים להחזיק את היועץ הזה והזה וכן הלאה, ורק אם יתקיימו שני אלה, אז הם יאשרו לו ויעבירו את הכסף, אחרת המפרק לא יכול לנהל את הרשות בתקופה הזאת.

<אתי בנדלר: אני חושבת שזה ממש ממש לא ראוי.

קארין אלהרר: עופר, מה יש לכם להגיד להגנתכם?

איתן כבל: גברתי, לפני ההגנה, עוד לא שמענו - - - זה היה הקו הראשון, עכשיו הקו השני.

איתן כבל: ברשותכם, הם לא יכולים לענות על זה הם, כי זה לא חשוב בכלל, אבל בכל מקרה אני רוצה להציג את ה - - -

קארין אלהרר: מה זאת אומרת?

קארין אלהרר: אתה יודע איזה בכירים הם?

איתן כבל: כל פעם שאני נכנס, את לא ראית אותי, לא רואים אותי כי אני מתכופף, אבל זה לא העניין.

איתן כבל: אני רוצה להגיד את זה כך, אנחנו כותבים חוק, כבר הזכרתי את זה בפעם הקודמת, כדי שיהיה אפשר לחיות איתו ואפשר להפעיל אותו.

איתן כבל: אי אפשר מצד אחד לתת כלים ולבקש לתת כלים ומצד שני לתת למישהו הכי מסוכן במשחק, זה הארי שלעולם איננו שבע וקוראים לו האוצר.

איתן כבל: זו האמת, כי בסופו של תהליך אני כבר רואה את זה, אני חוזר על המשפט, שתשמעו אותו עוד הרבה, שנכתוב חוק שעליו נאמר 'היה לי המטה הכי טוב בעולם, באה המלחמה והרסה לי אותו'.

איתן כבל: זה שוב מסוג אותן התנהלויות שבסופו של תהליך הכול כתוב נכון, אבל בפועל מי שינהל את הרשות, או את המפרק במקרה הזה, הוא האוצר, כי תמיד יש לאוצר מה לומר, וגם נכון, תמיד, כי זה כסף וזה זה ופה וכללים ותקשי"ר ובסופו של עניין לא לילד הזה אנחנו מכוונים.

איתן כבל: לכן אנחנו צריכים ממש ממש ברחל בתך הקטנה, או תמצאו לכם כל אחד משפט אחד, זה לא יכול שיקרה.

<עופר מרגלית: מעבר לנאומים - - -

קארין אלהרר: תראה, אנחנו בעד העובדה שתשמרו על הקופה, אבל השאלה עד איפה.

<אתי בנדלר: מי מנהל.

קארין אלהרר: ומי מנהל.

קארין אלהרר: אתם נותנים את הסמכות למפרק - - -

איתן כבל: חבל לבזבז כסף על ניהול.

קארין אלהרר: אתם נותנים סמכויות למפרק ואז אתם אומרים 'רגע, אתה ראוי והכול טוב ויפה, אבל אני לא מאמין לך עד הסוף'.

<עופר מרגלית: בסוף התפקיד שלנו - - - זה לא הכסף של האוצר ולא הכסף של אף אחד, זה כספי ציבור והתפקיד שלנו - - -

איתן כבל: אנחנו נותנים הרצאות, עופר?

איתן כבל: למה פה, מה אנחנו?

איתן כבל: חבורת בזבזנים?

איתן כבל: אנחנו כותבים פה חוק, עושים מהפכה.

<עופר מרגלית: לא, התפקיד שלנו - - -

חמד עמאר: תשמע, אתה ממנה את המפרק, יש לנו את המפרק, אתה בא ואתה אומר לי, 'אנחנו שומרים על הכסף - - -

<עופר מרגלית: זה לא נכון.

חמד עמאר: אבל יש לך את המפרק, לא?

חמד עמאר: אם אתה הולך עם המפרק עד הסוף - - -

איתן כבל: אם אתה לא סומך עליו, תפרק אותו.

קארין אלהרר: חבר'ה, די, אני רוצה לשמוע את עופר.

קארין אלהרר: בטח הייתה סיבה טובה.

קארין אלהרר: בבקשה

<עופר מרגלית: אני אשמח אם גם אחר כך נשמע את דעתו של הכנ"ר עצמו על הסעיפים האלה.

<עופר מרגלית: מה שאנחנו רואים פה זה בסופו של דבר - - -

<דוד האן: עופר, מה אתה עושה לי? אני נוגע בדבר.

<עופר מרגלית: אז אל תתייחס.

<עופר מרגלית: כל התהליך הזה בסוף הוא תהליך עם חשיפה תקציבית מאוד מאוד גדולה.

<עופר מרגלית: בסופו של דבר התהליך שאנחנו בנינו וראינו לנכון שגם יהיה פיקוח של משרד האוצר על כל אגפיו, זה לא איזה פקיד אחד שעושה מה ש - - - זה פיקוח על הוצאה תקציבית מאוד גדולה שהיא הוצאה של כספי ציבור.

<עופר מרגלית: מה שאנחנו בנינו, המנגנון הזה אומר שהכנ"ר בעצם יגיש תקציב לאישור.

<עופר מרגלית: הנחת המוצא שלך, אתי, שאת אומרת שבטוח לא יהיה כסף, אני לא בטוח שהיא כזו מדעית ומובהקת.

<עופר מרגלית: אנחנו לא יודעים את זה.

<אתי בנדלר: אדרבא ואדרבא.

<עופר מרגלית: עכשיו, בכל תחילת תקופה יבוא בעצם הכנ"ר יגיש לנו הצעת תקציב, כמו שכל גוף שמוציא כספי ציבור עושה.

<עופר מרגלית: הוא יגיש אלינו הצעת תקציב, אנחנו לא מתערבים לו בניהול ואני לא קובע לו מי הוא לוקח ומה הוא לוקח ושום דבר.

<עופר מרגלית: בסוף הכסף הזה, אנחנו צריכים להיערך אליו, זו הוצאה תקציבית ואנחנו רוצים לדעת מה ההיקף שלה ואני חושב שזו אחריות שהציבור רק צריך לרצות שלא מתבזבז פה כסף על מפרקים מעבר למה שצריך.

<עופר מרגלית: תפקידנו לעמוד שם ולראות שההוצאה הזו היא כמו שצריך ולאשר את התקציב הזה.

<עופר מרגלית: אני לא רואה בזה שום בעיה ושום ניהול ושום התערבות בדברים שהם לא קשורים.

<עופר מרגלית: זה לא ניהול של הגוף, זה אישור הצעה תקציבית, כמו כל גוף אחר.

קארין אלהרר: עופר, אני באמת סומכת עליך, אבל אני אומרת שיכול להיות שמחר יהיה במשרד האוצר מישהו - - -

<עופר מרגלית: אבל זה עניין של הוצאה תקציבית, תמיד הפקידים יצטרכו לאשר הוצאות תקציביות, בשביל זה אנחנו קיימים.

קארין אלהרר: לא, אבל יש גבול לכמה אתם רוצים להיות שומר הסף לעניין הזה.

קארין אלהרר: שמתם שומר סף שמופיע חדשות לבקרים כשומר סף של חברות שמתפרקות, עם כל ה - - -

<עופר מרגלית: אנחנו עושים רבעון מראש אישור, זה הכלי המינימלי שמצאנו.

<עופר מרגלית: הוא באמת מינימלי.

קארין אלהרר: אז אני אומרת, מכל המקומות שבהם אתם רוצים להיות השומר ובצדק, אני חושבת שפה יש לכם שומר לא פחות טוב, למה אתם לא סומכים עליו?

<תמנה עורב: ומה עם בית המשפט?

<עופר מרגלית: אני אשמח אם גם המשנה ליועצת המשפטית של משרד האוצר תתייחס.

<נטע דורפמן: אני רוצה להגיד שהשוני פה הוא שבעוד שבפירוק רגיל כל מפרק שהוא, שאנחנו גם סומכים על המפרקים, יש לו מגבלה תקציבית מובנית, לחברה יש נכסים והתחייבויות והמפרק חי במסגרת אותם נכסים והתחייבויות.

<נטע דורפמן: במקרה הספציפי הזה בעצם יש סעיף שאומר שהמדינה מכסה כל פער תקציבי שקיים.

<נטע דורפמן: אנחנו סבורים שהסעיף זה מאזן, מצד אחד בין היכולת של המפרק לפעול כמו בפירוק רגיל, להחליט בתביעות חוב, שם אנחנו לא מתערבים, מקסימום יכולים לערער על ההחלטה שלו, לבין העובדה שלא ניתן לצפות שמשרד האוצר ייתן צ'ק פתוח למפרק, גם לא לכונס הנכסים הרשמי.

<נטע דורפמן: אין גוף במדינת ישראל שניתן לו צ'ק פתוח מהסוג הזה.

<נטע דורפמן: הבקרה שפה נעשית היא בקרה מובנית בחקיקה עצמה בסעיפים של החוק, מה בדיוק בודק משרד האוצר.

<נטע דורפמן: המפרק, אם הוא סבור שנציגי משרד האוצר, שהם שניים, לא אגף תקציבים לבד, לא חשב כללי לבד, שניים, חשב כללי והממונה על התקציבים - - -

<תמנה עורב: בכלל הוא לא יוכל לנהל שום דבר.

<נטע דורפמן: לא, החוק מחייב אותם לפעול בהתאם לסעיף שנקבע בו מה הדבר שהם בודקים, מה הם בודקים לגבי המפרק וגם המפרק יכול לערער על ההחלטה שלהם.

<נטע דורפמן: לחשוב שלא יהיה פה שום איזון בהקשר הזה, שבעצם המדינה תיתן צ'ק פתוח למפרק, ככל שנסמוך עליו, דבר שלא קיים.

<נטע דורפמן: המפרק, כל מפרק במדינת ישראל, יש לו איזה שהיא הגבלה תקציבית.

<נטע דורפמן: פה אנחנו מבקשים שהוא יגיש את התקציב ואנחנו נבדוק אותו כמו בכל מקום אחר.

<נטע דורפמן: זה לא דבר חריג.

<עופר מרגלית: זה לא ניהול שוטף, צריך להבין, זה אישור תקציב מראש.

<אתי בנדלר: כל הזמן מסבירים את הייחוד של ההליך כאן.

<אתי בנדלר: לא היה גם אף מקרה אחר שתאגיד שידור הוא זה שנמצא תחת ניהול המפרק.

<אתי בנדלר: איך אפשר להעלות על הדעת שאתם תגיעו למפרק שלדע

<אתי בנדלר: ת

<אתי בנדלר: כם למשל העסקת איש מקצוע, עורך מסוים, היא מיותרת, או שהפקה מסוימת היא מיותרת.

<יהונתן רזניק: אבל אנחנו לא ניכנס לרזולוציות של ההפקות.

<אתי בנדלר: או להוציא ניידת שידור - - -

קארין אלהרר: אבל יש לכם סמכות בחוק לעשות את כל הדברים האלה שהיא מדברת עליהם.

<יהונתן רזניק: אני רוצה להבהיר, שיהיה ברור לכולם.

<יהונתן רזניק: אל"ף, לאף אחד באוצר אין רצון או נטייה לנהל את רשות השידור, לא הנוכחית ולא העתידית ולא בפרק הביניים - - -

<אתי בנדלר: זה נורא מעניין.

<יהונתן רזניק: אוקיי, אני משתדל להגיד דברים מעניינים.

<יהונתן רזניק: דבר שני, כשאנחנו נעשה את אישור התקציב הרבעוני, הרזולוציה שבה נעסוק בכלל לא תהיה ברמה הזאת.

<יהונתן רזניק: כל גוף תקשורת, גם כשמנכ"ל קשת מחליט היום אם הוא מוציא ניידת לסקר משהו או לא, הוא גם כפוף לאיזה שהיא מגבלת תקציב ומה שאתם מציעים פה זה ליצור מנגנון - - -

איתן כבל: את מבינה, גברתי היושבת ראש, הוא כבר נכנס לשליחת ניידת.

<יהונתן רזניק: לא, את העלית את דוגמת הניידת ובגלל זה אני מתייחס לדוגמת הניידת.

<יהונתן רזניק: הרעיון שאתם נותנים פה הוא לא מעשי והוא לא מציאותי.

<יהונתן רזניק: אין לנו לא יכולת ולא רצון להיכנס לרזולוציות כאלה.

<יהונתן רזניק: התהליך כשאנחנו מתקצבים גוף מסוים ואנחנו עושים בקרה על התקציב שלו, זה משהו שקיים בכל גוף שאנחנו מתקצבים, בין אם זה משרד ממשלתי שאנחנו מבקרים, בין אם זה ברכש שאנחנו מבצעים ובין אם זה בתמיכות.

<יהונתן רזניק: זה לא יכול להיות שבתהליך כזה שבו אנחנו נותנים צ'ק פתוח, ועם כל הכבוד לכנ"ר ולכמה שאנחנו סומכים עליו, עדיין זה לא אומר שאנחנו יכולים להתפרק פה מאחריות שלנו.

<יהונתן רזניק: אנחנו לא יכולים לפעול פה בצ'ק פתוח, זה הכול.

<יהונתן רזניק: זה לא פועל בשום מקום אחר.

איתן כבל: גברתי היושבת ראש - - -

<אתי בנדלר: בשום מקום אחר אתם לא לוקחים את כל הנכסים, את כל נכסי המקרקעין לבעלותכם, בלי לתת אומדן, אף אחד לא יודע בכלל מה ה - - - אין אומדן של הכנסות - - -

<יהונתן רזניק: אבל מה זה משנה אם אני לוקח את המקרקעין אם בסוף אני מתקצב את הכול?

<יהונתן רזניק: מה זה משנה?

<קריאה: יש לך מקור מימון.

<קריאה: אתה לוקח מצד אחד מאות מיליונים, מצד שני אתה תופס את הקופה מאוד קרוב לחזה.

חמד עמאר: לא אתה, האוצר.

קארין אלהרר: סליחה, לא ברור למה אתם מתפרצים.

קארין אלהרר: יהונתן, תקשיב, אתם מצד אומרים 'אנחנו לוקחים את כל הנכסים כדי - - -

<יהונתן רזניק: לא את כולם.

קארין אלהרר: רק את אלה שבא לכם, בסדר?

קארין אלהרר: אתם לוקחים את הנכסים, אם יורשה לי להוסיף היקרים, וזה בסדר, ואתם אומרים 'אנחנו לא סתם לוקחים אותם לכיס שלנו, אנחנו לוקחים אותם כי אנחנו רוצים בתמורה לממן את כל מה שקורה על הדרך' וזה נראה לי לגיטימי מאוד ולכן בקלות העברנו את הסעיף הזה.

קארין אלהרר: עכשיו אתה רוצה לבוא ולהגיד 'אני לא רוצה לאשר כל דבר, ראוי ככל שיהיה, לא בא לי לאשר אותו מראש, אני רוצה שכל דבר יעבור דרכי'.

קארין אלהרר: אז אני לא מצליחה להבין, אתה רוצה להגיד שלא תהיה פה התערבות בתכנים?

קארין אלהרר: תסביר לי איך לא.

<עופר מרגלית: עוד פעם, כפי שיהונתן אמר - - -

חמד עמאר: לא רק התערבות, גם צריך לנמק.

חמד עמאר: תקראי את הסעיף, הוא צריך לנמק.

חמד עמאר: כל דבר הוא צריך להגיש.

<עופר מרגלית: עוד פעם, אני חוזר על זה, כי זה באמת שונה ממה שמוצג פה.

<עופר מרגלית: אין פה אישור של ניידת שידור, כן לא, והכתב הזה וההוא, כן לא, יש פה אישור של - - -

חמד עמאר: למה לא?

חמד עמאר: אתה כתבת שהוא צריך לנמק.

<עופר מרגלית: אבל אני מסביר איך זה עובד כשמאשרים תקציב.

קארין אלהרר: חמד, תן לו.

איתן כבל: אני יכול אחרי חמד?

קארין אלהרר: אחרי עופר, חמד ואתה.

<עופר מרגלית: אנחנו נקבל מהכנ"ר בעצם הערכת הכנסות לתקופה האמורה של התקציב, הערכת הוצאות כללית ואנחנו צריכים לעשות נאותות פיננסית של התקציב הזה.

<עופר מרגלית: אני לא נכנס לניידת שידור כן, ניידת שידור לא, זה ממש לא המנגנון, זה ממש לא ה - - -

איתן כבל: עופר, אני מקבל גירודים רק מהתשובה שלך עכשיו, עוד לפני שהתחלתם את העבודה.

<עופר מרגלית: זו חשיפה תקציבית ענקית, אתה רוצה שלא יהיה על זה פיקוח?

<עופר מרגלית: אני לא מבין.

איתן כבל: אתה לא מקשיב לעצמך, עופר.

חמד עמאר: אני מציע הצעה אחרת, לא צריך מפרק.

חמד עמאר: צריך לקחת כמה פקידים מהאוצר והם ינהלו את זה.

חמד עמאר: וזהו.

חמד עמאר: למה נלך למפרק?

חמד עמאר: ניקח כמה פקידים מהאוצר והם ינהלו את זה, ככה לא צריך לשום אישור, לשום נימוק, כלום, האוצר יבוא ינהל את זה.

חמד עמאר: עד שנקים את רשות השידור החדשה.

קארין אלהרר: שיהיה ברור, זה שצריך שלא יעופו כספים סתם זה ברור, זה שצריך - - -

חמד עמאר: אנחנו מדברים על מפרק.

קארין אלהרר: רק שנייה, חמד.

חמד עמאר: מפרק שהמדינה מ - - -

<דוד האן: המפרק והמדינה לא תמיד רואים עין בעין, אני מצטער.

<תמנה עורב: ואז מי מכריע?

<קריאה: אז למה מיניתם אותו?

<קריאה: שום בקרה תקציבית, שיעשה מה שהוא רוצה.

קארין אלהרר: די, התשתם אותי, באמת.

חמד עמאר: מי נותן לך מינוי, המדינה, לא?

<עופר מרגלית: לכל משרד ממשלתי יש תקציב, אנחנו סומכים על המנכ"לים של המשרדים הממשלתיים, זה לא קשור.

<עופר מרגלית: יש משרד אוצר לפקח על הוצאות.

<קריאה: אז שיתנהל כמו קופת פירוק רגילה, שכל הנכסים יישארו.

קארין אלהרר: אני מנסה להבין, לפרוטוקול, עופר, מה אתם מנסים לבדוק בכל הדיווחים האלה שאתם רוצים לקבל?

<עופר מרגלית: זה לא כל הדיווחים, זה הצעת תקציב אחת לרבעון.

<עופר מרגלית: אנחנו צריכים גם להיערך תקציבית לדבר הזה.

<עופר מרגלית: הוא אומר לנו 'חבר'ה, בתקופה הקרובה הערכת ההכנסות שלי היא איקס והערכת ההוצאות שלי היא וואי, יש פה פער, זה מה שאני צריך - - -'.

<עופר מרגלית: אנחנו בודקים שההנחות שלו סבירות ומאשרים.

<תמנה עורב: או שלא.

<עופר מרגלית: או שאומרים לו 'פה אנחנו חושבים אחרת', הוא משנה, חוזרים, זה תהליך של אישור תקציב.

חמד עמאר: יש לך זכות לא לאשר לו גם, נכון?

<עופר מרגלית: כן.

<עופר מרגלית: כמו כל הוצאה תקציבית.

<עופר מרגלית: אני לא מבין.

<עופר מרגלית: מה זה לא לאשר?

<עופר מרגלית: זה דין ודברים, אנחנו לא - - -

איתן כבל: עופר, אי אפשר לעשות את כל הסיבוב הזה, הנה כבר חסכתי לך כסף, תפטר את המפרק.

איתן כבל: אי אפשר ללכת בדרך העקומה הזאת, בוודאי ובוודאי כשאנחנו עושים - - - שכחנו, זה גוף שידורי, זה גוף ציבורי, הרי בגלל כל החוליים הקודמים מה אנחנו עושים?

איתן כבל: מחזירים את החוליים בדרך אחרת?

איתן כבל: אז עכשיו יש שר אוצר, אני אסקופה נדרסת אליו, אני כל בוקר קם ומתפלל לאייקון שלו.

איתן כבל: אבל לא בטוח שהוא ימשיך, הוא כנראה ירצה להיות ראש ממשלה, יבוא מישהו אחר, ואז מה?

איתן כבל: לכן מה אני מנסה לומר לכם?

איתן כבל: לא מתקבל על הדעת, גברתי היושבת ראש, אני אומר לך את זה עכשיו במלוא הרצינות, לא יכול להיות - - - אם אנחנו מנסים להוציא את הפוליטיקה, אמרנו, אנחנו מוציאים את הפוליטיקה ומשאירים את הפוליטיקאים?

איתן כבל: ולפיד עוד הוא מהסבירים לעניינים האלה, שלא נדע איזה מחשבות עוברות לי בראש.

יוני שטבון: אתה אומר את זה בגלל שהיושב ראש הוא דתי?

איתן כבל: אני לא אמרתי מי, לא צריך לקפוץ.

איתן כבל: אני אומר את זה בצורה הכי ברורה, יושבים פה שעות בשביל שבסוף דרך המפרק - - - המפרק אולי אפילו לא מבין מה מונח לפתחו, כי כל כך הרבה - - - ועכשיו אני רציני - - -

<גלילה הורנשטיין: הוא מבין.

איתן כבל: לא, אני לא בטוח.

<גלילה הורנשטיין: הוא עבר את הדסה, הוא מבין, תאמין לי.

חמד עמאר: כבל, הוא לא מבין מה זה גוף שידור.

חמד עמאר: כשהוא אמר לך 'אני לא רוצה להגיב', הוא מבין בדיוק את הדבר והוא - - -

איתן כבל: אני אסביר לך מה ההבדל, מה זה עבר את הדסה?

איתן כבל: להדסה יש צדדים מקצועיים בלבד, פה הוא הסיפור הוא הרבה מעבר לאיגוד מקצועי או ניהול כלכלי, ולכן הרבה מן הדברים אשר אתה תקבע אם תרצה או לא תרצה יהיו המסמרות לאלה שיבואו אחריך.

איתן כבל: זה ממש כך, זה לא רק מצאו מפרק מצטיין שהביאו אותו מהדסה, הוא מומחה בלפרק.

איתן כבל: העניין הוא שהוא צריך לייצר איזה שהיא פלטפורמה שהמערכת אחר כך אמורה לבוא ולהיכנס אליה.

איתן כבל: אני אומר לכם, כמי ששיגע את השר ואת הצוות של שר האוצר, שיהיה דבר כזה שנקרא מפרק.

איתן כבל: בסופו של תהליך אני יותר מכל אחד אחר נאבקתי כשעוד בהתחלה רצו, אדוני המפרק, לזרוק אותי מכל המדרגות כשבאתי עם זה, כי באתי, אמרתי מעבר ממצב א' למצב ב', בעיקר אל מול ההנהלה, שמישהו יידע לעשות את הטיפול ואת הסנכרון.

איתן כבל: עכשיו פתאום יש לנו את האוצר.

<קריאה: אבל זה לא ההנהלה, זה העובדים.

קארין אלהרר: תודה.

איתן כבל: מה תודה?

איתן כבל: שמעת מה אמרתי?

איתן כבל: אני אבחן אותך.

איתן כבל: תשמעי, אני אוהב לנאום, אין לי בעיה, אבל אני מתכוון שתהיה תוצאה גם בסופו של דבר.

איתן כבל: אני מדבר איתך ברצינות, זה אני לא אלך איתכם בשום פנים ואופן.

איתן כבל: חמד, זה לא קשור פה, אני מתנהג פה קואליציה-אופוזיציה.

חמד עמאר: גם אני לא הולך, אני אמרתי להפריד רשויות כל הזמן, וכפי שאמרו ללכת ל - --

איתן כבל: נכון, נכון.

חמד עמאר: אמרתי לא ואתם הלכתם לזה.

חמד עמאר: כאן אני מכניס את הפוליטיקה מהצד השני, בקביעה של הפוליטיקאים בסופו של דבר - - -

קארין אלהרר: אני רוצה לקבל את ההתייחסות של פרופ' האן לעניין הזה.

<דוד האן: אני חייב לומר שהנושא הזה לובן בינינו לבין משרד האוצר קודם לכן.

<דוד האן: אני חייב לומר בגילוי לב שהנושאים והשאלות שעולים כאן מצד חברי הכנסת, חברי הוועדה הנכבדים, עלו גם מצדי.

<דוד האן: אני עוררתי שאלות, חששות, מן הסוג הזה, האם בעצם המציאות שהאוצר צריך לאשר הוצאות שהן מעבר ליכולת ההכנסות של הרשות, שעל כך בעיקר מדובר, לא עלולה להוביל למציאות שנקראת בלעז micro managing ולאחר שיחות בינינו הגענו להבנות כפי שהן מופיעות כאן בהצעת החוק, במובן שקודם כל דרך המלך אכן תהיה שאני לא מגיש בקשה, כי מזה חששתי בעיקר, אני לא מגיש בקשה למימון ספציפי וקונקרטי על כל הוצאה והוצאה.

<דוד האן: הוזכר כאן למשל נושא של צוות צילום או ניידת שידור, היות שזה נזכר אני משתמש בדוגמה, אני לא אמור ולא מתכוון להגיש בקשות ופניות לאוצר ברמה כזו באופן קונקרטי ושוטף, כי אז אתה כבר לא מתפעל ולא מנהל כלום, אלא בעצם המממן הוא המנהל.

<דוד האן: על כן הוסכם בעצם ללכת לכיוון של תקצוב רבעוני, מראש, על סמך דיווחי עבר, על סמך ממוצעי עבר, על סמך ביצועי עבר, זה הרעיון הבסיסי.

<דוד האן: אני כן חייב לציין.

<דוד האן: נכון שיש כאן גם תוספת שיש זכות למפרק לפנות בבקשה למשרד האוצר ולבקש תקצוב נוסף, מעבר שכבר תוקצב לרבעון, ככל שמגיעים למסקנה שהתקצוב הזה איננו מספיק.

<דוד האן: זאת אומרת עשינו ממוצעים ואז אני בתוך רבעון מסוים ופתאום עם כל ההכנסות של הרשות וכל התקצוב זה לא מספיק ואני צריך עוד משהו, אני יכול לפנות.

<דוד האן: לגבי הנקודה הזאת צריך את הסכמתם.

<דוד האן: זה מה שעלה כאן.

קארין אלהרר: אדוני, מה שאני מציעה, שלגבי הכספים שיש לא צריך את אישור האוצר, רק לגבי העודפים.

<אתי בנדלר: בכל מקרה צריך להיות ברור שהאוצר לא יוכל לומר שהוצאות שלדעת המפרק נדרשות לצורך קיום השידורים, כל מה שקשור לצורך קיום השידורים, אתם לא תוכלו להביע עמדה בעניין.

איתן כבל: אתה צריך עוד משהו, המפרק?

חמד עמאר: אני מוכן ללכת על ההצעה הזאת.

<קריאה: לא הבנתי.

<קריאה: שכר עובדים, ההקלטות - - -

<אתי בנדלר: ניידות שדיברנו עליהם, דברים כאלה מהסוג הזה, שמשפיעים על מה שרואים על המסך.

<אורי אפלבום: אני מנסה להבין את ההערה, את מתכוונת גם לשכר של העובדים, למשל, בתקופת הפירוק?

<אורי אפלבום: כי זה ברור שחוק יסודות התקציב עדיין חל ויש לו מגבלות גם על המפרק.

<דוד האן: אבל, אורי, המגבלות האלה חלות ממילא.

<לזר צנדקוביץ: בטח שזה שכר עובדים, אם יש אירוע חריג שגוזל הרבה כסף.

<קריאה: אפשר להגיד משהו?

קארין אלהרר: לא, רגע.

קארין אלהרר: אני רוצה להבין את העמדה, על מה אתה רוצה להגיב?

<קריאה: אני אגיד לך מה אני רוצה להגיד.

<קריאה: באזור שאנחנו נמצאים בו גם תקציב רבעוני הוא לא כל כך תקף כי כשיש אירוע מסוים ההוצאות בנושא של שידור, כולל הניידות, כולל ההוצאות של העובדים, קופץ ברמה דרסטית.

<קריאה: צריך להבין את העניין הזה.

<יהונתן רזניק: אבל הוא יכול לפנות אלינו, גם במהלך הרבעון.

<יהונתן רזניק: אם נגיד היה איזה שהוא אירוע הוא יוכל לפנות.

<יהונתן רזניק: חבר'ה, אני לא מבין מה - - -

<אתי בנדלר: אז אתם תשקלו שיקולים עריכתיים?

<אתי בנדלר: זה מה שאני מנסה להבין.

<יהונתן רזניק: ממש לא, אם המפרק יבוא ו - - -

חמד עמאר: גברתי, אני מוכן לקבל את ההצעה של היועצת המשפטית של הוועדה, כל מה שקשור בשידורים אין לאוצר שום נגיעה.

חמד עמאר: לא יכול לבוא האוצר ולהגיד 'לא, אני מחליט שהיום אני לא רוצה שתשלח ניידת, אני לא רוצה ש - - -

<עופר מרגלית: אין אופציה כזאת בכלל.

<יהונתן רזניק: אבל מה מהות ההצעה הזאת?

<יהונתן רזניק: מהות ההצעה הזאת זה לתת צ'ק פתוח.

<יהונתן רזניק: זה גוף שמשדר - - -

חמד עמאר: לא צ'ק פתוח.

חמד עמאר: יש לך אירוע, היו לנו אירועים עכשיו, היו אירועים חריגים והם מעבר לרבעון, מה אתה רוצה?

חמד עמאר: שהוא יבוא יבקש ממך את האישור?

<יהונתן רזניק: לא, אני לא אומר - - - אנחנו לא אומרים לרגע, גם אנחנו וגם המפרק הבהרנו שנינו שהכוונה פה היא לא שניכנס פה לכל ניידת ולכל אירוע וכל דבר כזה, אבל יש הבדל בין ניידת אירוע תקשורתי, אירוע חדשותי כזה או אחר, לבין להחריג את כל נושא השידורים, כי הגוף הזה הוא גוף שמשדר, זו המהות שלו.

<יהונתן רזניק: עם מה אנחנו נשארים, עם הזמנות נייר טואלט ומדפסות ודפים למדפסת?

<יהונתן רזניק: זה לא סביר.

<יהונתן רזניק: רוב התקציב - - -

<אתי בנדלר: גם, הוצאות כיבוד, הוצאות - - -

קארין אלהרר: יהונתן, מה שסביר או לא סביר שתעשו זו לא השאלה, השאלה מה החוק יאפשר לכם לעשות.

קארין אלהרר: מה שהוועדה מוטרדת ממנו, בעיניי במידה מסוימת של צדק, היא שאתם תתערבו דרך התקציב בהחלטות עריכתיות, החלטות ניהוליות.

<יהונתן רזניק: בואו נפרוט את זה רגע לרמה המעשית.

<יהונתן רזניק: המפרק מגיע אלינו לפני הרבעון, הוא יגיד לנו 'אני צריך את ההוצאות', שיפורטו לפי הסעיפים הבאים, שכר, הוצאות זה, הוצאות זה, הוצאות זה, זה יהיה ברמת הסעיפים התקציביים, נקביל את זה למשרד ממשלתי ברמת הסעיפים התקציביים.

<יהונתן רזניק: הוא לא יבוא אלינו ברמת התקנות הממשלתיות, הוא יבוא אלינו ברמת הסעיפים וברמת הסעיפים אני לא אוכל בכלל לדעת אחרי זה, אם הוא ירצה להוציא ניידת, כן או לא, אני לא אדע על זה בכלל.

<יהונתן רזניק: אני לא אוכל להגיד לו 'תשדר את התכנית הזו או אחרת', כי אני לא יודע את זה בכלל, זה לא שקוף לי בכלל.

<יהונתן רזניק: אני לא יודע מה הוא הולך לשדר, אני לא יודע את שיקולי העריכה שלו, אני בכלל לא נמצא בפרספקטיבה הזאת, אני נמצא בפרספקטיבה של הסעיפים התקציביים.

<דנה נויפלד: יש אולי פתרון.

<דנה נויפלד: אפשר לעשות דקה הפסקה לדבר איתך רגע?

קארין אלהרר: כן.

קארין אלהרר: אני רוצה לחדש את הדיון.

קארין אלהרר: אנחנו בסעיף 98, מימון הוצאות ניהול ופירוק ופירעון חובות הרשות.

קארין אלהרר: יש פה נוסח שאני מבקשת להציע.

קארין אלהרר: גברתי היועצת המשפטית, אנחנו מדברים על סעיף (ב).

<אתי בנדלר: הוא מופיע ב-(ב)(3) ואחר כך הוא מופיע שוב ב-(ג)(3).

קארין אלהרר: נתחיל ב-(ב)(3).

<נטע דורפמן: לא בהוצאה, לא דיברנו על הוצאה, רק בהיקף השידורים.

<אתי בנדלר: נכון, ניסחנו את זה כאן.

<נטע דורפמן: לא, אנחנו אמרנו שיש לנו, אנחנו לא יודעים אם ההוצאות היום הן הוצאות כפי שצריכות להיות, מוגזמות, מה שחשוב זה השידורים עצמם, זה לא על ההיקף - - -

<אתי בנדלר: אם את מדברת על השידורים עצמם ואת לא משתמשת במילה היקף אני מוכנה לקבל את זה, אבל אם אנחנו מדברים על היקף, זה רק שעות שידור.

<אתי בנדלר: אז אני אומרת שעות שידור, אבל שעות שידור יכולות להיות, אנחנו יודעים, אנחנו יודעים ששעת שידור יכולה לעלות שקל והיא יכולה לעלות 100,000.

קארין אלהרר: עדיף להשתמש רק במילה שידור, אל תיכנסו לא להיקף ולא להוצאה.

<קריאה: בסדר גמור.

קארין אלהרר: מעולה, זו התוספת לסעיף (ב)(3).

<אתי בנדלר: כפי שהיו נהוגים בשנתיים שקדמו ליום הפרסום, וזה בהנחה שבשנתיים האחרונות היה לנו עמוד ענן והיו לנו כל מיני אירועים שאפשר להביא בחשבון.

קארין אלהרר: היו מספיק אירועים, הכול בסדר, אין ספק שמדינת ישראל מייצרת אירועים חריגים גם ב - - -

<קריאה: 2013 זה המודל שיישמר?

קארין אלהרר: לא, אמרנו השנתיים האחרונות.

<קריאה: לא, אני מדברת בהיקף.

קארין אלהרר: זה 2013-2014 בעניין הזה.

<דנה נויפלד: מה הבעיה?

<דנה נויפלד: מה לא נכנס?

קארין אלהרר: הכול בסדר, זה בתקופה הזאת, למה זה לא? זה נכנס לתוקף באוגוסט.

<דנה נויפלד: צריך להיות גם הגיוניים, יש קטסטרופה עכשיו - - -

קארין אלהרר: רגע, סליחה, מה עם האירועים עכשיו?

קארין אלהרר: יש מספיק אירועים.

<דנה נויפלד: לא צריך להגזים.

קארין אלהרר: אני רוצה רק למען הסר ספק שלי, מי מנציגי האוצר שיבהיר בבקשה לפרוטוקול שאין בכוונתכם להתערב בתכני שידור או בהוצאת ניידות, או בכל דבר ש - - -

<עופר מרגלית: אין בכוונתנו להתערב בתנאי שידור, בהוצאת ניידות וכיוצא בזה.

קארין אלהרר: תכני, לא תנאי.

קארין אלהרר: עופר הוא בן אדם רציני, הוא לא אמר את זה בציניות.

קארין אלהרר: עכשיו לסעיף קטן (ג) יש גם תיקון.

<אתי בנדלר: זה בדיוק אותו דבר.

<דנה נויפלד: לא.

<אתי בנדלר: לא, ככל הנראה בנוסח הזה זה מופיע באמת רק ב-(ב).

<לזר צנדקוביץ: ניידות זה גם רדיו.

קארין אלהרר: כולל הכול.

<דנה נויפלד: שידורים זה רדיו וטלוויזיה.

<אתי בנדלר: אם בכל זאת משאירים את זה יש לי עוד שאלות.

<אתי בנדלר: קודם כל תוך כמה זמן תינתן תשובת האוצר, מה אם בכל זאת יישארו חילוקי דעות בין המפרק לבין האוצר.

<אתי בנדלר: זהו, אלה שתי השאלות.

<יהונתן רזניק: התשובה הראשונה היא שהתשובה תהיה מהירה מספיק כדי שהיא לא תפגע בשידורים.

<אתי בנדלר: אז בהקדם האפשרי?

<יהונתן רזניק: כן.

<אתי בנדלר: אפשר להוסיף 'בהקדם האפשרי' התשובה?

<יהונתן רזניק: כן.

<אתי בנדלר: בכל הסעיפים בהקדם האפשרי.

<אתי בנדלר: ואם יש חילוקי דעות, המפרק יכול לערער על החלטת

<אתי בנדלר: כם לבית המשפט המחוזי?

קארין אלהרר: לפנות.

קארין אלהרר: זה לא ערעור, זו פנייה.

<אתי בנדלר: בכל עניין, לרבות בסעיף 103 - - -

<יהונתן רזניק: לא, יש סעיף שכבר מעגן את זה.

<אתי בנדלר: אז אני רוצה שם להוסיף 'לרבות בשל החלטה של נציגי האוצר'.

<נטע דורפמן: בעיניי יש פה שיקול דעת מנהלי של פקידי האוצר, יש פה נציגי משרד האוצר שצריכים להפעיל שיקול דעת מנהלי כשהם מפעילים את החוק.

<נטע דורפמן: זה לא ערעור במובן קלאסי, שאני הולך ומערער לבית המשפט.

קארין אלהרר: בסדר, בגלל זה פונים.

קארין אלהרר: לא מערערים, פונים לבית המשפט.

<נטע דורפמן: זה לא ערעור, זה בדיקה.

<נטע דורפמן: אם יש טענה שיש בעיה של שיקול דעת - - -

<אתי בנדלר: אוקיי, פנייה לבית המשפט.

<אתי בנדלר: במסגרת הפנייה לבית המשפט המפרק יוכל לפנות גם אם הוא חולק על החלטה של נציגי האוצר.

<נטע דורפמן: אפשר לחלוק.

<נטע דורפמן: אני לא חושבת שבמקרה הזה בית המשפט שם עצמו במקום משרד האוצר.

<נטע דורפמן: בוחנים האם פעולה של נציגי משרד האוצר נעשתה בשיקול דעת מנהלי סביר, של ערכאה תחתונה וערכאה עליונה.

<אתי בנדלר: את כבר מכתיבה לבית המשפט איך הוא ידון בבקשה הזאת, האם הוא יבדוק את זה כמו כל בדיקה של החלטה מנהלית, או שהוא עושה בדיקה זה נובו.

<אתי בנדלר: זה לא רלוונטי כרגע, אני מניחה שבית המשפט המחוזי, בשבתו כדן יחיד, כפי שהתוויתם לו את הדרך, יפעיל את שיקול דעתו בדרך הראויה.

<נטע דורפמן: לכן זה לא ערעור.

<נטע דורפמן: זו באמת פנייה.

<אתי בנדלר: פנייה, אוקיי.

<נטע דורפמן: אני שואלת, למה צריך להכניס לסעיף הכללי דווקא את הסעיפים האלה?

<נטע דורפמן: כי יש מחשבה שזה לא חל?

<אתי בנדלר: כן, בהחלט.

<נטע דורפמן: אז לרבות בעניין החלטה.

קארין אלהרר: אני יכולה להעלות את זה להצבעה?

<דנה נויפלד: את יכולה להגיד רק מה נסגר?

<אתי בנדלר: זה בסעיף 103(א).

קארין אלהרר: רגע, אבל למה קפצתם עכשיו?

קארין אלהרר: אני מעלה להצבעה את סעיף 98.

<גלילה הורנשטיין: אני צריכה להבין מה זה 'המדינה תעביר'.

<גלילה הורנשטיין: כאן כתוב אם לא ניתן יהיה לפרוע את תביעות החוב כאמור באותה בקשה, באותו רבעון, בתוך הכנסות הרשות, תעביר המדינה למפרק את הסכום הנדרש לפירעון התביעות לפני תחילת הרבעון.

<גלילה הורנשטיין: מה הכוונה?

<דנה נויפלד: לא הבנתי את השאלה.

קארין אלהרר: עופר, אתה יכול לענות לה?

<עופר מרגלית: זה די ברור, אני לא מבין מה.

<נטע דורפמן: זה סעיף שמדבר על כך שיש בקשה של המפרק לנציגי המדינה להכניס כספים לשם תשלום ברבעון הבא.

<נטע דורפמן: הכספים צריכים להיות לפני התשלום ברבעון הבא, זה בעצם מה שפסקה (3) באה לפתור.

<נטע דורפמן: עברית מאוד פשוטה.

<עופר מרגלית: מה לא ברור?

<גלילה הורנשטיין: לא שומעים, אני לא שומעת מה את אומרת.

<נטע דורפמן: אני אומרת שהמובן הוא בדיוק כמו שכתוב.

<נטע דורפמן: הפנייה היא פנייה לפני הרבעון, כאשר אם מגיעים למסקנה שבאמת לא ניתן לפרוע את החוב באותו רבעון מהכנסות, כלומר יש צורך בכסף חיצוני, הכסף אמור להיכנס לקופת המפרק לפני תחילת הרבעון, כדי שאפשר יהיה לשלם את - - -

<גלילה הורנשטיין: אבל כתוב 'תעביר המדינה למפרק את הסכום', מה זאת אומרת?

<נטע דורפמן: הכוונה לסכום שחסר למפרק.

<נטע דורפמן: יש כספים שקיימים בתוך קופת הפירוק, בשביל זה לא צריך לפנות למדינה.

<נטע דורפמן: מדובר בעצם בכספים שחסרים לקופת הפירוק, יש פנייה לנציגי המדינה ונציגי המדינה, כשמגיעים למסקנה שאכן לא ניתן לפרוע כאמור בבקשה, מעבירים את הכספים לפני תחילת הרבעון כדי שניתן יהיה - - -

<דנה נויפלד: מה השאלה?

<גלילה הורנשטיין: תביעות החוב זה הרי הפינאלה, זה הסוף, זה גמר החשבון כשאת מדברת על ה - - - לא היה כסף ברבעון הזה ולא יהיה כסף ברבעון הבא, יעבירו למדינה, לרבעון שלפני זה ואחרי זה, איך אנחנו מקבלים את החוב?

<דוד האן: עורכת דין הורנשטיין, החוק מבהיר בצורה מאוד מפורשת שהמדינה משלמת את תביעות החוב כפי שהכריע בהן המפרק במלואן.

<דוד האן: ברור שאם אין די בקופה הכספית הקיימת תחת ידיו של המפרק, אז ההשלמה באה מהמדינה.

<דוד האן: זה כבר לא עניין ברבעון הזה, ברבעון הבא.

<דוד האן: כל מה שקשור לתביעות חוב על זכויות כל הנושים, לרבות העובדים, ישולמו במלואן על ידי המדינה.

<דוד האן: הדברים מפורשים בחוק.

<דוד האן: אני מבקש בשלב הזה להתנצל בפני חברי הוועדה.

<דוד האן: אני יוצא לשעה ורבע בערך לפגישה שכבר דחינו אותה שלוש פעמים בעניין תיק פירוק אחר שמתנהל ואני צריך לקיים פגישה אצלי.

<דוד האן: אני אחזור בהמשך.

<דוד האן: כרגע ימלא את מקומי היועץ המשפטי שלנו, ד"ר איתי הס.

<דוד האן: אני מתנצל.

קארין אלהרר: גברתי היועצת המשפטית, אם תוכלי בבקשה רק להגיד לנו איפה הוספו המילים 'בהקדם האפשרי' כדי שנוכל להצביע.

<אתי בנדלר: התוספות יהיו כאלה.

<אתי בנדלר: לסעיף קטן (ב)(3), ואני מקווה שזה המקום היחיד, אני אסרוק אחר כך את העניין, 'נציגי משרד האוצר לא יסרבו אם סירובם יגרום לפגיעה בשידורים כפי שהיו נהוגים בשנתיים שקדמו ליום הפרסום'.

<אתי בנדלר: בנוסף לכך תשובת האוצר בכל מקום שצריכים, שנציגי משרד האוצר יוסמכו לתת תשובה, לרבות העברת הכספים, כשהם צריכים להעביר כספים, כל אלה ייעשו בהקדם האפשרי.

קארין אלהרר: אי לכך ובהתאם לזאת אני מעלה להצבעה את סעיף 98.

קארין אלהרר: מי בעד?

קארין אלהרר: מי נגד?

קארין אלהרר: הסעיף עבר פה אחד.

קארין אלהרר: בעד – רוב

קארין אלהרר: הסעיף אושר.

קארין אלהרר: סעיף 99.

איתן כבל: זה סעיף שמסביר לי למה לא הלכתי ללמוד משפטים מכל הפרקים האלה.

<דנה נויפלד: אני מקריאה את הסעיף 'העברת יתרת כספים או נכסים למדינה'.

"נותרה יתרת כספים או נכסים לאחר פירעון חובות הרשות ותשלום הוצאות ניהולה ופירוקה, יעביר המפרק את היתרה למדינה".

קארין אלהרר: יש הערות?

<תמנה עורב: למה לא תאגיד?

<עופר מרגלית: התאגיד מתוקצב - - -

<קריאה: למה לא לטובת יצירה?

קארין אלהרר: לא, זה לא היה דיון אמיתי עכשיו, הדבר הזה.

קארין אלהרר: השאלה שנשאלה קיבלה מענה שהתאגיד מתוקצב על ידי המדינה.

קארין אלהרר: אי אפשר לקבל משני הכיוונים, רק מכיוון אחד, ככה זה עובד.

קארין אלהרר: בעולם אוטופי זה היה יכול להיחשב כהצעה טובה, אבל זה לא מתאים.

<לזר צנדקוביץ: אל תצחקי, דנה.

<לזר צנדקוביץ: פעם נשאר כסף, החזירו 80 מיליון שקל.

<לזר צנדקוביץ: פעם שנייה למדו לקח, כשהיה חסר לא הגיע ואז אמרו כשנשאר כסף, הביאו צבעים וצבעו את מה שעמד.

<קריאה: מאז דאגו שלא תישאר יתרה.

קארין אלהרר: בואו נשמע מה עיסאווי השאיר לנו.

<אתי בנדלר: בסעיף הקודם, בסעיף קטן (א) נאמר שהוצאות ניהול הרשות מיום הפרסום והוצאות פירוקה, לרבות שכר טרחת המפרק ובעלי התפקיד מטעמו (בסעיף זה – הוצאות ניהול ופירוק ) וכן חובות הרשות, ויש אחר כך הוראות אופרטיביות, הוא ביקש שהן גם יפורסמו ברבים ובאלקטרוני, כדי שתהיה פומביות להסכמים האלה.

<אתי בנדלר: אני לא יודעת מה עמדת המפרק בעניין הזה, אם הוא יכול לעשות את זה ומה עמדת האוצר.

קארין אלהרר: במקרה היועץ המשפטי שלו נמצא כאן.

<איתי הס: מה בדיוק רמת הפירוט שמתבקשת?

קארין אלהרר: הוא לא עמד על כך.

<אתי בנדלר: שזה יפורסם ברבים.

איתן כבל: אז מה הבעיה?

<איתי הס: אין בעיה, אני רק רוצה להבין, הכנסות והוצאות?

<איתי הס: מה?

<דנה נויפלד: אם שכר הטרחה מאושר על ידי בית משפט אז מה - - -

<איתי הס: לא מדובר על שכר טרחה, מדובר בכלל על - - -

<אתי בנדלר: מדובר על כל מה שכתוב בסעיף קטן (א), על כל הוצאות ניהול ופירוק ועל חובות הרשות.

<אתי בנדלר: ולא מדובר כאן בכלל על רבעוני אלא באופן כללי.

<דנה נויפלד: איפה לפרסם את זה?

<אתי בנדלר: ברבים.

<דנה נויפלד: ברבים?

<דנה נויפלד: מה, פלקט?

קארין אלהרר: בלוח העיר.

<איתי הס: זה כפוף לחוק חופש המידע גם ככה, העניין הזה.

<איתי הס: אז מי שירצה יפנה ויקבל.

<אתי בנדלר: אני לא עונה לחבר הכנסת פריג', כי הוא איננו כאן.

<אתי בנדלר: מה הצעתו, אם ההצעה מתקבלת ואז המפרק יפרסם את זה, אינני יודעת איפה, זה אפשר - - -

קארין אלהרר: אבל איפה יפרסמו את זה, איתן?

איתן כבל: באתר האינטרנט.

<איתי הס: אני קצת מתקשה להבין מה רוצים שנפרסם ואיפה בדיוק רוצים ומתי.

איתן כבל: סליחה, הם על מזוודות במשרדים?

איתן כבל: כאילו מה?

איתן כבל: הוא מכניס את זה לאתר, באתר האינטרנט.

איתן כבל: הרי גם המפרק - - -

קארין אלהרר: חל על זה חוק חופש המידע, אני לא חושבת שצריך לפרסם את זה באופן מיוחד.

איתן כבל: חל על זה חוק חופש המידע?

<איתי הס: בוודאי.

איתן כבל: חבר'ה, כל הזמן 'בוודאי', אבל הצלחת לקבל ממישהו משהו?

<איתי הס: למה לא?

<איתי הס: מקבלים מאיתנו הרבה.

קארין אלהרר: אני מעלה להצבעה את סעיף 99.

קארין אלהרר: מי בעד?

קארין אלהרר: מי נגד?

קארין אלהרר: ההצעה עברה.

קארין אלהרר: בעד – רוב

קארין אלהרר: הסעיף אושר.

קארין אלהרר: סעיף 100, בבקשה.

<לזר צנדקוביץ: למה לא מכניסים את הכסף לטכנולוגיות, כשנשאר כסף?

<לזר צנדקוביץ: לשדרג.

<קריאה: איזה כסף נשאר?

<קריאה: לא יהיה פה שקל.

קארין אלהרר: אנחנו באמצע הקראה.

סיים המפרק לממש את נכסי הרשות, לשלם את כל חובותיה של הרשות, ואם נותרה יתרה – להעבירה למדינה, יודיע המפרק לנציגי משרד האוצר על סיום הליכי הפירוק; להודעה יצורף דוח סופי המפרט את החובות, נכסי הרשות וההוצאות שהוצאו במסגרת ההליכים לפי פרק זה; לעניין זה לא יראו חובות אגרה כאמור בסעיף 86(ב), שטרם נגבו כנכסי הרשות שטרם מומשו, ואם נותרו חובות כאמור – תעבור הזכות לגבייתם למדינה.

הגיש המפרק הודעה בצירוף דוח לפי סעיף קטן (א), יאשרו נציגי משרד האוצר את סיום הליכי הפירוק, בכתב, אלא אם כן סברו כי נפלה טעות בדוח האמור או כי טרם מומשו כל נכסי הרשות.

המפרק יפרסם הודעה ברשומות בעיתון יומי ובאתר האינטרנט של הכנ"ר על מתן אישור נציגי משרד האוצר לסיום הליכי הפירוק ועל מועד ביטול האישיות המשפטית הצפוי של הרשות לפי סעיף קטן (ד).

90 ימים לאחר אישור נציגי משרד האוצר לפי סעיף קטן (ב), תחדל הרשות מלהיות אישיות משפטית והמפרק יסיים את תפקידו, אלא אם כן החליט בית המשפט אחרת.

המפרקי יפרסם הודעה ברשומות על מועד ביטול האישיות המשפטית של הרשות.

"

<אתי בנדלר: יש הצעות לחבר הכנסת פריג'.

<אתי בנדלר: בסעיף קטן (א) אחרי המילים 'לנציגי משרד האוצר' יבואו המילים 'ומבקר המדינה'.

קארין אלהרר: אמרנו שזה גוף מבוקר.

<אתי בנדלר: הצעה שנייה, כל הסיפה החל במילים 'לעניין זה לא יראו חובות אגרה' וגומר, עד סוף הסעיף הקטן, המילים האלה יימחקו.

<דנה נויפלד: בלי לגבות אותם?

<קריאה: לסביר את העיקרון פה למה הכנסנו את זה?

קארין אלהרר: לא הבנתי למה הוא רוצה למחוק את זה.

<קריאה: הוא רוצה שחובות האגרה יבוטלו לאזרחים.

קארין אלהרר: שנת שמיטה זה עד הסוף, אני מבינה.

<דלית זמיר: אבל זה לא אומר שמיטה לכולם, זה אומר שתמשיך את הליכי הפירוק לעד.

<דנה נויפלד: זה אומר שהמפרק ממשיך לתפקד ולעבוד כל עוד לא נגבו כל האגרות.

<דנה נויפלד: זה לא הגיוני.

איתן כבל: איך שהחוק החדש ייכנס אנשים יוציאו את הטלוויזיות מהארונות.

<דנה נויפלד: זה עובר למדינה.

<דנה נויפלד: הזכות לגבייה תעבור למדינה.

<דנה נויפלד: זה הרעיון.

<אתי בנדלר: את סעיף קטן (ג) המוצע אנחנו ביקשנו כדי שתהיה אחדות של העניין הזה.

<דנה נויפלד: אמרנו בעיתון יומי או באתר האינטרנט של הכנ"ר.

<דנה נויפלד: הרשומות יהיה ב-(ה).

קארין אלהרר: אז קודם מצביעים על ההסתייגויות?

קארין אלהרר: אני מצביעה על ההסתייגויות.

קארין אלהרר: מי בעד?

<רינה חכמון: קארין, אבל אמרנו הרי שהרשות תמשיך לגבות עד שהתאגיד החדש יתחיל לגבות.

קארין אלהרר: נכון.

<דלית זמיר: זה הכול אחרי התאגיד החדש.

<קריאה: בוא נאמר שהוא יגמור את העבודה שלו.

<דלית זמיר: לא, הוא לא יכול לסיים.

קארין אלהרר: אבל זה build in הוא לא יכול לסיים את העבודה עד שלא תהיה תאגיד חדש.

קארין אלהרר: משפטית זה לא יכול לקרות אחרת.

<איתי הס: מציאותית זה לא יכול לקרות, לא רק משפטית.

<אתי בנדלר: ברשותך, לעניין סעיף קטן (ג) על הפרסום באינטרנט ובשני עיתונים יומיים, אני מזכירה שלעניין סעיף אחר ביקש חבר הכנסת פריג' שההודעה תפורסם גם בעיתון נפוץ בשפה הערבית ואני מציעה שזה יחול גם כאן.

איתן כבל: כן, בכל מקום.

איתן כבל: אני מציע במקום שנחזור על עצמנו, זאת הכוונה, בכל מקום שיש בו חובת פרסום בעברית תהיה חובת פרסום בשפה הרשמית האחרת.

איתן כבל: באופן אוטומטי.

קארין אלהרר: בדיוק, לא צריך לומר את זה בכל מקום.

קארין אלהרר: אז אני מצביעה על ההסתייגויות של עיסאווי.

קארין אלהרר: מי בעד ההסתייגות הראשונה, בסעיף 100(א)?

איתן כבל: אני.

קארין אלהרר: מי נגד?

קארין אלהרר: ההסתייגות נפלה.

קארין אלהרר: בעד – מיעוט

קארין אלהרר: ההסתייגות לא אושרה.

קארין אלהרר: מי בעד ההסתייגות השנייה של עיסאווי?

איתן כבל: אני.

איתן כבל: יש מישהו שרושם שאני בעד ההסתייגויות שלו?

קארין אלהרר: ההסתייגות השנייה גם נפלה.

קארין אלהרר: בעד – מיעוט

קארין אלהרר: ההסתייגות לא אושרה.

קארין אלהרר: אני מעלה להצבעה את סעיף 100.

קארין אלהרר: מי בעד?

קארין אלהרר: מי נגד?

קארין אלהרר: הסעיף עבר.

קארין אלהרר: בעד – רוב

קארין אלהרר: הסעיף אושר.

קארין אלהרר: פטור מתשלומי חובה.

"העברת נכסים, חובות והתחייבויות לפי פרק זה, למדינה או לתאגיד השידור הציבורי, או רישום הזכויות בנכסים או לגביהם על שם המדינה או על שם תאגיד השידור הציבורי, יהיו פטורים מתשלום כל מס, אגרה, היטל או תשלום חובה אחר שיש לשלמו על פי דין או הסכם, ואולם אין באמור כדי לפטור אדם מכל חבות של מס, אגרה, היטל או תשלום חובה שחלה על הבעלים או על המחזיק בנכסים ערב העברת הנכסים או רישום הזכויות בהם כאמור בסעיף זה"

<דלית זמיר: ההסבר הוא שאנחנו עושים העברות למדינה של נכסים, בעיקר של מקרקעין ועושים העברות לתאגיד הציבורי לאחר מכן במקרים מסוימים, לדאוג לזה שכל ההעברות האלה לא יחויבו במס נוסף בעצם ההעברה.

<דלית זמיר: למעשה אין פה באמת ויתור על מס, מאחר שגם רשות השידור היום פטורה, המדינה פטורה בדרך כלל ממיסים, לכן - - -

<דנה נויפלד: זה העברה מכיס לכיס.

קארין אלהרר: זה למען הסר ספק מה שנקרא?

<דנה נויפלד: כן.

<קריאה: יש משהו שקשור לתוכן פה?

<דנה נויפלד: לא.

<לזר צנדקוביץ: אנחנו עובדים בקריה, יכול להיות מצב שימכרו את השטח ואת האזור לפני שאנחנו עוזבים או שבונים משהו אחר?

קארין אלהרר: לא יבנו עליכם, אם זו השאלה.

<לזר צנדקוביץ: לא, זה שטח נדל"ן מאוד יקר.

קארין אלהרר: תשובת האוצר?

<קריאה: יודיעו לכם לעזוב לפני שהורסים.

<לזר צנדקוביץ: אל תצחק, אנשים חושקים בשטח הזה.

קארין אלהרר: לזר, שאלת שאלה, תשובת האוצר?

<יהונתן רזניק: לא, זה עלה כבר מקודם בסעיף של נכסי נדל"ן, אנחנו לא ניקח נכסי נדל"ן מרשות השידור שיכולים לפגוע בפעילות התקינה של הרשות.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: יש לעיסאווי הסתייגויות?

קארין אלהרר: לא.

קארין אלהרר: אני מעלה להצבעה את סעיף 101.

קארין אלהרר: מי בעד?

קארין אלהרר: מי נגד?

קארין אלהרר: הסעיף עבר פה אחד.

קארין אלהרר: בעד – רוב

קארין אלהרר: הסעיף אושר.

קארין אלהרר: סעיף 102, בבקשה, בית המשפט המוסמך.

"בית המשפט המוסמך לדון בכל עניין העולה מהליכים לפי פרק זה הוא בית המשפט המחוזי בירושלים, שידון בדן יחיד".

<אתי בנדלר: לחבר הכנסת יש הצעה.

<אתי בנדלר: הוא ביקש 'או תל אביב', ירושלים או תל אביב.

איתן כבל: יש באשקלון גם?

איתן כבל: כאילו למה ירושלים?

<דנה נויפלד: הרשות היא בירושלים.

<דנה נויפלד: אתם זוכרים, מקום מושבה של הרשות ומוסדותיה הוא בירושלים, השלמה, בירת ישראל.

קארין אלהרר: זה נפוץ בחקיקה שקובעים בית משפט מוסמך, לא הבנתי על מה המהומה.

איתן כבל: אבל ספציפית בית משפט?

<דלית זמיר: בגלל שרשות השידור יושבת בירושלים.

איתן כבל: בסדר, שיהיה ירושלים.

קארין אלהרר: איתן, בלי קשר לרשות השידור - - -

איתן כבל: אני חושב שזו טעות לרשום, ואולי בעניין מסוים יהיה יותר כדאי לפנות ל - - -

קארין אלהרר: מה זה כדאי?

קארין אלהרר: איתן, זו סמכות - - -

איתן כבל: גברתי, יש היום הימורים איפה יותר טוב ממה.

<דנה נויפלד: אז דווקא בגלל זה לא צריך - - -

איתן כבל: לכן אני אומר את זה, מי יושב בדין, מי יושב בזה.

איתן כבל: מה?

<לזר צנדקוביץ: רואים מה שהיה במשפט עם אולמרט, בירושלים הוא זכה, בתל אביב הוא נכנס.

קארין אלהרר: אני מעלה להצבעה את ההצעה של עיסאווי.

קארין אלהרר: עיסאווי מציע שאחרי המילה ירושלים יבואו המילים 'או תל אביב'.

איתן כבל: אני לא יכול להצביע נגד בירתנו.

קארין אלהרר: מי בעד?

קארין אלהרר: אף אחד.

קארין אלהרר: מי נגד?

קארין אלהרר: שלושה.

קארין אלהרר: ההצעה נפלה.

קארין אלהרר: בעד – 0

קארין אלהרר: ההסתייגות לא אושרה.

קארין אלהרר: אני מצביעה על סעיף 102 כנוסחו.

קארין אלהרר: מי בעד? 3.

קארין אלהרר: מי נגד?

קארין אלהרר: בעד – 3

קארין אלהרר: הסעיף אושר.

קארין אלהרר: סעיף 103.

קארין אלהרר: בבקשה, עורכת דין נויפלד.

המפרק רשאי לפנות לבית המשפט בכל עניין העולה מהליכים לפי פרק זה".

ויש תוספת בגלל החלטת הוועדה מלפני עשר דקות, שזה לרבות בעניין החלטת נציגי האוצר לעניין המימון.

קארין אלהרר: כן.

<דנה נויפלד: "(ב) מי שנפגע על ידי מעשה או החלטה של המפרק וכן המדינה רשאים לפנות לבית המשפט ובית המשפט רשאי לאשר, לבטל או לשנות את המעשה או ההחלטה ולתת כל צו בעניין כפי שייראה לו צודק.

<דנה נויפלד: כל בקשה שהוגשה לבית המשפט תומצא למדינה בהקדם האפשר, ותינתן לה הזדמנות להביע את עמדתה בהליך.

<דנה נויפלד: "

<גלילה הורנשטיין: אני רוצה להבין, בסעיף (ב) מי שנפגע על ידי מעשה או החלטה של המפרק, מה זה?

<גלילה הורנשטיין: וכן המדינה או בשל המדינה?

<אתי בנדלר: לא, המדינה גם היא יכולה לפנות לבית המשפט.

<דנה נויפלד: מי שנפגע.

קארין אלהרר: עוד הערות, שאלות?

קארין אלהרר: הצעתו של חבר הכנסת פריג', בסעיף 104(ב), אחרי המילים 'לפנות לבית משפט' יבואו המילים 'לרבות בתי דין לעבודה'.

<אתי בנדלר: בית המשפט המוסמך היחידי בסעיף הקודם זה המחוזי בירושלים.

קארין אלהרר: טוב, זה בלתי אפשרי, אנחנו מצטערים, אבל אנחנו נצביע.

קארין אלהרר: מי בעד הצעתו של עיסאווי?

קארין אלהרר: אין אף אחד.

קארין אלהרר: מי נגד?

קארין אלהרר: שלושה.

קארין אלהרר: ההצעה נפלה.

קארין אלהרר: בעד – 0

קארין אלהרר: ההסתייגות נפלה.

קארין אלהרר: אני מעלה להצבעה סעיף103 כנוסחו.

קארין אלהרר: מי בעד? 4.

קארין אלהרר: מי נגד?

קארין אלהרר: 0.

קארין אלהרר: ההצעה עברה.

קארין אלהרר: בעד – 4

קארין אלהרר: הסעיף אושר.

קארין אלהרר: סעיף 104, בבקשה.

על הליכים לפי פרק זה יחולו הוראות החיקוקים המפורטים להלן, הכול בשינויים המחויבים, בשינויים המפורטים בסעיף קטן (ב) ובשינויים הקבועים בפרק זה: ההוראות לפי פקודת החברות החלות על פירוק חברה בידי בית המשפט, לרבות הוראות העונשין שבסעיפים 373 עד 378, למעט סעיפים 244 עד 272, 275, 277 עד 278, 280, 281, 283 עד 285, 287, 292 עד 296, 300 עד 304, 308, 309, 313 עד 315, 316(א), (ב) ו-(ד), 317, 348 עד 351, 354, 361 עד 365 בכל הנוגע לנכס מכביד שהוא חוזה קיים כהגדרתו בסעיף 350ח לחוק החברות, 366 עד 369, 371 ו-372, ולמעט תקנות החברות (מינוי כונסי נכסים ומפרקים ושכרם), התשמ"א-1981; הוראות סעיפים 350ב(ה), 350ג, 350ח, 350ו עד 350יא לחוק החברות.

ההוראות לפי פקודת החברות וחוק החברות המנויות בסעיף קטן (א) יחולו על הליכים לפי פרק זה בשינויים אלה: לעניין פקודת החברות – יראו את יום הפרסום כמועד מתן צו הפירוק ותחילת הפירוק, ולעניין חוק החברות – יראו את יום הפרסום כמועד מתן צו הקפאת הליכים ומועד תחילת הליכי ההבראה; לעניין סעיפים 306, 307 לפקודת החברות – הפעלת הסמכויות לפי הסעיפים האמורים אינה טעונה אישור בית משפט או ועדת ביקורת ואינה כפופה לפיקוחו של בית המשפט, ואולם אין בכך כדי לגרוע מהוראות סעיף 103 לחוק זה; לעניין סעיף 350ג לחוק החברות – הסמכויות הנתונות לפיו לבית המשפט יהיו נתונות למפרק; לעניין סעיף 350ג(ב) לחוק החברות – לא יינתן היתר כאמור באותו סעיף לגבי נכס מקרקעין; לעניין סעיפים 350ג, 350ה ו-350יב לחוק החברות – יראו בהוראות סעיף 98 לחוק זה כדרך אחרת המבטיחה הגנה הולמת; ההוראות החלות על בעל תפקיד לפי חוק החברות יחולו על המפרק הוצאות הבראה לפי חוק החברות והוצאות פירוק לפי פקודת החברות ייחשבו כהוצאות ניהול ופירוק לעניין פרק זה.

"

קארין אלהרר: אני מבקשת סקירה לגבי כל הסעיפים מה זה אומר.

קארין אלהרר: לא לדבר לעומק על כל סעיף והמשמעויות אבל באמת הייתה פה רשימה מכובדת של סעיפים.

<דלית זמיר: אני אסביר.

<דלית זמיר: קודם כל העיקרון הוא שאנחנו מחילים על הפירוק לפי הוראות חוק זה את ההוראות שחלות בגדול על פירוק של חברות או הליכי הבראה של חברות ולכן אנחנו מחילים את ההוראות מפקודת החברות שחלות על פירוק חברה בידי בית משפט או על הוראות חוק החברות שעוסק בהליכי הקפאת הליכים.

<דלית זמיר: אני מניחה שהחברה או הגוף הזה מנוהל בתקופה הזאת, יש הרבה הליכים מהקפאת הליכים שמתאימים יותר למקרה של ההפעלה מאשר הליכי הפירוק בהקשר הזה הספציפי של מה שכתבנו כאן.

<דלית זמיר: זה מה שהסעיף קובע, עכשיו יש פה כל מיני חריגים.

<דלית זמיר: למשל העניין של הוראות העונשין, היינו צריכים פשוט לכתוב בצורה מפורשת שהן חלות, כי הוראות העונשין צריך לכתוב בצורה מפורשת.

<דלית זמיר: יש סעיפים שעוסקים בזכויות וחובות של משתתפים, זאת אומרת של בעלי מניות.

<דלית זמיר: זה לא רלוונטי לענייננו ולכן סייגנו את כל ההוראות האלה וקבענו שלא יחולו.

<דלית זמיר: יש פה סעיפים שעוסקים בדיווחים לכונס הרשמי, שגם הן בעצם לא רלוונטיות לענייננו, כי הכונס הרשמי הוא בעצמו המפרק.

<דלית זמיר: יש הוראות לעניין אסיפות נושים ומשתתפים, יש כל מיני הוראות שנובעות מתוך זה שמדובר בחברה חדלת פירעון, דיני קדימה, חובת תשלום, סדר תשלום של חובות מסוימים.

<דלית זמיר: שוב, מאחר שכאן הכול משולם זה פחות רלוונטי לענייננו.

<דלית זמיר: יש עניין של פיקוח של הכנ"ר, אופן חיסול החברה, לכל הדברים האלה יש הוראות מיוחדות שקבענו בחוק הזה ולכן גם אותן החרגנו מההוראות שחלות על ההליכים לפי חוק זה.

<דלית זמיר: אני יכולה לעבור אחד אחד, השאלה אם אתם רוצים להגיע לפירוט הזה של כל אחת מההוראות.

<דלית זמיר: אתי, רוצה שנגיד בדיוק כל סעיף וסעיף שהחרגנו?

<אתי בנדלר: אם חברי הכנסת מעוניינים, אני חושבת שמן הראוי שהם יידעו מה הוחרג, ברמה של כותרות אפילו.

איתן כבל: בדיוק.

<דלית זמיר: העקרונות הם או דברים שקבענו פה הוראות מסוימות שסותרות את ההוראות שנקבעו בפקודת החברות, או דברים שהם לא רלוונטיים בגלל שיש פה בעלי מניות, לא רלוונטיים בגלל שהכונס הרשמי פה משמש כמפרק.

<דלית זמיר: אני יכולה לעבור אחד אחד, אם אתם רוצים ברמת הכותרות, מה מוחרג פה, אבל נראה לי שזה פחות רלוונטי, בסדר?

<דלית זמיר: זה לגבי סעיף (1).

<לימור כהן: פסקה (1) זה מה שאנחנו ממעטים בפקודת החברות ופסקה (2) זה מה שאנחנו מוסיפים.

<דלית זמיר: נכון.

<דלית זמיר: אז בואו נגיע לפסקה (2).

<דלית זמיר: פסקה(2) זה יותר קל כי זה פחות סעיפים.

<דלית זמיר: אגב, גם המעטנו את תקנות החברות (מינוי כונסי נכסים) מאחר שזה פחות רלוונטי למקרה הזה.

<דלית זמיר: תקנות החברות של שכר כונסי נכסים מתייחסות לשכר מימוש, שכר ניהול ושכר חלוקה, אלה דברים שלא נכון למדוד במקרה הזה, כי פשוט לא יהיה שכר שהוא יהיה מתאים במקרה הזה, כי אין פה מימוש, הניהול פה הוא ניהול חלקי ובוודאי שאין פה חלוקה, כי חלוקה יש עד 100%.

<דלית זמיר: זה פשוט לא רלוונטי.

<דלית זמיר: פסקה (2) הוראות סעיפים, כתבנו 350ב(ה), אלה הוראות של התיישנות שאומרות שבתקופת הקפאת הליכים לא חלות הוראות ההתיישנות, זאת אומרת שהתקופה נמשכת לאחר מכן.

<דלית זמיר: 350ג שמדבר על חריגים להקפאת הליכים, אנחנו תיכף נדבר על זה בצורה יותר מפורטת.

<דלית זמיר: 350ה שמאפשר למפרק לעשות שימוש בנכסים משועבדים ובנכסים שחלה עליהם התניית שימור בעלות.

<דלית זמיר: 350ו עד 350יא, מדובר פה על המשך הספקה של שירותי תשתית, ספקים חיוניים והמשך חוזים.

<דלית זמיר: כל אלה יחולו ההליכים לפי חוק זה בהתאם לסעיפים עכשיו.

<דלית זמיר: השינויים שאנחנו קובעים כרגע, מה ההוראות האלה, אני אדבר עליהם בצורה מפורטת.

<דלית זמיר: קודם כל לעניין מועד הפרסום, מועד פרסום החוק הוא מועד מתן צו הפירוק ותחילת הפירוק, ולעניין חוק החברות יראו את יום הפרסום כמועד מתן צו הקפאת הליכים ומועד תחילת הליכי ההבראה.

<דלית זמיר: כדי להתחיל להחיל באמת את ההוראות הרלוונטיות לענייננו מהמועדים הרלוונטיים לעניין חוק, שזה מועד הפרסום.

<דלית זמיר: סעיפים 306 ו-307 עוסקים או בהקניית נכסים למפרק או בסמכויות המפרק.

<דלית זמיר: סברנו שאין מקום פה להכפיף את זה לאישור של בית המשפט מאחר שהתפיסה שלנו שהכול יכול להיות מוקנה למפרק וסמכויות המפרק נקבעות על פי חוק זה ולכן אין מקום לאותו אישור פיקוח של בית משפט לעניין הסעיפים האלה.

<דלית זמיר: 350ג מדבר, כמו שאמרנו קודם, על חריגים להקפאת ההליכים.

<דלית זמיר: דיברנו על זה בתחילת הפרק, שכל ההליכים של נושים מוקפאים, כי יש פה בעצם הקפאת הליכים.

<דלית זמיר: חוק החברות קובע חריגים לעניין הזה, הוא קובע את הזכויות של נושה מובטח או בעלים של נכס מכוח הקניית שימור ובעלות להמשיך בהליכי מימוש לנכסים שלו.

<דלית זמיר: הזכות הזאת כפופה לאישור של בית המשפט והיא תינתן רק כאשר או שהנכס הזה לא נדרש הליכי הבראה, או כאשר הוכח שניתנה הגנה הולמת.

<דלית זמיר: זה מוביל אותי לסעיף שלאחר מכן.

<דלית זמיר: הטענה שלנו שמאחר שהחובות משולמים במלואם יש פה הגנה הולמת build in בתוך החוק ולכן לא צריך לדון בשאלה הזאת, האם ניתנה הגנה הולמת או לא.

<דלית זמיר: מאחר ששיקול הדעת הוא יחסית קטן פה, כי לכל הנושים ניתן 100% סברנו שאין מקום להעביר את השאלה הזאת לבית המשפט אלא אפשר לייעל את ההליכים ולתת את הסמכות הזאת למפרק.

<דלית זמיר: אלה שני השינויים שקבועים בפסקה (4) ובפסקה (5).

<דלית זמיר: שאר הדברים, ההוראות החלות על בעל תפקיד כמובן חלות על המפרק, על אותו כונס נכסים, והוצאות הבראה והוצאות פירוק, שיש להם קדימות לפי החוקים הרגילים, כאן, שוב, כל החובות מקבלים 100%, אבל אנחנו קובעים את אותן הוראות שחלות על הוצאות הבראה ופירוק גם במקרה הזה.

<לימור כהן: דלית, נגיד סעיף 94 שקובע שלא יאומץ אלא באישור בית משפט לפי הוראות סעיף זה, ציינתם פה את סעיף 350 ועל זה חלים השינויים המחויבים של - - -

<דלית זמיר: אין פה סתירה בין שני הדברים, כי על זה לא עשינו שינוי.

<דלית זמיר: החלנו את הסעיף הזה, זה מה שכתוב גם שם, אבל כמובן שאם יש שינויים שהם קבועים בפירוש בחוק זה הם גוברים, אבל אני לא חושבת שיש סתירה במקרה הזה בין שני הסעיפים.

<גלילה הורנשטיין: יש לי שאלה.

<גלילה הורנשטיין: סעיף יח(ב)(1), כאן, כמו שאמרנו, שיראו את יום הפרסום כמועד מתן צו הפירוק ותחילת הפירוק עם ההשלכות שאנחנו יודעים שיש לגבי העובדים ובהשלכה לסעיף 91(א) בקשר לפיטורים.

<גלילה הורנשטיין: השאלה אם לא צריך לאזכר את זה.

<דלית זמיר: אני חושבת שזה ברור.

<דלית זמיר: היא חוששת בעצם שלפי הפסיקה מועד צו הפירוק הוא מועד הפיטורים של העובדים.

<דלית זמיר: מאחר שפה קבענו הוראה ספציפית בחוק שאומרת שמועד הפיטורים הוא מועד התחילה ולא מועד פרסום החוק, אני סבורה שזה מספיק ברור.

<גלילה הורנשטיין: אולי שתהיה הצהרה לפרוטוקול.

<קריאה: כתוב ברישא 'ובשינויים הקבועים בפרק זה', זאת אומרת השינויים בחוק בכל מקרה גוברים.

<גלילה הורנשטיין: כן, אבל עדיין, כתוב 'מתן צו פירוק', שזה משהו כמו שני לוחות הברית - - -

<דלית זמיר: אבל לכן יש הוראות מפורשות בחוק.

<דנה נויפלד: ההוראות הספציפיות גוברות.

<דנה נויפלד: יש הוראות ספציפיות והן גוברות על ההוראות האלה.

<גלילה הורנשטיין: אז רק אם אפשר לפחות לפרוטוקול להגיד.

<דלית זמיר: אמרנו לפרוטוקול.

קארין אלהרר: אני מעלה את ההצעה של עיסאווי.

<אתי בנדלר: תעקבי אחרי זה, דלית, בבקשה.

<אתי בנדלר: בסעיף קטן (ב)(1) במקום 'יראו את יום הפרסום כמועד מתן צו הפירוק ותחילת הפירוק' יבוא 'יראו את יום התחילה כמועד מתן צו הפירוק ותחילת הפירוק'.

<דלית זמיר: לא, זה בדיוק העניין, אנחנו רוצים להתחיל לתת את כל הסמכויות של המפרק בשלב הראשון, והבהרנו איזה סמכויות יש, הבהרנו שזה בעצם לא פוגע בהמשך ההפעלה של הרשות.

<דלית זמיר: חשוב לנו שזה יהיה מיום הפרסום.

<אתי בנדלר: אשר על כן באופן מפתיע אתם מתנגדים להצעה.

קארין אלהרר: אני מעלה להצבעה את ההצעה של עיסאווי.

קארין אלהרר: מי בעד?

קארין אלהרר: מי נגד?

קארין אלהרר: ההצעה נפלה.

קארין אלהרר: בעד – מיעוט

קארין אלהרר: ההסתייגות לא אושרה.

קארין אלהרר: אני מעלה להצבעה את סעיף 104.

קארין אלהרר: מי בעד?

קארין אלהרר: מי נגד?

קארין אלהרר: הסעיף עבר.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: בעד – רוב

קארין אלהרר: הסעיף אושר.

קארין אלהרר: בעצם אנחנו הגענו כרגע לחלק בפירוק שנוגע לטלוויזיה הלימודית, כפי שהיא קרויה בחוק.

איתן כבל: זה ממש לא חינוכי איך שמביאים אותם עם שתי שורות.

איתן כבל: אני רציני.

קארין אלהרר: זה לא מעיד על רחשי הכבוד למקום.

איתן כבל: בכל זאת, זה מראה על איזה סוג של - - - סוגרים אותם בשתי שורות.

איתן כבל: היה אפשר לחסוך מקום, אפשר היה לכתוב 'סוגרים את החינוכית' וזהו.

קארין אלהרר: איתן, זה לא יפה.

איתן כבל: זו האמת.

<דנה נויפלד: אני אקריא את הסעיפים, אם יושבת ראש הוועדה רוצה.

<דנה נויפלד: אני רק רוצה להגיד משפט לפני, אם אפשר.

קארין אלהרר: כן.

איתן כבל: 'אנחנו מאוד מעריכים את החינוכית'.

איתן כבל: זה המשפט שרצית להגיד?

<דנה נויפלד: לא.

<דנה נויפלד: זה נכון, אבל לא זה מה שרציתי להגיד.

<דנה נויפלד: הטלוויזיה החינוכית היא יחידת סמך בתוך משרד החינוך ולכן להבדיל מכל ההסדר המאוד ארוך שקראנו לעניין רשות השידור, כאשר מדובר ביחידת סמך שהיא יחידה ממשלתית לכל דבר ועניין אז חלים עליה האדנים שחלים על יחידות סמך ולכן, חבר הכנסת כבל, האורך של הסעיפים לא מעידים על חשיבותה, אלא רק על זה שההסדרים האלה אינם נדרשים כיוון שמדובר ביחידת סמך ולא בתאגיד סטטוטורי, בסדר?

איתן כבל: אוקיי.

<דנה נויפלד: אני אקריא את הסעיפים ברצף, או אחד אחד?

<דנה נויפלד: איך את מעדיפה?

קארין אלהרר: אני מציעה שתקריאי אחד אחד.

מקריאה: "105.

מקריאה: הפסקת פעילות הטלוויזיה הלימודית.

מקריאה: "הטלוויזיה הלימודית תפסיק את שידוריה ביום התחילה".

מקריאה: זה הסעיף שקושר את המועד של תחילת - - - מצד אחד אמרנו שיש לנו יום של תחילת השידור בתאגיד החדש וזה אותו יום שבו הטלוויזיה הלימודית מפסיקה את שידוריה.

מקריאה: התאריכים האלה, שוב, גם פה יש העברת מקל, אחת מסיימת והאחד מתחיל וזה אותו מועד.

<מרסיה צוגמן: דנה, בדברי ההסבר כתוב במפורש שמוצע לקבוע כי שידורי הטלוויזיה הלימודית יופסקו במועד תחילת שידורי ערוץ הילדים והנוער.

<דנה נויפלד: פסיק, 'הוא יום התחילה'.

<דנה נויפלד: יום התחילה יש אחד בחוק, הוא מוגדר, מסבירים מה זה יום התחולה, זה או 31 או אחרי הבירור שכנראה נערך כאן זה יהיה ה-2 באפריל, או שלושה חודשים נוספים או שלושה חודשים אחריו, זה הוא יום התחילה והוא מוגדר בתוך החוק.

<אתי בנדלר: אולי בכל זאת מישהו יסכים שזה יהיה ב-1 באפריל.

<דנה נויפלד: כך מסתמן, כמו שאומרים.

<אתי בנדלר: בסעיף 82 כתוב שתאגיד השידור יתחיל בשידוריו ביום התחילה, אני מזכירה לך, בסעיף 82(א) רישא.

<אתי בנדלר: הייתם אמורים להביא הצעה מה זה שידוריו לצורך העניין הזה, האם מספיק ערוץ 1 או כל הערוצים לרבות ערוץ הילדים והנוער.

<דנה נויפלד: נכון, עוד לא הבאנו הצעה.

<אתי בנדלר: זאת אומרת בנוסח הנוכחי לא מובטח רצף בין שידורי הטלוויזיה הלימודית לבין שידורי ערוץ הילדים והנוער.

<דנה נויפלד: אנחנו נבדוק אם צריך, זה התחבר לעניין של התחלת השידורים.

<לילך גבאי שזר: אני מייצגת פחות או יותר את עובדי החינוכית.

<לילך גבאי שזר: האמת היא שלכל אורך ההליך הזה, מהקמת ועדת לנדס ועד הדיונים כאן בהצעת החוק, בכל מה שנוגע לטלוויזיה החינוכית, לא הייתה שום התייחסות עניינית אמיתית עמוקה בנוגע להמשך פעילותה של הטלוויזיה החינוכית.

<לילך גבאי שזר: אני מבינה את הרצון באיזה שהוא אופן להחיל אותה תחת אותה מטריה עם רשות השידור בתאגיד השידור הציבורי, אבל אין באמת סיבות ענייניות שאני בכל אופן שמעתי, לא בדוח לנדס ולא כאן, לסגירה של מפעל שהוא ותיק, שהוא מצליח, שנתוני הצפייה שלו מאוד גבוהים, שמכל בחינה אין שום סיבה לסגור אותו.

<לילך גבאי שזר: הטלוויזיה החינוכית, שוב, זה לא עוד ערוץ ילדים ונוער, למעשה זה איזה שהוא כלי פדגוגי חינוכי שנמצא בידי שר החינוך.

<לילך גבאי שזר: לא סתם שר החינוך אמון על החינוך במדינה.

<לילך גבאי שזר: לכן המעורבות הפוליטית היא לא סיבה לסגור את הטלוויזיה החינוכית, כי אין בה שום מעורבות פוליטית, ענייננו בחינוך בלבד.

<לילך גבאי שזר: אם אנחנו מסתכלים על הסיבה השנייה, של חיסכון, בכל זאת מדובר פה בעובדי מדינה, הכוונה שאת מרכיב השכר אי אפשר לחסוך, כי אי אפשר לפטר אותנו, ולכן ממילא משלמים לכל 200 העובדים שכר, זאת אומרת בכל מקרה אם ייקחו מישהו אחר מקצועי לעבוד במקומי, אז בתכל'ס המדינה משלמת כפול.

<לילך גבאי שזר: גם מהבחינה הזאת הטלוויזיה החינוכית היא חסכונית למדינה.

<לילך גבאי שזר: לכן תחת הכותרת המאוד עמומה של 'הטלוויזיה החינוכית מסיימת את שידוריה', שוב, משהו מאוד עמום כאן, לא ברור לי לאיזה כיוון זה הולך, מה יהיה עם העובדים, שום סוגיה כאן לא נפתרה.

<לילך גבאי שזר: עכשיו העניין השני, כיוון שמדובר באמת ביחידת סמך.

<לילך גבאי שזר: לא סתם נכתב תקשי"ר בן 1,000 עמודים לגבי איך לסגור יחידת סמך ובאיזה אופן לסגור אותה.

<לילך גבאי שזר: לא ייתכן שדבר כזה בכלל ייעשה בחקיקה, הרי אפשר לעשות את זה בהליך נפרד מחוץ לחקיקה.

<לילך גבאי שזר: יש דרך לעשות את זה, לא ברור לי למה אנחנו נמצאים בתוך החוק הזה.

<לילך גבאי שזר: לדעתי צריך להוציא את הטלוויזיה החינוכית מתוך החוק ולעשות את זה בצורה נפרדת, אם רוצים לעשות את זה, וגם, שוב, כשרוצים לסגור יחידת סמך, יש איזה שהוא מינהל שהוא תקין לפי התקשי"ר.

<לילך גבאי שזר: שום דבר כאן לא נעשה.

<לילך גבאי שזר: זאת אומרת נשאלת השאלה עד כמה המהלך הזה הוא בכלל חוקי וניכנס לעובדה שלדעתי, מהשיחה שלי עם הנציב, הוא לא מיודע, הוא לא נתן את האישור בכלל לסגירה של יחידת סמך.

<לילך גבאי שזר: משרד החינוך, כשרוצה לסגור יחידת סמך, הוא צריך להכין דוח מקצועי, שיפרט את הסיבות בעטיין הוא מבקש לבצע את המהלך הדרסטי הזה.

<לילך גבאי שזר: אני לא חושבת שהוכן דוח כזה, לא הגישו אותו לשום מכותבים, לפי מה שכתוב בתקשי"ר המדינה ולכן גם הנושא הזה לא נידון כמו שצריך.

<לילך גבאי שזר: דוח לנדס בכלל לא יכול להיחשב כדוח של משרד החינוך.

<לילך גבאי שזר: שוב, נכנסנו לדוח לנדס בדקה ה-90 וגם שם הוקדש לנו אולי איזה רבע עמוד, לא רציני, לא עמוק.

<לילך גבאי שזר: איך אתם בכלל מאפשרים לדבר כזה לקרות?

<לילך גבאי שזר: לסגור מפעל כזה ותיק ומצליח של המדינה, פשוט לסגור אותו במין שורה אחת מצומצמת.

<לילך גבאי שזר: לא ברור לי.

<דנה נויפלד: אני בכל זאת מבקשת להציג את ההשתלשלות כי לטעמי זה לא מתאר את השתלשלות העניינים כמו שהיא הייתה בעניין ועדת לנדס.

<דנה נויפלד: הרחיבו את פעילותה של ועדת לנדס, זה נעשה בהסכמת שר החינוך וועדת לנדס דנה גם בנושא הטלוויזיה החינוכית.

<דנה נויפלד: ההנחה הייתה שאין סיבה לקיים שני גופי שידור ציבורי, כאשר לכל אחד מהם יש מטה נפרד, הנהלה נפרדת, עובדים נפרדים, כאשר אפשר לקיים את זה באותו בית.

<לילך גבאי שזר: אבל אפשר למזג אותנו, אז למה לסיים את שידורינו?

קארין אלהרר: לילך, תני לה להסביר, אחרי זה אני אתן לך להעיר.

<דנה נויפלד: באופן עקרוני לא היה צורך בחוק מבחינת סגירת פעילותה של יחידת הסמך, היה ניתן לעשות את זה גם בלי חקיקה.

<דנה נויפלד: הטלוויזיה החינוכית אינה מוסדרת בכלל בחוק, יש הוראות ספציפיות שמפוזרות בחוקי התקשורת לנושאים ספציפיים, אבל המסגרת שלפיה היא פועלת או מה היא משדרת, לא מוסדר בחקיקה בכלל, ולכן לא היה צורך בחקיקה כדי להפסיק את שידוריה.

<דנה נויפלד: מה שכן היה צריך זה שני הסעיפים הבאים, שאותם תיכף נקריא, שמתייחסים לנכסים ומתייחסים להמחאת ההתחייבויות של הטלוויזיה החינוכית.

<דנה נויפלד: מעבר לזה, ועדת לנדס כן דנה, הייתה ועדת משנה שקמה, היו שם נציגים שגם מינה אותם שר החינוך והם דנו בטלוויזיה הלימודית ובהמשך שילובה בתוך תאגיד השידור הציבורי שעומד לקום לפי החוק הזה.

<דנה נויפלד: לכן זה לא נכון שהיא לא נדונה וזה לא נכון גם - - -

<לילך גבאי שזר: היא נדונה בצורה מאוד לא ראויה, מאוד לא מושכלת, מאוד לא עמוקה והסיבות שם הן סיבות לא ענייניות שמצדיקות סגירה של מפעל כזה.

<לילך גבאי שזר: זה פשוט לא מצדיק.

<לילך גבאי שזר: זו תהיה בכייה לדורות, לדעתי זו טעות.

<לילך גבאי שזר: זאת אומרת לא נעשתה שום חשיבה מעמיקה לגבי הטלוויזיה החינוכית ואופן מיזוגה.

קארין אלהרר: לילך, תשמעי, התחלנו מזה שלא נעשתה חשיבה ואז אמרו שיש חשיבה.

קארין אלהרר: יכול להיות שהחשיבה שנעשתה והמסקנות שלה לא לשביעות רצונך וזה הגיוני, אבל לבוא ולהגיד שלא הייתה חשיבה מלכתחילה זה לא נכון.

<לילך גבאי שזר: חשיבה מאוד מצומצמת, סך הכול שתי סיבות למה לסגור את הטלוויזיה החינוכית ואת שתיהן אני יכולה כרגע להפיל.

<לילך גבאי שזר: אחת, זה עניין של חיסכון, אין כאן שום חיסכון.

<לילך גבאי שזר: בחשבון מתמטי פשוט, 40 מיליון, נאמר זה שכר 200 עובדים, שאני אהיה בוטה, אתם תקועים איתנו, ואז נשארים שני מרכיבים נוספים, אחד ה-40 מיליון של תאגיד השידור הציבורי ו-40 מיליון נוספים של משרד האוצר, עבור תכנים שלו.

<לילך גבאי שזר: בתכל'ס יוצא שוב 120 מיליון, זה תקציב הטלוויזיה החינוכית.

<לילך גבאי שזר: אין כאן שום חיסכון פיננסי, מעבר לעובדה שמדובר על ערוץ ממותג עם נתוני צפייה מאוד מאוד גבוהים, שאיך שאני לא הופכת את זה אני לא מצליחה להבין מה נעשה פה למעשה.

<לילך גבאי שזר: זה סוג של ביזה.

<לילך גבאי שזר: גם, כל הנושא של ניוד עובדי מדינה.

<לילך גבאי שזר: מה, אנחנו עדר?

<לילך גבאי שזר: עכשיו יעשו לנו טרנספורמציה?

<לילך גבאי שזר: לא הבנתי, יעבירו אותנו ממקום למקום?

<לילך גבאי שזר: מדובר ב-200 משפחות, אני באופן אישי משרתת את המדינה 18 שנה.

<לילך גבאי שזר: אם כבר רוצים לעשות איזה שהוא מהלך כזה דרסטי, לפחות שיבואו איתנו בסוג של משא ומתן.

<לילך גבאי שזר: כרגע אף אחד לא מתייחס לעובדי הטלוויזיה החינוכית, לא נפתח שום משא ומתן.

<לילך גבאי שזר: זה לא ראוי, זה לא מכובד, זה סוג של אטימות.

קארין אלהרר: מה זאת אומרת?

קארין אלהרר: אתם לא חלק מהמשא ומתן?

<לילך גבאי שזר: אני לא, באופן אישי, כנציגת העובדים, אף אחד לא הזמין אותי.

קארין אלהרר: אני רוצה לשמוע את האוצר בעניין.

<עופר מרגלית: יו"ר ההסתדרות אמר לנו באופן מפורש שהוא מייצג גם את עובדי הטלוויזיה החינוכית במשא ומתן.

<לילך גבאי שזר: לא הבנתי.

<עופר מרגלית: יו"ר ההסתדרות אמר באופן מפורש שהוא מייצג את עובדי הטלוויזיה החינוכית במשא ומתן וכך גם נעשה המשא ומתן, גם על הטלוויזיה החינוכית.

<לילך גבאי שזר: אנחנו נזכרים שם?

<עופר מרגלית: חד משמעית כן.

<לילך גבאי שזר: אז למה נציגי העובדים לא מוזמנים?

<לילך גבאי שזר: למה אני לא מיודעת?

קארין אלהרר: אף נציג עובדים לא נמצא שם.

<לילך גבאי שזר: בכל אופן להחליט על גורל יחידת סמך במסגרת חקיקה, הדברים האלה בדרך כלל נעשים מחוץ לחקיקה, לא ברור לי למה אנחנו צריכים להיות, שוב, בתוך החקיקה.

קארין אלהרר: לילך, עד עכשיו הייתם באמת, אמרת בצדק, יחידת סמך בתוך מש רד החינוך.

קארין אלהרר: נפלה החלטה, זו החלטת שר, הוא הסכים להעביר גם את עניין - - -

<דנה נויפלד: שר החינוך אימץ את ה - - -

קארין אלהרר: כן, ונכנס עניין הטלוויזיה החינוכית, הלימודית, לתוך הקאדר הגדול שנקרא השידור הציבורי החדש.

קארין אלהרר: זה שצריך לבוא איתכם בדברים ומשא ומתן, ואני שומעת שמתנהל ושמחה לשמוע, זה דבר אחד.

קארין אלהרר: זה שההחלטה מקצועית נראית או לא נראית, את יודעת, זו החלטה של שר בסופו של דבר, יש לו פררוגטיבה להחליט מה הוא עושה עם יחידת הסמך במשרד שלו.

איתן כבל: בכל זאת אני רוצה לומר, לפחות שני דברים יש כאן שהם שונים.

איתן כבל: האחד, שנציגי העובדים של רשות השידור, גם אם הם לא בעניינים, לפחות הם יודעים פחות או יותר מה הכיוון, לאן זה הולך, הם יודעים שמתקיים דיון, גם אם זה לא מוצא חן בעיניהם והם לא יודעים בדיוק מה קורה שם.

איתן כבל: לעומת זאת לגבי עובדי החינוכית, גם כשישבתי עם יושב ראש ההסתדרות הוא לא הזכיר בכלל את עניין עובדי החינוכית.

איתן כבל: צריך שהדברים ייאמרו.

איתן כבל: זאת אומרת הם נראים עכשיו כמו יתוש שמפריע בתהליך, אבל זה מסוג - - -

<עופר מרגלית: לא, זה לא נכון.

<עופר מרגלית: הראל יעקובי, יו"ר ועד עובדי המדינה, מייצג אותם.

<לילך גבאי שזר: שר החינוך, שהחליט לסגור אותנו, צריך לקחת אחריות על העניין.

<לילך גבאי שזר: איפה שר החינוך?

<לילך גבאי שזר: למה לא יודענו?

איתן כבל: עופר, כיוון שיש לי חסינות אני משתמש בה במשורה.

איתן כבל: לא אמרתי כל מה שאני חושב בעניין, רק אמרתי ככה בקטנה.

איתן כבל: אז, חבר'ה, אני מתנצל שזה לא לפי הנוהל.

<לילך גבאי שזר: מעבר לכך, האם קיבלתם את הסכמת הנציב לסגירת יחידת סמך?

איתן כבל: דנה, אני בעד, אבל יש הבדל אם אני בעד התהליך לבין איך עושים את התהליך.

איתן כבל: אלה שני דברים שונים.

איתן כבל: את אחראית על החקיקה, בבקשה, יש הבדל גדול - - - את יודעת, לפעמים אנחנו שוכחם, כותבים חוקים, אחר כך אנחנו רואים אותם בספר, בסוף אנחנו מתעסקים עם בני אדם.

איתן כבל: לזה אני מתכוון, לא כי אני חס וחלילה חושב שפה לאף אחד לא אכפת.

קארין אלהרר: אבל, איתן, אני מסכימה לעניין, אבל אני חושבת שהבעיה היא בהסתדרות שלא משתפת אותם.

איתן כבל: עוד פעם ההסתדרות?

איתן כבל: שאני אתמודד שוב?

איתן כבל: עזבי עכשיו, אנחנו פה.

איתן כבל: אני מנסה להתמודד עם המציאות כמו שהיא, ואת כיושבת ראש הוועדה, יש לך את הסמכות, לא רק המוסרית אלא גם העניינית בעניין הזה, כדי שיינתן דיווח בפנינו לפני שאנחנו מקבלים את ההחלטות בעניין שלהם, איפה עומד המשא ומתן, מישהו בכלל מתעסק בעניינם?

איתן כבל: מישהו אפילו יודע להגות, ברשותך, מה צריך שייעשה איתם בכלל?

<לילך גבאי שזר: לא, שום דבר, לסגור זה קל.

איתן כבל: ודבר שלישי, הם עובדי מדינה, אלה כללי משחק אחרים לגמרי, בשונה משאר העובדים.

איתן כבל: ומה?

איתן כבל: זאת אומרת - - -

<לילך גבאי שזר: לא, נכון שהיו לנו שיחות עם ההסתדרות והם אכן תומכים בנו, אין שום ספק, וכרגע גם נכתב מכתב לשר גלעד ארדן, אבל עדיין לא נפתרה סוגיית העובדים, כל מה שיהיה אחרי שהטלוויזיה החינוכית - - -

קארין אלהרר: היא לא נסגרה גם עם רשות השידור.

<לילך גבאי שזר: אני מבינה, בסדר, עדיין, אבל החוק טס קדימה.

<לילך גבאי שזר: וגם העניין של טלוויזיה חינוכית מסיימת - - -

איתן כבל: השר נפגש איתכם?

<לילך גבאי שזר: לא נפגש איתנו.

<לילך גבאי שזר: שר החינוך לא נפגש איתנו.

איתן כבל: לא, שר התקשורת.

<לילך גבאי שזר: שר התקשורת בוודאי נפגש איתנו.

איתן כבל: זה חשוב?

איתן כבל: שר החינוך, אתם מזמן לא אצלו.

<לילך גבאי שזר: לא, זו לא חוכמה.

<לילך גבאי שזר: מה זאת אומרת?

<לילך גבאי שזר: מה זה ממזמן לא אצלו?

<לילך גבאי שזר: שר החינוך, שהוא ויתר עלינו גם לא ידעתי.

<לילך גבאי שזר: אנחנו ממשיכים לעבוד כרגיל.

איתן כבל: שר התקשורת, נפגשתם איתו?

<לילך גבאי שזר: נפגשנו איתו, אז?

קארין אלהרר: אבל אתם כבר לא - - -

<לילך גבאי שזר: לא נעשה אפילו צעד אחד, צעד ראשון.

איתן כבל: שר החינוך, אתה כבר מזמן לא אצלו, הוא אפילו לא הוציא הודעה.

קארין אלהרר: איתן, אני גם כמוך רוצה לקבל דיווח על מה קורה בעניינם של עובדי החינוכית.

<לילך גבאי שזר: נכון, תודה.

<אורי אפלבום: אני אגיד שקודם כל המצב הוא הפוך, לדעתי, בגלל שמבחינת עובדי רשות השידור, ברור לגביהם שהתאגיד פה נסגר בחוק.

<אורי אפלבום: לגבי עובדי טח"י כעובדי מדינה, יש הוראות אחרות שמדברות על ניוד ודברים שאפשר לעשות עם חלק מהעובדים, אז דווקא בגלל זה יכול להיות שהליבה של המשא ומתן מתמקדת כרגע בעובדים של רשות השידור.

<אורי אפלבום: מעבר לזה, כמו שעופר אמר, ההבהרה שקיבלנו מההסתדרות זה שהם מייצגים גם את העובדים של טח"י ויש לנו מגעים איתם והמגעים האלה יימשכו.

איתן כבל: אבל צריך שייאמר, הם לא יודעים.

<לילך גבאי שזר: לא, נציגי העובדים חייבים להיות נוכחים.

<לילך גבאי שזר: לפי הוראות התקשי"ר.

קארין אלהרר: לא, אבל זו לא החלטה שלו.

<אורי אפלבום: אבל אריאל יעקובי מייצג אתכם.

<לילך גבאי שזר: אבל יש הוראות תקשי"ר.

קארין אלהרר: איתן, אם ההסתדרות אומרת שהם מייצגים אותם - - -

איתן כבל: אני קראתי מכתב מאוד תקיף של יעקובי בעניינם.

<לילך גבאי שזר: נכון, אריאל כתב מכתב.

<לילך גבאי שזר: הוא רשם שההחלטה על גורל יחידת הסמך במסגרת חקיקה הינה לא נכונה, שלא לומר מסוכנת, העלולה להשליך על כלל מערכת יחסי העבודה שבין ההסתדרות לבין ממשלת ישראל.

<לילך גבאי שזר: למה זה צריך להיות בחקיקה?

<לילך גבאי שזר: אם יש הליך מסודר - - -

<אורי אפלבום: אם יש הוראות בתקשי"ר לסגירה או משהו, שמישהו מהנציבות יבוא וידבר.

<לילך גבאי שזר: נכון, צריך להגיע לפה מישהו מהנציבות.

קארין אלהרר: רגע, אני לא שומעת, איתן מדבר.

איתן כבל: יותר טוב שבקול לא יישמעו הדברים שלי.

<אורי אפלבום: אין לי עוד מה להוסיף.

<לילך גבאי שזר: אין שום היגיון בהחלטה הזו.

<לילך גבאי שזר: אבל עזבו, לא אני מקבלת החלטות במדינה הזאת, בטוח שתהיה כאן בכייה לדורות, בטוח שיקום כלי תקשורת צולע, אבל העניין הבא שחשוב לי זה האם הנציב מיודע ואם מישהו מהנציבות נמצא כאן לייצג אותנו.

<לילך גבאי שזר: מדובר ביחידת סמך.

<אורי אפלבום: הנציב מיודע.

<לילך גבאי שזר: והוא נתן את הסכמתו לעניין?

<לילך גבאי שזר: כי אני לא קראתי שום מסמך.

<אורי אפלבום: שר החינוך נתן את הסכמתו.

<לילך גבאי שזר: לא, אבל נציב שירות המדינה צריך להסכים לזה.

<לילך גבאי שזר: לפי הנוהל.

קארין אלהרר: לילך, שנייה.

קארין אלהרר: בלי לשבור את הכלים, בואי ננסה רגע לבדוק.

קארין אלהרר: עורך דין אביגדור דנן, אני יכולה לשמוע את עמדתכם?

<אביגדור דנן: אני לא אתייחס לנושא של העובדים, כי השיח פה מספיק פורה, אבל עדיין אני רוצה להתייחס לסעיף שאנחנו דנים בו.

<אביגדור דנן: אנחנו דנים בסעיף שאומר שביום התחילה - - -

קארין אלהרר: לפני שאתה ממשיך, אתה היועץ המשפטי של הטלוויזיה החינוכית?

<אביגדור דנן: אני היועץ המשפטי של הטלוויזיה החינוכית, אבל בגלל שהיא יחידת סמך של משרד החינוך מוניתי על ידי לשכת שר החינוך לייצג את משרד החינוך בכל הסוגיה הזו וגם אם יש עמדות של הנהלת הטלוויזיה החינוכית, אז אני מייצג אותם, אבל כרגע אני מדבר בשם משרד החינוך.

<אביגדור דנן: עוד פעם, קראנו סעיף שאומר שביום התחילה ייפסקו שידורי הטלוויזיה הלימודית.

<אביגדור דנן: אנחנו רוצים להצביע על כך שהיום הטלוויזיה החינוכית מהווה, כמו שכולם אומרים, זרוע ארוכה של משרד החינוך, אבל זה לא אות מתה, היא בעצם מבצעת את הליכי הרכש שאנחנו בהצעת החוק הזו דנו עליהם בסעיף 70, מי שזוכר.

<אביגדור דנן: 40 מיליון שקל שמשרד החינוך מקצה לצורך - - -

קארין אלהרר: וסמכותו של השר לקבוע אילו תכנים זה יהיה.

<אביגדור דנן: נכון מאוד.

<אביגדור דנן: תהליך רכש תכניות זה לא תהליך פשוט ואין קשר לכך שעלה ערוץ שידור לילדים ונוער, זה לא המועד הנכון לדעת אם כבר יש גוף שיודע להחליף את הטלוויזיה החינוכית בתור מי שמבצעת היום את הרכש.

<אביגדור דנן: ביצוע רכש של תכניות זה הליך מקצועי, הליך ארוך, כרוך במכרזים, כרוך במיונים וכרוך בעריכת חוזים וכמובן ליווי מקצועי של הפקה, אנחנו מדברים על תכניות חינוכיות לימודיות שהליווי הוא של יועצים גם מטעם משרד החינוך שהם רלוונטיים לתכנית הספציפית, שזה בדרך כלל המפמ"רים או מישהו אחר שמוקצה מטעם המזכירות הפדגוגית וגם פרופסורים או מומחים לייעוץ לתכניות שעוסקות בחינוך לילדים ונוער.

<אביגדור דנן: לא ברור לנו שביום התחילה של תחילת השידורים כבר יודע תאגיד השידור הציבורי להחליף את הטלוויזיה החינוכית בנושא זה ולכן - - -

קארין אלהרר: מה החשש?

קארין אלהרר: אני מנסה להבין.

קארין אלהרר: בוא נפרוט את הדברים.

קארין אלהרר: הרי בעיקרון לשר יש את שיקול הדעת להגיד איזה הפקות הוא רוצה ב-40 מיליון שקל שהוא בעצם נותן לעניין.

קארין אלהרר: מה החשש?

קארין אלהרר: שזה לא יעלה לשידור?

קארין אלהרר: אני לא מצליחה להבין.

<דנה נויפלד: כתבנו כבר את הסעיף, אם אני מזכירה לוועדה, שביחס לאותו סעיף שדיבר על ההפקות שמשרד החינוך מעוניין בהן - - -

קארין אלהרר: לבקשת השר.

<דנה נויפלד: כן, אם הוא מעוניין, כי משרד החינוך מממן את הרכישה, אז הוא יכול להחליט ולפי בקשתו הוא יכול לחייב את הערוץ לשדר את אותם שידורים, שהוא זה שהשקיע בהם.

<דנה נויפלד: אז ככל שזה מגיע מתקציב משרד החינוך אז יש שליטה מלאה למשרד החינוך על מה הוא מזמין.

<אביגדור דנן: לא, החשש הוא שלהקים את המנגנון שמיישם 40 מיליון שקל של משרד החינוך כתכניות חינוכיות, לימודיות, שהיום נניח הטלוויזיה הלימודית עושה את זה ביעילות רבה ובמקצועיות רבה.

<אביגדור דנן: אני לא רוצה לזרוק סתם מספר חודשים, כי זה גם תלוי בז'אנר שאת מפיקה, אבל כעיקרון תוך מספר חודשים בודדים, חצי שנה או משהו כזה, מהרגע שמשרד החינוך מקצה תקציב עד לרגע שאפשר לראות תכניות על המסך.

<אביגדור דנן: קשה להאמין, אבל זה יכול להיות, אנחנו לא באים ואומרים שלא, אנחנו רק אומרים שצריך אולי להקים איזה שהוא מנגנון ועל זה יש שיחות בין לשכת השר שלנו לשר התקשורת שכן מבטיח שלא יורידו מיד את הטלוויזיה החינוכית, יראו שהמנגנון הזה באמת קם, מנגנון משומן שיודע לתת מענה למערכת החינוך, לא למשהו אחר, ואז באמת הטלוויזיה החינוכית תפסיק את פועלה.

קארין אלהרר: עורכת דין נויפלד, את יכולה להאיר את עיניי למה פה צריך להיות מנגנון אחר, לגישתם?

<דנה נויפלד: אז אני רוצה להסביר מה יש בתוך החוק שמנסה לתת מענה בכל זאת כדי שלא יהיה ואקום.

<דנה נויפלד: כמו בסעיפים שנדונו כבר בעניין רשות השידור, הסעיף הבא שטרם הוקרא מדבר על המחאת זכויות של החוזים שכבר הטלוויזיה החינוכית היום מתקשרת בהם ועוד צפויה להתקשר בהם עד אשר היא מפסיקה את שידוריה.

<דנה נויפלד: זאת אומרת זה ייצור את הרצף לפחות כי אני מבינה את הדאגה שעורכת דין דנן מביע כרגע לציבור הצופים הצעיר.

<דנה נויפלד: אז לפחות הפן הזה מכוסה, כאשר כל החוזים שכרגע כבר נמצאים, זאת אומרת תכניות שכבר נמצאות בהפקה או שצפויות להיות בהפקה, כמו שאמרנו לעניין הפקות של רשות השידור, פה, אגב, ההמחאה היא אוטומטית.

קארין אלהרר: מלאה.

<דנה נויפלד: כל החוזים למעשה מומחים לתאגיד השידור החדש.

<דנה נויפלד: זאת אומרת לפחות בעניין הזה לא אמור להיות אותו ואקום שעורך דין דנן דיבר עליו מבחינת הפער בזמנים, בין הזמן שהגוף מוקם לבין התחלת השידורים.

<דנה נויפלד: זה העניין הזה.

<דנה נויפלד: מעבר לזה אני לא מבינה - - -

קארין אלהרר: גם אני לא הבנתי עד עכשיו.

<דנה נויפלד: אני רק רוצה להגיד משפט אחד, כי אני מבינה את החשש ואת הדאגה, בהחלט הטלוויזיה החינוכית זה - - -

<אביגדור דנן: אבל מתי השילוב הפך להיות הפסקה?

קארין אלהרר: רגע, אני לא הבנתי,

<דנה נויפלד: שוב, אפשר לחלוק על הצורך או על הרעיון אבל זאת ההצעה.

<דנה נויפלד: הולך להיות מוקם גוף חדש, במסגרת הגוף החדש הזה יהיה ערוץ שהוא ערוץ לילדים ולנוער.

<דנה נויפלד: הוא יהיה חלק מארגון כולל, זאת אומרת לא יהיה צורך לקיים שתי מערכות על מנת לקיים שידורים, אלא בראייה של שידור ציבורי אחד, עם תפיסה של שידור ציבורי על כל המשתמע מזה.

<דנה נויפלד: כיום המצב שבו יש יחידת סמך בתוך הממשלה שמפעילה ערוץ טלוויזיה זה לא מצב שהוא טריוויאלי, זה מצב שהוא יוצא דופן.

<דנה נויפלד: העובדה שיש שני גופים של שידור ציבורי, ששניהם מתוקצבים מכסף ציבורי, בין אם על ידי - - -

<אביגדור דנן: כן, אבל שילוב זה לא הפסקה ואת דיברת על שילוב.

<דנה נויפלד: כשיש שני גופים שפועלים בתחום של שידור ציבורי, הוא מקרה שהוא לא טריוויאלי.

<דנה נויפלד: יש היגיון רב למזג את זה לגוף אחד שיפעל בראייה של גוף אחד ולכן יש תפיסה - - - שוב, אפשר לא להסכים איתה, אבל זאת התפיסה, שיש טעם בלהקים גוף אחד שהוא כיחידה אחת פועל שבתוכו יש ערוץ לילדים ולנוער ולכן כאשר מדברים על מיזוג, במיזוג הכוונה היא שמבחינת תפקידים יהיה גוף אחד שיבצע את כלל התפקידים של השידור הציבורי.

קארין אלהרר: עורך דין דנן, אני לא מצליחה להבין, אם כך, מה בעצם אתם מבקשים.

קארין אלהרר: תאיר את עיניי, לא הבנתי קודם.

<אביגדור דנן: שוב, אמרתי, אנחנו חוששים שהגדרת מועד תחילת השידור של ערוץ היא זו שגודעת סופית את הפעילות של הטלוויזיה - - -

קארין אלהרר: אבל למה גודעת?

קארין אלהרר: אומרת עורכת דין נויפלד וזה גם מעוגן בחקיקה, היא לא אומרת את זה מהרהורי ליבה, ככל שמתקשרים עכשיו בהפקות ומתקשרים בהפקות, כולם יודעים את זה, הן יחולו, ולמפרק אפילו לא תהיה אמירה אם ישדרו או לא ישדרו.

קארין אלהרר: לא תהיה לאף אחד אמירה, ההפקות שיוזמנו ישודרו ככתבן וכלשונן.

קארין אלהרר: עכשיו אני לא מצליחה להבין, אני לא רואה ממתי המסך הזה יוחשך, מתי תהיה תקופת הביניים הריקה שאתה מדבר עליה, אני לא מצליחה להבין מה אתה מבקש.

<אביגדור דנן: עוד פעם, אני אחזור שוב.

<אביגדור דנן: הליך הרכש, נניח שב-1.1.2015, משרד החינוך מעביר - - - עדיין לא?

<אביגדור דנן: אולי יהיה כבר למי להעביר, מעביר 40 מיליון ₪.

<אביגדור דנן: אני טוען, וזו הטענה, שלא ברור עדיין שמי שיקלוט את ה-40 מיליון ₪ יודע ב-2015 בכלל עד הסוף, עד 31 בדצמבר 2015, לקחת את ה-40 מיליון האלה ולהפיק תכניות לימודיות חינוכיות שיוצגו על המסך.

<אביגדור דנן: זו הטענה.

קארין אלהרר: אלה הפקות חיצוניות.

קארין אלהרר: אני הבנתי מה החשש, אני שומעת מה אתה אומר, אבל אני לא מבינה איך זה יכול לבוא לידי ביטוי בשטח.

קארין אלהרר: אתה חושש שלא יהיה מישהו שיידע מה לעשות עם הכסף?

<אביגדור דנן: לא, ממש לא.

<אביגדור דנן: עוד פעם, זה לא שלא יידע, בסוף אחרי תקופה מסוימת בטוח כבר יוקמו כל המוסדות, יגויסו כל העובדים הרלוונטיים וכנראה יצטבר הניסיון לתאגיד השידור הציבורי כן לדעת ליישם 40 מיליון שקל מיד בתכניות חינוכיות.

<אביגדור דנן: אני טוען שהמנגנון שהוקם בטלוויזיה החינוכית הוא מנגנון שהוקם על בסיס המון ניסיון, עם אנשים מאוד מאוד מנוסים, גם בתחום החינוך וגם בתחום הרכש, שהיום עושים את זה בצורה מאוד מאוד יעילה.

<אביגדור דנן: להקים מנגנון חלופי שלא מתבסס על האנשים האלה יכול לקחת יותר מכמה שנים.

קארין אלהרר: אני חושבת שאני מבינה מה אתה אומר ואני אעזור לך.

קארין אלהרר: לא יהיה בגוף הזה שום נציג של משרד החינוך.

קארין אלהרר: אם זאת הכוונה, אני מודיעה לכם, כי אם הוצאנו את הפוליטיקה מהדלת הקדמית אתם לא תכניסו לי אותה בדלת האחורית.

איתן כבל: בעיקר כשהשר לא מעוניין בערוץ.

קארין אלהרר: לא יהיה והשר לא מעוניין בערוץ, אז לא יהיה.

<אביגדור דנן: אז לא כל כך עזרת לי, כי זה לא מה שאני אומר.

<אביגדור דנן: עוד פעם, אני - - -

קארין אלהרר: אני לא מבינה, אתה אומר שלא יהיה מישהו שיידע.

קארין אלהרר: אז מי אתה רוצה שיידע?

קארין אלהרר: תסביר לי מי הגורם או מה הבקשה שלך, מה אתה מבקש ממני.

<אביגדור דנן: אני מבקש דבר כזה, יכול להיות - - - דרך אגב, סעיף 70 עוד לא הובא להצבעה, גם לא קיבלנו נוסח מתוקן בעקבות דין ודברים שהיה בין שר התקשורת לשר החינוך, אבל יכול להיות - - -

קארין אלהרר: הצבענו עליו.

קארין אלהרר: הוצבע מזמן.

<אביגדור דנן: לא יודע, כי הייתה הערה של - - -

<לילך גבאי שזר: השאלה אם הטלוויזיה החינוכית יכולה לקיים את ערוץ הילדים והנוער.

<לילך גבאי שזר: בדיוק כפי שהיא עכשיו פשוט להמשיך, אמנם תחת כותרת אחרת.

קארין אלהרר: השר לא רצה את זה, לילך.

<לילך גבאי שזר: לא, אז השר לא יהיה, אז יהיה כמובן תאגיד ציבורי.

<לילך גבאי שזר: הכותרת מתחלפת, אבל החטיבה נשארת.

קארין אלהרר: אני רוצה לשמוע את נציג האוצר.

קארין אלהרר: עופר.

<עופר מרגלית: אני לא כל כך מבין את ה - - - אני מבין מה אתה אומר ואני רוצה להגיד שמה שאתה אומר הוא לא סביר שיקרה.

<עופר מרגלית: הקשבתי, כמה פעמים הוא הסביר את זה, הספקתי להבין אחרי - - - הפוך, בעצם מה שאתם אומרים זה שיצירת תוכן לילדים היא הרבה יותר מורכבת ומאוד שונה מכל יצירה אחרת ולכן זה ייקח הרבה יותר זמן מהפקות מקור אחרות.

<אביגדור דנן: לא אמרנו את זה.

<עופר מרגלית: כי תקשיב מה אתה אומר.

<עופר מרגלית: ב-2014 לטלוויזיה החינוכית יש תקציב מאושר והם קיבלו אפילו תקציב גדול, הם הולכים לעשות צבר הזמנות והפקות חיצוניות מאוד מאוד גדול, שמן הסתם חלקו הגדול - - -

<קריאה: נכון, בדיוק.

<עופר מרגלית: חלקו הגדול ישמש את הגוף וזה צבר ההזמנות שכל כך חסר לך.

<עופר מרגלית: את תחילת 2015, גם האנשים המוכשרים שיש בטלוויזיה החינוכית יקיימו.

<עופר מרגלית: עד ליום המעבר יש לך צבר הזמנות מאוד גדול למלא מסך, אין פה שום הבדל.

<אביגדור דנן: אבל מה עושים עם האנשים האלה?

<אביגדור דנן: מה עושים איתם?

איתן כבל: זאת השאלה, הוא לא מייצג את האנשים.

<מונדר אבו קנדיל: אבל אני מייצג את האנשים ואני רוצה לדעת מה עושים איתי.

איתן כבל: אתה כן, אבל ההרצאה שהוא הרצה עכשיו לא קשורה ל - - -

חמד עמאר: הוא הבהיר בתחילת דבריו, שהוא לא מדבר על העובדים.

<מונדר אבו קנדיל: אבל אני פה בשביל לדבר על העובדים.

קארין אלהרר: אבל עכשיו עוד לא תורך.

איתן כבל: אתה עובד, לא יגיעו אליך.

<מונדר אבו קנדיל: זה בדיוק מה שקורה בטלוויזיה החינוכית, גם תקעו אותנו בסוף החוק, גם אף אחד לא מתייחס.

<מונדר אבו קנדיל: יש לנו מה להגיד בעניין הזה.

קארין אלהרר: חבר הכנסת כבל, רצית להעיר?

איתן כבל: אני נותן לו את הרשות שלי ואחר כך - - -

<מונדר אבו קנדיל: אני יושב ראש ועד העיתונים בטלוויזיה החינוכית.

<מונדר אבו קנדיל: מה שרציתי להגיד שעד היום אנחנו נפגשנו, גם עם ההסתדרות, גם עם שר התקשורת וגם עם חברי כנסת וכל מה ששמענו זה או שאנחנו ננויד לגופים אחרים או שאנחנו ננויד לגוף החדש שיקום, בלי שום הבטחה ובלי שום מספרים.

<מונדר אבו קנדיל: גם נקלענו בשני סעיפים לסוף החוק, אני מרגיש שכל הזמן מדלגים עלינו.

<מונדר אבו קנדיל: גם בדיון עכשיו פה.

<מונדר אבו קנדיל: מה שאביגדור מנסה להגיד, אני חושב, שמן הראוי וחשוב מאוד שהגוף החדש לילדים, אני במאי של תכניות ילדים, מן הראוי שאני אעשה את זה כי אני עושה את זה בצורה הכי טובה.

<מונדר אבו קנדיל: אני זאת אומרת אני והחברים שלי שיישארו, כי אנחנו עברנו תהליך של דילול טבעי, רפורמה טבעית, מ-500 ל-180 שמתוכם 80 עוד מעט בגיל פרישה.

קארין אלהרר: אני רוצה להגיד לך משהו.

<לילך גבאי שזר: רוצים להפריט את כל ערוץ הילדים והנוער.

קארין אלהרר: די עם הסיסמאות, לילך.

<לילך גבאי שזר: זה לא סיסמאות, זה אמיתי.

קארין אלהרר: הפרטה זה לא מילה טובה בעניין הזה.

קארין אלהרר: מה שאני רוצה לומר בעניין, יכול להיות מאוד שאתה והחברים שלך, אתם האנשים המתאימים ביותר, אבל אנחנו לא רוצים כרגע לצמצם את שיקול דעתו של מנכ"ל הערוץ, שיהיה אחראי גם על ערוץ הילדים והנוער, לקחת את האנשים הטובים ביותר ויכול מאוד להיות שזה יהיה אתה.

קארין אלהרר: אי אפשר בשלב הזה להתחייב לדבר הזה.

<מונדר אבו קנדיל: אבל למדינה יש מחויבות כלפינו.

קארין אלהרר: נכון, אתם עדיין תישארו עובדי מדינה, אי אפשר לקחת את זה מכם.

<מונדר אבו קנדיל: זאת אומרת הם ישלמו פעמיים במידה שהם לא לקחו אותנו?

קארין אלהרר: מה אכפת לך?

קארין אלהרר: התקציב שלך?

<מונדר אבו קנדיל: זה מאוד חסכוני.

<לילך גבאי שזר: אבל זה תקציב של הציבור.

<לילך גבאי שזר: למה לבזבז כספי ציבור?

<לילך גבאי שזר: כרגע הציבור נהנה מהטלוויזיה החינוכית, מי יודע אם הוא ייהנה מהתאגיד?

<לילך גבאי שזר: הלוא זה סימן שאלה אחד גדול, סביב מה יקום ואיך יקום, ובאיזה צורה צולעת אם כן.

איתן כבל: לילך, אני יכול להעיר הערה?

איתן כבל: אני גם הערתי לכם את זה בפגישתנו.

איתן כבל: אתם כנראה לא עושים את ההבחנה במצב שנוצר.

איתן כבל: אתם עדיין, תסלחי לי, ואני אומר כאן את מה שאמרתי לכם בשש עיניים או בשמונה עיניים.

איתן כבל: אתם נלחמים את המלחמה, הסוסים כבר לא באורווה.

איתן כבל: אני מדבר בשיא הרצינות עכשיו, במקום לייצר - - - לילך, אני בעדכם והפתיחה של הדברים שלי הייתה באמת כי הדיון שלכם הוא דיון של איגוד מקצועי בראש ובראשונה.

איתן כבל: את כל השאלות האלה שאתה שואל, האם יישארו או לא יישארו וכמה יישארו, הסיפור הוא שהולכים לרפורמה.

איתן כבל: זאת אומרת כל ניסיון להחזיר את הגלגל בכוח אחורה הוא לא נכון מבחינתכם.

<מונדר אבו קנדיל: אבל אין פה רפורמה.

<לילך גבאי שזר: אבל יש כאן מעקף של חוקי עבודה בישראל בחקיקה.

<לילך גבאי שזר: זו לא הדרך.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר לכם, הדיון שלכם הוא דיון של אנשים שהם עובדי מדינה, עובדים קבועים, על כל מה שמשתמע מכך.

איתן כבל: זה דיון, אבל אתם במקום להתעסק עם זה - - - אני רוצה להגיד לכם מה יכול לעצור את החוק הזה.

איתן כבל: החוק הזה הוא כבר בתוך תהליך, הוא מתקדם, הוא כנראה יהיה וצריך להוציא ממנו את המיטב, אנחנו, חברי הכנסת וכל מי שיושב פה סביב השולחן הזה.

איתן כבל: זה מה שאני מנסה לומר לכם.

איתן כבל: לכן העובדה שאין לכם מושג, אתם כנציגי העובדים, אל מול ההסתדרות, אל מול הגורמים שעוסקים במשא ומתן, למשל מה עמדתכם בכלל, אתם לא יודעים מה עמדתכם במשא ומתן, כי אף אחד לא טורח בכלל להגיד לכם, לעדכן אתכם, איך בכלל מתכוונים ל - - - זה שאומרים לכם שיש משא ומתן ואתם לא יודעים מה הוא הכיוון מבחינתכם, והמכתב, עם כל הכבוד לאריאל יעקובי, ידידי, אני לא אחזור בקול על מה אמרתי לך בחוץ על המכתב, מפאת כבודו וכבודכם.

איתן כבל: גברתי היושבת ראש, הם לא יודעים לעזור לעצמם ברגע הזה, כי הם עדיין בסערת הנפש של עצמם.

איתן כבל: אני תובע ממך, אני תובע מאיתנו, שאנחנו נקבל דיווח מלא בכל הנוגע לעובדי החינוכית איפה נמצא המשא ומתן, מה הם הקווים, מי מטפל בהם, מי בכלל העביר איזה נייר שיודע בכלל לתת להם את ההתייחסות.

<לילך גבאי שזר: אני לא קראתי שום מסמך.

איתן כבל: אני מנסה להגיד, באמת, כיוון שפה רשות השידור - - - תראי, זה יום בעייתי, האולם פה מלא כמעט בכל ראשי השידור והם שלושה-ארבעה אנשים שנמצאים פה, לכן אני מבקש שאם אין מי שיגן עליהם, לפחות אנחנו נדע להגן עליהם בצורה הטובה ביותר.

איתן כבל: תודה.

<לילך גבאי שזר: לא, לקחת אחריות על המהלך הזה, בוודאי.

<לילך גבאי שזר: השאלה אם יש לכם באמת אישור של נציבות שירות המדינה לסגור את היחידה, מהנציב עצמו, במסמך כתוב, כי אני יודעת שזה חלק מההוראות של התקשי"ר.

<אתי בנדלר: אני רק רוצה להגיד, אני באמת לא רוצה להתערב לגופו של עניין, שהוראות חוק גוברות על הוראות התקשי"ר.

<אתי בנדלר: אם יש הנחיות בתקשי"ר למהלך רגיל של סגירת יחידה, אם יבוא החוק הזה ויקבע אחרת אז הוא יכול לקבוע אחרת.

<לילך גבאי שזר: אז החוק בעצם מאפשר לעשות הכול.

<לילך גבאי שזר: זה נורא עצוב.

קארין אלהרר: עצוב או משמח, אבל זה המצב.

<לילך גבאי שזר: לא, זה נורא עצוב, כי לקחת משהו שיש לו תעודת הצלחה לטובת משהו שאי אפשר לדעת מה יהיה איתו, ויש כאן 200 עובדים שהסוגיה שלהם לא נפתרה.

<לילך גבאי שזר: אגב, גם נושא הנדל"ן של החינוכית לא נפתר וגם הנכסים שלה.

<לילך גבאי שזר: יש דברים שלא מוזכרים בתוך הצעת החוק.

<מונדר אבו קנדיל: כן, בגלל זה היה צריך להרחיב יותר בחוק.

קארין אלהרר: זה נדל"ן של המדינה בקלאוזנר.

<לילך גבאי שזר: של מינהל מקרקעי ישראל.

קארין אלהרר: זה לא רשום על שם החינוכית.

<לילך גבאי שזר: אני יודעת שלחינוכית יש חוזה חכירה לגבי המבנים.

קארין אלהרר: בבעלות המדינה.

קארין אלהרר: זה לא היה שלכם וזה לא יהיה שלכם.

<אביגדור דנן: עם הערת אזהרה.

<אביגדור דנן: ברשותכם, אני אגיד בשני משפטים את אותו רעיון שאמרתי, אבל רק בשני משפטים.

<אביגדור דנן: הטלוויזיה החינוכית היא גם גוף שידור ואנחנו יודעים שהיא משדרת בשלושה ערוצים והיא גם בית הפקה.

<אביגדור דנן: הסעיף הזה מתייחס ליום התחילה, מתי יהיה התחליף להיות הטלוויזיה החינוכית כגוף שידור.

<אביגדור דנן: משדרים, ערוץ אחר, אולי על אותו אפיק, אולי על אפיק אחר, במקום השידורים שהיא משדרת.

<אביגדור דנן: ההערה שלי התייחסה לפונקציה שממלאת כיום הטלוויזיה החינוכית כבית הפקה.

<אביגדור דנן: אומר עופר, 'בוא, אתם מפיקים היום ללוח השידורים שיתחיל ב-31 במרץ 2015'.

<אביגדור דנן: זה נכון, אנחנו היום מפיקים, אבל לא ברור שיהיה מי שיפיק בצורה יעילה עבור משרד החינוך ברגע שאנחנו ניסגר.

<אתי בנדלר: אותו דבר אפשר להגיד גם על רשות השידור.

<אתי בנדלר: מה שונה כאן?

חמד עמאר: אני לא מבין אתכם, באמת אני לא מבין אתכם, אם השר, שאתה מייצג אותו כאן, לא רוצה לראות אותם כאן יושבים ואנחנו יושבים כאן כי ברור מאליו שמפרקים את הטלוויזיה החינוכית, הוא היה יכול להגיד ש'אני בכלל לא מכניס אותם לרשות השידור החדשה, הם לא חלק מזה - - -

<אביגדור דנן: לא.

חמד עמאר: 'והם בחוץ והם ממשיכים לשדר אותו דבר ורשות השידור החדשה שתקום לא קשורה לטלוויזיה החינוכית.

חמד עמאר: יש הבדל בין שידורי נוער וילדים לבין הטלוויזיה החינוכית.

חמד עמאר: רשות השידור החדשה תשדר נוער וילדים והטלוויזיה החינוכית תמשיך'.

חמד עמאר: השר שלך לא אמר את זה, השר הלך עם שר התקשורת, הלך עם שר האוצר ואמר שאנחנו מצרפים אותם כיחידה בתוך - - - לא אותם אנשים, 'כל השידור הזה, אני מפסיק אותו' - - -

<לילך גבאי שזר: אולי כי שר האוצר סופר את הנדל"ן, לא את הטלוויזיה החינוכית.

<אביגדור דנן: אז אני אענה.

<אביגדור דנן: שר החינוך בעד הרפורמה, שר החינוך נתן את ידו לרפורמה ותומך ברפורמה.

<אביגדור דנן: שר החינוך עדיין מסתכל על שני עקרונות שמאוד חשוב לו שהרפורמה הזאת לא תפגע בהם.

<אביגדור דנן: אחד זה קודם כל שהחינוך לא ייפגע.

<אביגדור דנן: חשוב לו שאם הטלוויזיה החינוכית היוותה כלי חינוכי במדינת ישראל, גם אחרי ש - - -

קארין אלהרר: כתוב 40 מיליון.

<אביגדור דנן: בסדר, אני עונה רגע למה שר החינוך כאן.

קארין אלהרר: אבל, עורך דין דנן - - -

<קריאה: הם גם יושבים על נדל"ן ששווה מיליארד שקל.

<קריאה: זה הרבה כסף למדינה.

קארין אלהרר: די עם הנדל"ן, בסדר?

<לילך גבאי שזר: לא, אבל זה כן, זו גם סיבה.

קארין אלהרר: סליחה, הנדל"ן זה לא העניין.

חמד עמאר: כמו שאמר חבר הכנסת כבל, נקבל את הדיווח, נראה איפה אתם עומדים.

<לילך גבאי שזר: אנחנו לא עומדים בשום מקום.

<קריאה: ניפגש בעוד שנה.

קארין אלהרר: טוב, ניפגש בעוד שנה, הנדל"ן הוא לא העניין.

קארין אלהרר: עכשיו נשאלת השאלה, אם אתם הולכים למהלך הזה, ואני מבינה שאתם הולכים, התחייבו לכם ב-40 מיליון שלכם איזה תוכן חינוכי שרק תעלו על דעתכם, בסדר?

קארין אלהרר: יש מנכ"ל לשידור הציבורי החדש, האחריות שלו, כתוב על פי חוק, ב-40 מיליון שמוקצים מטעם משרד החינוך שר החינוך יכתיב את תוכן ההפקה.

קארין אלהרר: מה יותר ברור יכול להיות כתוב בחוק?

קארין אלהרר: אני לא מכירה רזולוציות כאלה.

<אביגדור דנן: האמת שאמרתי כמה פעמים את הדברים, אני יכול להגיד פעם אחרונה - - -

<עידן אור: קארין, רק הערה למה שאמרת לגבי הכנת תוכן ומסך.

<עידן אור: כבר היום בתפקוד הנוכחי שלכם רוב ההפקות מופקות על ידי מפיקים חיצוניים.

<לילך גבאי שזר: זה לא נכון.

<לילך גבאי שזר: זה לא נתון מדויק, מאיפה הבאת הנתון הזה?

<לילך גבאי שזר: אני בדקתי בדיוק כמה כסף מתקציב החינוכית מופנה להפקות פרטיות.

<עידן אור: לא כסף, בשעות שידור.

<לילך גבאי שזר: אני עדיין אומרת שזה נתון לא מדויק.

<קריאה: תאגיד השידור הציבורי יודע לתת את המענה הזה.

<מונדר אבו קנדיל: רק בשבועיים האחרונים נכנסו ארבע - - -

<עידן אור: אני לא רואה שערוצי הילדים שהם לא בחינוכית מתפקדים רע כל כך.

<לילך גבאי שזר: זו לא חוכמה גדולה לפזר נתונים לא מדויקים.

<לילך גבאי שזר: נו די עם זה.

<חנה מצקביץ: השאלה לגבי יום התחילה, היא מתעוררת בדיוק אותו דבר לגבי רשות השידור.

<חנה מצקביץ: רשות השידור מתפרקת וקם גוף חדש, איך הוא יידע לעשות את הדברים?

<חנה מצקביץ: המומחיות רק אצלכם?

<ונדר אבו קנדיל: לא אמרנו את זה.

<חנה מצקביץ: אנחנו הולכים בהנחה שיקום גוף שידור ציבורי מקצועי, שתהיה לו המסוגלות לעשות את הדברים האלה.

<חנה מצקביץ: זה לא דבר שהוא בתחום המומחיות הייחודית שלכם.

<חנה מצקביץ: אותו דין שחל לגבי רשות השידור יחול גם עליכם ולהיפך, לכם יש את הזמן להתארגן ולהכין הפקות כדי שיעלו ביום התחילה, כדי שירכשו אותן.

<חנה מצקביץ: יש לכם את הזמן להתארגן לזה.

<חנה מצקביץ: הרי ההפקות, הן לא ברגע שאתה מתקשר כבר יש לך הפקה מוכנה - - -

<מונדר אבו קנדיל: אז יופי, אז את מצדיקה אותנו.

<חנה מצקביץ: אתם מתקשרים בתקופה הזאת להפקות ואלה יעלו ביום התחילה.

<חנה מצקביץ: אלה שאתם היום מתקשרים לגביהם, הרי הם לא יעלו אצלכם מיד בהתקשרות.

<חנה מצקביץ: אז יש את הזמן הזה להיערכות.

<חנה מצקביץ: בדיוק כמו שקורה ברשות השידור.

<חנה מצקביץ: אני רוצה להסביר, אצלנו יום יום עולות השאלות לגבי למשל הפקות מקור.

<חנה מצקביץ: מה קורה?

<חנה מצקביץ: היום אנחנו צריכים להתקשר להפקות מקור, אבל אנחנו נעלה אותן כשיוקם השידור הציבורי.

<חנה מצקביץ: אותו דבר מדובר גם על הטלוויזיה החינוכית.

<מונדר אבו קנדיל: יש הבדל קטן, שהטלוויזיה החינוכית - - -

<חנה מצקביץ: ומבחינת העובדים - - -

<מונדר אבו קנדיל: אם את רוצה לעשות השוואה בין הטלוויזיה החינוכית לרשות השידור, אז בואי נדבר על היעילות.

<חנה מצקביץ: אם אני לא טועה ישב פה השר, ואני לא צריכה לומר מה שהוא אמר כי כולכם שמעתם, והוא אמר שעובדי הטלוויזיה החינוכית לא נפגעים, או ייקלטו ברשות השידור, כי הם עובדי מדינה, הזכויות שלהם לא נפגעות, או שייקלטו ב - - -

<מונדר אבו קנדיל: אבל אנחנו נפגעים בתור יוצרים, מה זאת אומרת?

<חנה מצקביץ: אבל גם עובדי רשות השידור.

<מונדר אבו קנדיל: החינוכית זה הבית שלי והם מוציאים אותי מהבית שלי.

<חנה מצקביץ: כל עובד ברשות השידור - - -

<מונדר אבו קנדיל: אבל רשות השידור זה לא העניין עכשיו.

<מונדר אבו קנדיל: כבר שנה שלמה דנים ברשות השידור.

קארין אלהרר: מונדר, תראה.

קארין אלהרר: אתה אומר את מה שאתה אומר ואמרו עובדי רשות השידור, לאורך כל תהליך החקיקה, בדיוק את מה שאתה אומר עכשיו לגבי החינוכית, במה אתה שונה מהם?

קארין אלהרר: אם אתה שואל אותי, מצבך טוב בהרבה משלהם, אתה עובד מדינה.

קארין אלהרר: טוב בהרבה משלהם.

י צחק: אבל עדיין יש פגיעה בכבוד של העובדים ובחירות שלהם.

י צחק: לוקחים לנו את העבודה כדי להפריט אותה.

י צחק: בואו נקרא לילד בשמו - - -

<לילך גבאי שזר: נכון, וזה נעשה בחקיקה, שזה ממש חמור.

<לילך גבאי שזר: נכון, לוקחים את הפרנסה שלי ומעבירים אותה לשוק הפרטי.

<לילך גבאי שזר: מאוד פשוט, זו העברת פרנסה מיד ליד.

<לילך גבאי שזר: אין שום ספק בזה.

<מונדר אבו קנדיל: וגם לא נשכח שאנחנו גוף קטן ומאוד יעיל, מאוד, וא-פוליטי.

<אביגדור דנן: חנה מצקביץ עשתה מה שבעצם נעשה פה לא בפעם הראשונה, זה לנסות לשים בסל אחד את הטלוויזיה החינוכית ורשות השידור, כדי להגיע - - -

קארין אלהרר: אבל זה השר שלכם שם אתכם בסל.

<אביגדור דנן: אבל לפחות אנחנו, שאנחנו כולנו כבר יושבים כל כך הרבה שעות ביחד ואנחנו מאוד מחודדים, אולי כדאי שכן נראה את ההבחנות בין הטלוויזיה החינוכית לרשות השידור.

<אביגדור דנן: תהליכים שהטלוויזיה החינוכית עברה לפני שמונה ועשר שנים, רק עכשיו מדברים שצריך לעשות אותם ברשות השידור, ואני מדבר על שעון נוכחות וכל מיני שיטות עבודה והתנהלות כספית למופת בפיקוח של החשכ"ל עם ביקורות חדשות לבקרים.

<אביגדור דנן: בטלוויזיה החינוכית המנגנון יעיל ועובד.

<אביגדור דנן: לא יכול להיות שהגזרה השווה הזאת תוליד צדק.

<אביגדור דנן: זה לא נכון.

<אביגדור דנן: יכול להיות שרשות השידור צריכה לעבור איזה שהיא רפורמה משמעותית, אנחנו כולנו מגיעים לתובנה הזו, אבל זה לא אומר שאת אותה רפורמה בדיוק צריך להחיל על הטלוויזיה החינוכית בגלל שיש דברים דומים.

קארין אלהרר: אלה היו התנאים והשר שלכם ידע את זה.

קארין אלהרר: אני מבינה שהיום בערב נפגשים ומדברים השרים לגבי העניין הזה, אם יהיה צורך בתיקון נוסף נביא אותו, ובינתיים אני רוצה להצביע.

קארין אלהרר: סעיף 105, אני מעלה להצבעה, הפסקת פעילות הטלוויזיה הלימודית.

קארין אלהרר: מי בעד?

חמד עמאר: לפני שנקבל דיווח על ההתקדמות של העובדים ומה קורה, אנחנו יכולים לקבל דיווח?

קארין אלהרר: אבל ממי?

חמד עמאר: מההסתדרות.

חמד עמאר: אמרתם שההסתדרות מייצגת את - - -

קארין אלהרר: עורכת דין הורנשטיין, את בהסתדרות.

<גלילה הורנשטיין: אני יכולה לברר את הכול ולדווח ליושב ראש ההסתדרות מה שקרה כאן היום.

קארין אלהרר: מה הבעיה?

קארין אלהרר: תתקשרי לאבי ותני דיווח.

קארין אלהרר: מה העניין?

איתן כבל: אפשר, גברתי, לבקש משהו?

איתן כבל: הרי אנחנו נעביר את זה, אבל בשביל ההרגשה הטובה שלהם, שאנחנו - - -

חמד עמאר: כן, בדיוק, אנחנו - - -

רינה פרנקל: יכול להיות שנדחה קצת עד שנקבל תשובה?

חמד עמאר: תנו לנו דיווח.

חמד עמאר: אנחנו יושבים מולם - - - אנחנו נעביר את זה - - -

קארין אלהרר: אני מבינה שנעביר את זה, אבל אני שואלת ממי אתם רוצים את הדיווח.

חמד עמאר: מי מייצג אותם עכשיו?

<לילך גבאי שזר: כרגע אף אחד.

קארין אלהרר: יושבת כאן היועצת המשפטית של אבי ניסנקורן, של ההסתדרות.

קארין אלהרר: היא יכולה להרים לו טלפון ולשאול אותו מה המצב של עובדי החינוכית.

<גלילה הורנשטיין: עכשיו את רוצה שאני אעשה את זה?

<לילך גבאי שזר: התשובה היא אפס משא ומתן, נקודה.

<קריאה: זה לא נכון.

<גלילה הורנשטיין: אני אנסה להשיג אותו.

קארין אלהרר: אני בטוחה שתצליחי, עורכת דין הורנשטיין, את רבת יכולות.

<אביגדור דנן: אנחנו הצבענו לגבי עובדי רשות השידור - - -

קארין אלהרר: מי זה אנחנו הצבענו?

<אביגדור דנן: זאת אומרת הוועדה הצביעה.

<אביגדור דנן: בסעיף 92(ה), אם המספור לא השתנה, נאמר שאין בהוראות סעיף זה כדי לגרוע מאפשרות של מי שהיה עובד רשות להתקבל לעבודה בתאגיד השידור הציבורי, שעורכת דין נויפלד העירה, ככה באמרת אגב, שהיא לא בטוחה שצריך את הסעיף הזה, אבל מאחר שבסופו של דבר כן הכניסו אותו, אז אני מציע, בבקשה, לשקול להכניס גם לגבי עובדי החינוכית, שאין מניעה שהם - - -

<אתי בנדלר: אני אגיד לך מה ההבדל.

<אתי בנדלר: הסעיף הזה מתחיל בכך שביום התחילה תסתיים העסקתם ברשות של עובדי הרשות, נקודה, הם מפוטרים.

<אתי בנדלר: בהבדל מעובדי הטל"ח שממשיכים להיות עובדי המדינה.

<אביגדור דנן: אני מסכים, אני מציע שאם המחוקק התייחס במפורש לעובדי רשות השידור, שאין מניעה שהם יהיו עובדי תאגיד השידור הציבורי החדש, למה שלא יתייחס המחוקק במפורש לעובדי החינוכית, שאין מניעה שיהיו עובדי - - -

קארין אלהרר: יש בעיה, דנה?

קארין אלהרר: אין שום בעיה.

<אתי בנדלר: אז זה ייכנס כמובן לפרק של הטל"ח.

<דנה נויפלד: כן, כי שם זה סעיף - - -

קארין אלהרר: כן, מאה אחוז.

חמד עמאר: אם ירצו לעבור לשם.

חמד עמאר: מי שעובד מדינה עכשיו יילך לעבוד בתאגיד החדש?

<לילך גבאי שזר: הטלוויזיה החינוכית תסיים את שידוריה והעובדים ימשיכו לקבל שכר כרגיל?

קארין אלהרר: תקשיבי, את יודעת לשאול שאלות קיטבג יותר טובות?

קארין אלהרר: די.

איתן כבל: אתם תפיקו לשר סרטים.

<לילך גבאי שזר: זהו, למה ש-40 מיליון של שר החינוך - - - אם הוא מאמין בנו כל כך, יעביר את זה אלינו ואנחנו, כחטיבה, נפיק עבורו תכנים.

<אתי בנדלר: איך אתה רוצה שהסעיף שדיברת עליו יהיה כתוב, אביגדור?

<אתי בנדלר: אם אני מסתכלת על 92, כאן מדברים על מי שהיה עובד הרשות, משום שעבודתו נפסקת, כאן עבודתכם לא נפסקת, מה אתה רוצה שיהיה כתוב?

<אתי בנדלר: שאין בהוראות פרק זה, לצורך העניין, כדי למנוע מהאפשרות של - - - אתה יכול לכתוב שמי שהיה עובד המדינה, ובכלל זה ביחידת הסמך, במשרד החינוך, אבל אני לא מבינה מה צריך לכתוב.

<אתי בנדלר: אומרים אין מניעה לכתוב, אבל אני לא רוצה לכתוב דברים ריקים.

<אתי בנדלר: אני לא מבינה מה הכוונה.

<אתי בנדלר: מה אתה רוצה שנכתוב?

<אתי בנדלר: ברור שיש מניעה, מי שעובד מדינה לא יכול להיות בו זמנית גם עובד התאגיד, זה ברור, נכון?

<אתי בנדלר: זאת אומרת שכדי שאתה תוכל, אתה, לא משנה, מי שהיה עובד ביחידת הסמך - - -

חמד עמאר: אתה צריך להתפטר.

<אתי בנדלר: או להיות מפוטר.

<אתי בנדלר: זה מה שאתה רוצה - - -

<דנה נויפלד: אני חושבת שהיועצת המשפטית צודקת שוב.

<דנה נויפלד: אני לא רוצה להגיד משהו שישתמע ממנו שעובדי הטלוויזיה החינוכית או הלימודית לא יכולים להיות עובדי תאגיד השידור הציבורי, אבל זה מצחיק להכניס באמת, אביגדור, את הסעיף הזה, כי הרי הסעיף הזה נולד בגלל שזה מתחיל מזה שהעובדים מסיימים את עבודתם.

<דנה נויפלד: אין פה סעיף שמחייב את עובדי הטלוויזיה החינוכית לסיים את עבודתם בתוך משרד החינוך.

<דנה נויפלד: אז זה קצת מצחיק שהסעיף הזה - - -

<לילך גבאי שזר: לא, אבל השאלה איך אנחנו ניקלט, מי שירצה, מי שיבחר בכך, בתאגיד השידור הציבורי.

<לילך גבאי שזר: לדוגמה מכרז, שוב, אני ציינתי בעבר, שעברנו את כל ההליך.

<דנה נויפלד: אני רוצה להבהיר, הסעיף שעורך דין דנן מדבר עליו, עניינו לא בקליטה, הוא לא מתייחס למכרזים והוא לא מדבר על מעבר.

<דנה נויפלד: הוא אומר - - -

<לילך גבאי שזר: אני מדברת על מעבר או קליטה.

<דנה נויפלד: אז את מדברת על משהו אחר ממה שהוא מדבר.

<דנה נויפלד: הסעיף שהוא מדבר עליו הוא סעיף שאומר דקלרטיבית או נגטיבית משהו שלא מתייחס לסעיף כמו שהוא.

<דנה נויפלד: אפשר לכתוב את זה, אבל זה יהיה קצת מצחיק.

<נטע דורפמן: אני חושבת שלא צריך לכתוב את זה.

<נטע דורפמן: יש פה הצעת חוק ממשלתית, אני חושבת שזה לא נכון להוסיף, בגלל שצריך פה הבהרות.

<נטע דורפמן: יש פה פרק שמדבר על רשות השידור, העובדים ברשות השידור, יש פה פירוק של התאגיד ולכן הם מפוטרים ולכן היה צורך בהבהרה.

<נטע דורפמן: עובדי הטלוויזיה החינוכית, סוגרים את הטלוויזיה החינוכית, אבל החוק עצמו לא קובע את הפיטורים ולכן ההבהרה הזו לא נדרשת בחוק.

<נטע דורפמן: נדמה לי שאין צורך בחקיקה ראשית לכתוב הבהרות, אפשר אולי להגיד פה בדיון בעל פה, במיוחד לא כשזה בא מטעמו של יועץ משפטי של גוף שהוא חלק מהמדינה וזו הצעת חוק ממשלתית.

<נטע דורפמן: לא זכור לי גם שוועדת שרים אישרה להעלות את ההסתייגויות האלה.

<נטע דורפמן: לכן נדמה לי שאין טעם ב - - -

<אתי בנדלר: נטע, הוועדה הכניסה מספר שינויים.

<נטע דורפמן: אבל ההבהרה הזאת לא נדרשת.

<אתי בנדלר: לכן אני שואלת - - -

<לילך גבאי שזר: השאלה אם תינתן לנו אפשרות ובאיזה אופן.

<אתי בנדלר: אני לא מבינה מה צריך לכתוב ואני מנסה לברר את העניין.

<אתי בנדלר: כשתהיה הסכמה, אז תעירי את ההערה שלך ויכול להיות שאתם תצביעו נגד העניין.

<נטע דורפמן: אין לנו מה להצביע נגד או בעד, זו הבהרה שלא - - -

<אתי בנדלר: אני לא מבינה בכלל על מה מדובר, אני גם מזכירה שאני לא בטוחה שעובדי הטלוויזיה החינוכית, שהם כאמור עובדי המדינה, ירצו בכלל לעבוד בתאגיד השידור הציבורי החדש בתנאי העבודה שם.

<לילך גבאי שזר: לא, יכול להיות שכן.

<לילך גבאי שזר: למה לא?

<לילך גבאי שזר: השאלה אם במסגרת החוק יש מצב לאפשר - - -

קארין אלהרר: לילך, תודה.

קארין אלהרר: עורכת דין הורנשטיין, בבקשה.

<גלילה הורנשטיין: שלושה דברים.

<גלילה הורנשטיין: דבר ראשון, יושב ראש ההסתדרות מבקש לא להצביע על הסעיף היום.

<גלילה הורנשטיין: דבר שני, הוא כנראה מחר ישוחח איתך, ודבר שלישי, הוא מתעתד מחר לשבת עם האוצר בקשר לטלוויזיה - - -

איתן כבל: את רואה?

איתן כבל: אנחנו קוראים מחשבות.

<לילך גבאי שזר: אוה, עכשיו דברים זזו.

קארין אלהרר: מה זה?

<גלילה הורנשטיין: הוא מתעתד מחר לשבת עם האוצר בקשר לטלוויזיה הלימודית.

קארין אלהרר: ועד היום הוא לא ישב איתם?

<גלילה הורנשטיין: לא ידעת שאני צריכה לשאול אותו את זה, אבל זה לא שהוא לא ישב - - - באמת, זה לא חשוב כל כך ואת יודעת את זה.

<גלילה הורנשטיין: אבל יש תשובה לפחות, שמחר הוא יושב עם האוצר.

חמד עמאר: הרי אנחנו לא מסיימים לדון בחוק היום.

חמד עמאר: בדיון הבא, בישיבה הבאה, כבר נקבל דיווח.

קארין אלהרר: לא, מחר, מה זה בישיבה הבאה?

חמד עמאר: מחר באחת וחצי יש לנו ישיבה, נכון?

איתן כבל: כיוון שכבר דנו בעניין הזה ואנחנו יודעים שאף אחד לא שם עליהם - - -

קארין אלהרר: אני לא אצביע על הפרק הזה עד מחר בבוקר, אחרי שנדבר, אבל אני כן רוצה לעבור על הסעיפים.

קארין אלהרר: לא נצביע, אני רוצה לעבור על הסעיפים, לשמוע אם יש עוד הערות.

קארין אלהרר: סעיף 106, בבקשה.

<אתי בנדלר: ואביגדור, אתה תחשוב על מה שאתה ביקשת, כי אני לא יודעת מה בכלל מוצע כאן.

"ביום התחילה יומחו לתאגיד השידור הציבורי חוזים לרכישת הפקות מקומיות קנויות שנכרתו בידי הטלוויזיה הלימודית, גם אם נקבעה בחוזה הוראה המונעת המחאה כאמור, ולעניין המחאת חבות – גם בלא הסכמת הצד השני לחוזה.

" זה הסעיף שאמור בדיוק להבטיח את מה שדובר פה, מה שאביגדור דנן העלה, במובן הזה שכל החוזים מומחים אוטומטית ביום התחילה לתאגיד השידור הציבורי על מנת שישודרו בערוץ החדש.

זה מבטיח את הרציפות שדובר בה עד עכשיו.

מעבר לזה, גם בניגוד לדיון שדיברנו עליו מקודם, לא נדרש פה שיקול דעת מבחינת שום גורם אחר.

כמו שברשות השידור יש שיקול דעת לתאגיד ויש את היחס למפרק, פה זה לא קיים בכלל.

<אביגדור דנן: אז מה קורה בתקופת המעבר?

<דנה נויפלד: איזה תקופת מעבר?

<דנה נויפלד: ההתחייבויות מומחות לתאגיד השידור הציבורי.

<אביגדור דנן: כאילו ביום אחד זה פשוט עובר לניהול של מישהו אחר?

<דנה נויפלד: כן, ביום התחילה.

קארין אלהרר: על הסעיף הזה אפשר להצביע.

קארין אלהרר: אין סיבה למה לא להצביע על הסעיף הזה.

קארין אלהרר: הערות?

קארין אלהרר: אין.

קארין אלהרר: התנגדויות?

קארין אלהרר: אין.

קארין אלהרר: אני מעלה להצבעה את סעיף 106.

קארין אלהרר: מי בעד?

קארין אלהרר: מי נגד?

קארין אלהרר: הסעיף עבר פה אחד.

קארין אלהרר: בעד – רוב

קארין אלהרר: הסעיף אושר.

"ארכיון הטלוויזיה הלימודית וכל זכויות הקניין הרוחני של הטלוויזיה הלימודית יועברו לתאגיד השידור הציבורי, ביום התחילה, בלא תמורה; לעניין זה "זכויות קניין רוחני" – כהגדרתם בסעיף 69(ג).

" זה הסדר שדומה להסדר שנקבע כבר ושהוצבע עליו לעניין העברת הזכויות והארכיון לתאגיד השידור הציבורי, באותו אופן וגם מפנה לאותו סעיף.

קארין אלהרר: הערות?

<גלילה הורנשטיין: יש לי שאלה.

<גלילה הורנשטיין: רק בגלל שנדרשתי לדבר עם היושב ראש והוא ביקש לא להצביע, אז אני לא יודעת איזה השלכה לאחר השיחות במשא ומתן יכול להיות לסעיף 106 ו-107.

קארין אלהרר: לא, עורכת דין הורנשטיין, אין לזה שום השלכה.

קארין אלהרר: השאלה הייתה לגבי הפסקת העבודה של הטלוויזיה החינוכית ואת זה אני מוכנה לקבל.

קארין אלהרר: לגבי דברים - - -

<גלילה הורנשטיין: אני חייבת להעיר את ההערה הזאת - - -

קארין אלהרר: לגבי דברים של המחאת זכויות אין שום קשר.

<גלילה הורנשטיין: הייתי חייבת להעיר את ההערה הזאת, שיהיה ברור שהערתי אותה, כי אני לא יודעת איזה השלכות יכולות להיות, אני לא מבינה בטלוויזיה הלימודית, אני לא יודעת על מה יושב ראש ההסתדרות ואיזה משא ומתן עומד להיות.

<גלילה הורנשטיין: אני מבינה מה זה המחאת זכויות, ברור לי מה הכוונה, לא יודעת אם זה יכול לפגוע במשא ומתן או לא.

<גלילה הורנשטיין: אותו דבר לגבי ארכיון.

קארין אלהרר: זה לא.

<גלילה הורנשטיין: אני רק אומרת.

קארין אלהרר: עורכת דין הורנשטיין, את היית פה כל הדיונים, את יודעת - - -

<גלילה הורנשטיין: אני מדברת על הטלוויזיה עכשיו.

קארין אלהרר: ואת יודעת שגם לגבי רשות השידור עוד לא מוצה המשא ומתן ועדיין הצבענו על הסעיפים.

קארין אלהרר: אין שום סיבה - - - הצדק, לא הדין, היה אומר שהייתי צריכה להצביע גם על זה.

קארין אלהרר: אני מכבדת את בקשתו של יושב ראש ההסתדרות, אבל אל תגזימו.

<גלילה הורנשטיין: אל תדברי אליי בלשון רבים.

קארין אלהרר: לא, את נציגתו.

<דנה נויפלד: אני רוצה להניח את דעתך בעניין.

<דנה נויפלד: פה מדובר על חוזים לרכישת הפקות מקומיות קנויות, זאת אומרת זה ממילא הפקות שנרכשו מבחוץ, זה לא נוגע לעובדים.

<לילך גבאי שזר: אבל הארכיון כן.

<דנה נויפלד: לגבי הארכיון - - -

<גלילה הורנשטיין: יש קשר גם לזה וגם לזה, וגם לסעיף 107, ופשוט אני הסבתי את תשומת הלב שהמשא ומתן, איך אומרים, לא יתקלקל בגלל ההצבעות על שני הסעיפים האלה.

<גלילה הורנשטיין: זאת הכוונה שלי.

<גלילה הורנשטיין: אני הייתי חושבת שאפשר לחכות עם זה גם יום אחד, לראות מה מתגבש.

איתן כבל: נכון, זה סתם - - - אני מסכים איתה, ולו רק מפאת כבודו של היושב ראש.

קארין אלהרר: איתן, אתה יודע שאין לזה שום השפעה.

קארין אלהרר: נו.

איתן כבל: אבל זה לא העניין.

<אתי בנדלר: אולי במובן מסוים, אני אגיד אולי באיזה מובן.

<אתי בנדלר: היה וסעיף 105 ישונה לצורך העניין והטלוויזיה החינוכית תפסיק את שידוריה לא ביום התחילה אלא ביום אחר, הרי שאי אפשר להמחות את הזכויות ביום התחילה ו - - -

<דנה נויפלד: אז יצטרכו לפתוח את הסעיף ולעשות רביזיה, זה לא הגיוני.

<דנה נויפלד: אנחנו הרי לא נעשה פה משהו שהוא לא הגיוני.

<דנה נויפלד: חבל.

<דנה נויפלד: למה לא לסיים עם זה?

איתן כבל: הרי את יכולה להעביר פה.

איתן כבל: אנחנו יכולים לבקש שבעניין הזה, פה הצבענו איתכם, אנחנו מבקשים בעניין הזה, למרות שאנחנו יודעים מראש מה תהיה תוצאתו, להמתין עם זה, ולו רק מפאת בקשתנו.

איתן כבל: בכל זאת ביקש יושב ראש ההסתדרות.

חמד עמאר: אתה צודק, אם כבר החלטנו שנדחה את זה למחר.

קארין אלהרר: סעיף ההגדרות, אני רוצה להצביע על זה.

קארין אלהרר: זה תחילת פרק הפירוק.

<גלילה הורנשטיין: אז גם 106 לא הצביעו?

קארין אלהרר: לא, הצבענו כבר על 106.

איתן כבל: אני לא אבקש רביזיה או משהו כזה.

<גלילה הורנשטיין: גברתי, אם את זוכרת, כשדיברנו על תביעות באחד הדיונים אמרנו שכשנגיע לנושא תביעות החוב, פשוט לא רציתי להפריע קודם, נשקול אם יש לתת הגדרה לתביעות חוב.

<גלילה הורנשטיין: את זוכרת, דנה?

<דנה נויפלד: אני לא ראיתי למה צריך - - - חבל שדלית הלכה.

<דנה נויפלד: זה ענייני נוסח, גם אתי לא פה.

<דנה נויפלד: מה חסר לך?

<דנה נויפלד: כי יש סעיף ספציפי - - -

<גלילה הורנשטיין: מה שחסר לי בתביעות החוב, שיהיה ברור שיהיה הסכם הפרישה, שיהיה ברור מה זה תביעת החוב.

<גלילה הורנשטיין: זה לא פירוק קלאסי, כמו שאתם כל הזמן אומרים.

<גלילה הורנשטיין: בפירוק קלאסי אין לי בעיה, בפירוק הזה יש לי בעיה וזה צריך להיות מוגדר מה זו תביעת חוב של העובדים.

<קריאה: למה את חושבת - - -

<גלילה הורנשטיין: אני לא חושבת, אני רק אומרת מה הבעיה.

<קריאה: למה בפירוק רגיל יש לך הגדרה של - - -

<גלילה הורנשטיין: בפירוק רגיל אני יודעת איך זה הולך, בפירוק הזה אני לא יודעת איך שום דבר הולך, כי זה לא לפי המתכונת הרגילה.

<גלילה הורנשטיין: אנחנו יודעים את זה.

קארין אלהרר: היועץ המשפטי של הכנ"ר פה?

<קריאה: הלך.

<דנה נויפלד: אז בואו נמשיך בינתיים ותיכף - - -

קארין אלהרר: בואו נתחיל עם ההגדרות שאנחנו מכירים ונעבור.

קארין אלהרר: בסעיף 84 המקורי.

<דנה נויפלד: אני אקריא בינתיים את ההגדרות.

"החשב הכללי" – החשב הכללי במשרד האוצר; "המפרק" – כמשמעותו בסעיף 87; "הרשות" – רשות השידור שהוקמה לפי חוק רשות השידור; "חוק רשות השידור" – חוק רשות השידור, התשכ"ה-1965, כנוסחו ערב יום הפרסום; "יום הפרסום" – יום פרסומו של חוק זה; "יום התחילה" – יום תחילתו של חוק זה לפי סעיף 82; "נציגי משרד האוצר" – החשב הכללי והממונה על התקציבים במשרד האוצר; "פקודת החברות" – פקודת החברות (נוסח חדש), התשמ"ג-1983; "רבעון" – תקופה של שלושה חודשים, ותחילת הרבעון הראשון לעניין פרק זה, ביום הפרסום".

איתן כבל: יש לעיסאווי הסתייגויות?

חמד עמאר: בואו נצביע על זה ומה שהיא רוצה להוסיף - - -

קארין אלהרר: אני רק רוצה לראות שלעיסאווי אין הסתייגויות.

קארין אלהרר: עיסאווי רוצה להוסיף הגדרת נאמן.

איתן כבל: אני אמרתי לו, הוא שאל אותי - - -

קארין אלהרר: אבל אין צורך כי אין נאמן.

איתן כבל: נכון.

<אתי בנדלר: בכל מקום שהיה מפרק הוא ביקש שזה יהיה 'או נאמן'.

<דנה נויפלד: גלילה, את רוצה להסביר למה את חושבת שצריך את זה?

<גלילה הורנשטיין: מכיוון שכל הזמן אתם טוענים שזה לא פירוק קלאסי, לכן הזהירות המרבית שלי.

<גלילה הורנשטיין: כשזה קלאסי אז אנחנו יודעים לאן אנחנו הולכים, כשזה לא קלאסי אנחנו לא יודעים לאן.

<גלילה הורנשטיין: כאן, בתביעות החוב האלה, לא רק שיהיה גמר חשבון, אלא גמר החשבון יכלול את תכנית הפרישה שתהיה אותה תכנית.

<גלילה הורנשטיין: על מנת שיהיה ברור מה יהיה בתביעות החוב, שיהיה בפירוש כתוב.

קארין אלהרר: היא רוצה להוסיף הגדרה.

<גלילה הורנשטיין: למה לא? מה קרה?

<גלילה הורנשטיין: למה שעובד לא ייתן את תביעת החוב שלו על כל המרכיבים שלה, כל מה שחייבים לו.

<גלילה הורנשטיין: זה שאומרים שאם יהיה, כל הזמן אומרים 'אם יהיה' - - -

קארין אלהרר: למה את מתנגדת לזה שזה יהיה הוצאות פירוק?

<גלילה הורנשטיין: הוצאות פירוק זה לא תביעת חוב.

קארין אלהרר: אבל עורכת דין הורנשטיין, את רוצה להתעסק ב - - -

<גלילה הורנשטיין: זאת המהות.

<גלילה הורנשטיין: בהליכי פירוק - - -

קארין אלהרר: לא, המהות אומרת ש- - -

<גלילה הורנשטיין: לא, זה החוק אומר, זו לא המהות.

<גלילה הורנשטיין: תביעת חוב זו תביעה כספית אישית של כל עובד ועובד.

<גלילה הורנשטיין: תביעה כספית אישית.

<גלילה הורנשטיין: אם את תלכי לבית משפט באופן אישי, את מגישה תביעה כספית אישית ולכן זו תביעה כספית אישית.

<גלילה הורנשטיין: הוצאות זו לא תביעה כספית אישית.

<דלית זמיר: למה לא?

<גלילה הורנשטיין: אם עד עכשיו לא הסברתי כנראה שאני לא הצליח להסביר.

<דלית זמיר: לא, אבל הוצאות נובעות מתביעה אישית כספית.

<גלילה הורנשטיין: אנחנו לא תובעים הוצאות.

<גלילה הורנשטיין: אנחנו תובעים את התביעה הכספית - - -

<דלית זמיר: לא, התביעה היא לא תביעה להוצאות - - -

<גלילה הורנשטיין: אני הבנתי, את רוצה להכניס את זה במכלול ההוצאות של הנאמן ואני אומרת הפוך בדיוק.

<דלית זמיר: זה תביעה של העובדים, שבמסגרת הפירוק נחשבת כהוצאות.

<גלילה הורנשטיין: לא, היא לא נחשבת, זה העניין.

<גלילה הורנשטיין: תשאלי כל מי שאת רוצה, לכי תשאלי את בתי המשפט.

<גלילה הורנשטיין: זה לא יכול להיחשב על הרובריקה של הוצאות, אלא רק על תביעת החוב האישית הכספית של העובד, על כל מרכיביה.

<אתי בנדלר: אם ייאמר - - -

<דלית זמיר: דקה, אתי, אני מנסה לסגור איתם נוסח.

<דלית זמיר: יש לנו איזה הצעה.

קארין אלהרר: בואו נצביע בינתיים על ההגדרות הקיימות והם - - -

איתן כבל: מקסימום, לא חייבים לעשות את זה בלחץ.

<גלילה הורנשטיין: אתה צודק.

קארין אלהרר: כבל, אנחנו לא בלחץ בכלל.

איתן כבל: לא, אני מתכוון לנוסח.

קארין אלהרר: אני רוצה להעלות להצבעה את סעיף 84, סעיף ההגדרות בפרק הפירוק.

קארין אלהרר: מי בעד?

קארין אלהרר: מי נגד?

קארין אלהרר: הסעיף עבר.

קארין אלהרר: בעד – רוב

קארין אלהרר: הסעיף אושר.

<אתי בנדלר: יש הצעה של חבר הכנסת פריג', להוסיף הגדרת נאמן ובכל מקום בפרק שכתוב 'מפרק' לכתוב 'או נאמן'.

<דלית זמיר: אבל הגדרנו אותו כמפרק, זו הגדרה שלנו בחוק.

איתן כבל: ברור, אבל משפטית מה ההבדל בין - - -

<דלית זמיר: אין הבחנה.

<דלית זמיר: קודם כל נאמן זה מונח שלקוח בכלל מפשיטת רגל של יחידים.

<דלית זמיר: בהעברת חברות הגדרנו אותו היום כבעל תפקיד, למרות שהמונח המקובל הוא בדרך כלל נאמן, אבל הוא מוגדר כבעל תפקיד.

<דלית זמיר: מה שעשינו פה, קראנו לכונס הרשמי מפרק, אבל נתנו לו בין היתר גם את הסמכויות שיש לבעל תפקיד לפי חוק החברות, לכן אין הבדל לדעתי, הטרמינולוגיה לא תוסיף שום דבר.

<גלילה הורנשטיין: נאמן זה בהקפאת הליכים.

<דלית זמיר: זה בעל תפקיד היום, לפי תיקון 19 בהגדרה.

איתן כבל: זה חשוב או לא?

<גלילה הורנשטיין: כשכותבים בקשה לא כותבים בעל תפקיד, כותבים נאמן.

<דלית זמיר: אני מסתכלת על החוק.

<גלילה הורנשטיין: אנחנו עורכי דין בסך הכול, זה הכול.

<דלית זמיר: בסדר, אבל אנחנו כותבים חוק ואנחנו מבססים אותו על החוק ובחוק הזה כתוב בעל תפקיד.

איתן כבל: לא, השאלה צריכה להיות, גברתי היושבת ראש, האם זה רק סתם סמנטיקה, או - - -

<דלית זמיר: סתם סמנטיקה, כי נתנו לו את הסמכויות של בעל התפקיד.

איתן כבל: אז מה זה משנה לעשות סלאש נאמן?

איתן כבל: סתם דוגמה.

<דלית זמיר: הוא לא נקרא נאמן.

<דלית זמיר: בחוק החברות - - -

קארין אלהרר: אתה צריך להסתכל על חקיקה קיימת.

איתן כבל: לכן אני אומר את זה לכם, כולכם עורכי דין, אתם לומדים מאותו ספר.

<גלילה הורנשטיין: כנראה שלא, גם לא אותה פקולטה אפילו, ובטח לא אותם בתי משפט.

איתן כבל: חבר'ה, זה גדול עליי, אני מנסה בסך הכול להבין, אם ייכתב במקום מפרק או סלאש נאמן, האם זה עלול - - - או בכלל זה לוקח את זה לשיח אחר?

<אתי בנדלר: זה לא לוקח את זה לשיח אחר, אבל אם אני מגדירה חבר כנסת כבל, הגדרה, חבר כנסת איתן כבל מסיעת העבודה וכו', אני לא צריכה לכתוב אחר כך גם חבר כנסת כבל סלאש איתן כבל סלש חבר - - - כי זה כלול בהגדרה.

איתן כבל: זאת אומרת המשמעות מבחינתך את, אין צורך ב - - -

<אתי בנדלר: אני מסתמכת על דבריה של דלית זמיר, שהיא באמת מומחית לנושאים האלה, באמת מומחית, ואם היא אומרת שהיא הכניסה להגדרת מפרק את כל תפקידיו של נאמן, אז אין צורך להגדיר נאמן.

<דלית זמיר: לא את כל התפקידים, אני הגדרתי - - -

<תמנה עורב: אבל לנו יותר נעים לשמוע נאמן ולא מפרק, אז - - -

<אתי בנדלר: אבל אנחנו לא מנסחים חוק לפי נעימות האוזן.

<תמנה עורב: אבל אם לא אכפת לכם לגבי כל מיני דברים אחרים, אז מה אכפת לכם לגבי זה?

איתן כבל: אבל זה בדיוק העניין, אני שאלתי - - - זה לא בדיוק אין הבדל.

<דלית זמיר: לא נתנו רק סמכויות של נאמן, נתנו לו גם סמכויות של מפרק לפי חוק החברות - - -

איתן כבל: נכון, גם, אני שאלתי אותה בדיוק את השאלה הזו.

איתן כבל: האם זו שאלה של נימוסים והליכות או שיש כאן עניין של - - - והיא אומרת שזה גם וגם.

קארין אלהרר: אני מעלה להצבעה את הצעתו של עיסאווי, מי בעד?

איתן כבל: אני אצביע בעד בשביל הפרוטוקול.

קארין אלהרר: מי נגד?

קארין אלהרר: ההצעה נפלה.

קארין אלהרר: בעד – מיעוט

קארין אלהרר: ההסתייגות לא אושרה.

איתן כבל: גברתי, אפשר לסגור את הדיון?

קארין אלהרר: אנחנו מחכים להגדרה.

איתן כבל: עזבי את ההגדרה, שיחשבו.

<גלילה הורנשטיין: את יכולה להעביר את זה במייל, מה הבעיה?

<דלית זמיר: בסדר, עזבו, זה ייקח עוד זמן, צריך לקבל אישורים לסעיף הזה.

איתן כבל: בדיוק, אני אגיד לכם גם למה חשוב, ברצינות עכשיו.

איתן כבל: מעבר לעובדה שהיא צריכה לקבל את האישורים שלה, לדעתי זה מסוג אותם אלמנטים שיש להם משמעויות גם - - - הסעיף הזה הוא לא רק סעיף הגדרה, יש לו משמעות שהיא גם של יחסי עבודה.

קארין אלהרר: תאמין לי לא.

איתן כבל: מה נכלל או לא נכלל בזה?

קארין אלהרר: תקשיב, מהותית הם מקבלים את אותו דבר.

קארין אלהרר: מבקשת עורכת דין הורנשטיין, את יכולה לא להסכים איתי - - -

<גלילה הורנשטיין: לא מסכימה, נכון.

קארין אלהרר: בסדר, משפטית אני יודעת שזה עניין סמנטי.

קארין אלהרר: את רוצה - - -

<גלילה הורנשטיין: זה לא סמנטי, זה עניין משפטי.

<גלילה הורנשטיין: לא יעזור כלום, בבית משפט אנחנו לא מדברים על סמנטיקה, אנחנו באים עם תביעת חוב כספית אישית ולא מדברים על סמנטיקה.

קארין אלהרר: עורכת דין הורנשטיין, כנראה שאנחנו לא נסכים על העניין הזה.

קארין אלהרר: אני אומרת לך.

<גלילה הורנשטיין: את כבר לא מסכימה?

איתן כבל: אוקיי, איזה כיף, אפשר להפסיק פה?

איתן כבל: אתן לא מסכימות.

קארין אלהרר: הישיבה נעולה.