ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 295, 2014-07-29 10:00

יעקב מרגי: בוקר טוב.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

יעקב מרגי: יום שלישי בשבוע, ב' מנחם אב התשע"ד, 29 ביולי 2014.

יעקב מרגי: על סדר-היום: תקצוב ארגון נפגעי פעולות איבה על-ידי המדינה.

יעקב מרגי: היתה לנו שיחה מקדימה.

יעקב מרגי: מייד ניתן למנכ"ל הארגון לפתוח את הדברים.

יעקב מרגי: אבל לפעמים לא מה שמובן מאליו לחלק מהאנשים או לכולם, בהכרח מיושם או מובן לבודדים או לפעמים לאדם אחד שצריך לקבל החלטה.

יעקב מרגי: לכן את התהייה בדיון המקדים, אבל לא אגנוב את ההצגה – אתן לרועי להציג את זה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<רועי כהן: בוקר טוב לכולם.

<רועי כהן: קודם כל, אנחנו רוצים להודות לך, חבר הכנסת יעקב מרגי, על הרצון לקיים את הדיון הזה דווקא בימים הקשים האלה, ואנחנו מפה גם מוסרים לכל המשפחות השכולות את תנחומינו, ולפצועים - איחולי החלמה.

<רועי כהן: בכלל, שיחזור שקט וביטחון למדינת ישראל.

<רועי כהן: אנחנו ביקשנו את הדיון הזה בעקבות מצב ששורר במדינת ישראל נכון לשנת 2014, ובו ארגון יציג של מדינת ישראל, שמכיל את כל שלושת הסקטורים, כולל הסקטור הרביעי שאושר בכנסת ישראל, של יתומים משני הורים, כלומר גם הורים שכולים, גם אלמנים, אלמנות, גם נכים וגם יתומים משני הורים, שעל-פי חוק, מקבלים תגמולים מהמוסד לביטוח לאומי, והם חברים בארגון שלנו, והארגון הזה עד כה, למרות שהוקם בשנת 99', לא זכה לקבל תקציב מסודר ממדינת ישראל.

<רועי כהן: הוא מתקיים אך ורק מדמי חבר, שהם 35 שקלים מכל חבר שמחויב לשלם במסגרת חברותו בארגון.

<רועי כהן: כלומר הארגון הזה, שאמור לטפל בקרוב ל-3,000 משפחות, ואמור לתת שירות ואת היכולת לאנשים האלה לקבל בית חם וכל זה, לא נהנה משום תקציב מדינה.

<רועי כהן: צירפנו פה, רק כדי לסבר את האוזן, שהארגונים המקבילים לנו במשרד הביטחון, ועשיתי עבודה, ולא הלכתי אחורה – הלכתי משנת 2010 עד 2013, שהם בדיוק בחוק כמו הארגון שלנו.

<רועי כהן: אין שום הבדל, אנחנו מושווים להם מבחינת כל התנאים ומבחינת כל החוקים.

<רועי כהן: ארגון נכי צה"ל רק בשנת 2013 קיבל 20 מיליון שקל.

<רועי כהן: ארגון יד לבנים קיבל 5 מיליון ו-510 אלף ₪.

<רועי כהן: ארגון אלמנות ויתומי צה"ל קיבל מיליון ו-650.

<רועי כהן: צוות, שזה בכלל ארגון שאמור בצורה כזו או אחרת לטפל בגמלאים, קיבל רוב למיליון שקל לשנת 2013.

<רועי כהן: הסכומים היו הרבה יותר גבוהים.

<רועי כהן: היה בשנת 2012 25 מיליון שקלים.

<רועי כהן: אנחנו לא אומרים: למה נותנים להם?

<רועי כהן: אנחנו חושבים שזה נכון וצריך.

<רועי כהן: האנשים האלה שילמו בגופם וביקיריהם, אבל נכון לשנת 2014 ארגון נפגעי פעולות איבה, שעובד כמו פושט יד, ומי שראה לפני שבוע ימים, כשהגעתי באמצעות קשרים לעיתון ידיעות אחרונות, פרסם רז שכניק שאף אומן לא רצה להתנדב ולהגיע ביום כיף שעשינו ביום חמישי האחרון לקרוב ל-1,000 משפחות נפגעי פעולות איבה.

<רועי כהן: היינו צריכים את הפנייה הזאת של ידיעות אחרונות, שהתגייס ועשה בחצי עמוד, כדי שיום למחרת אומנים שביקשו 25 אלף שקלים יופיעו בהתנדבות, ושקיבוץ שפיים ייתן לנו את המקום הזה.

<רועי כהן: סך הכול עלות האירוע הזה, שנועד אך ורק להוציא אותם מזה, עלה קרוב ל-150 אלף שקל, שזה קרוב ל-20 אחוז מהתקציב השנתי שלנו.

<רועי כהן: תבינו איפה אנחנו נמצאים, ואיפה אי-היכולת שלנו לעזור לנפגעים.

<רועי כהן: בימים הקשים האלה אין לנו יכולת – לא לתת סיוע נפשי, לא עובדות סוציאליות, לא קו חם, שכל ארגון יציג אחר פתח קו חם עם טלפנים, שהנפגעים שלהם מרגישים הכי פתוח להתקשר לארגון, שהוא הבית שלהם.

<רועי כהן: אנחנו באמת מרגישים שידינו כבולות על לא עוול בכפינו.

<רועי כהן: בשנת 2012, עדיין בכהונתו הקודמת של שר הרווחה, שידידי מכיר את הרגישות שלו, השר משה כחלון, הוא שמע את העיוות הזה, ואמר:

<רועי כהן: אני נותן לכם רק בשביל זה 250 אלף שקל מתוך תקציב משרד הרווחה.

<רועי כהן: ובאמת הוא קיים, בשנת 2012 ו-2013, וגם בשנת 2014- - -

יעקב מרגי: זה תמיכה או תקציב?

<רועי כהן: תמיכה.

<רועי כהן: הוא לא נתן תקציב.

<רועי כהן: הוא לא סידר את זה.

<רועי כהן: למה אנחנו נמצאים פה היום - כי אנחנו לא נמצאים במצב מעוגן.

<רועי כהן: נמצאים פה גם אגף התקציבים.

<רועי כהן: אין היום סעיף תקציבי, שאנחנו על-פי חוק, כמו סעיף 23א לחוק תקציב המדינה, שקובע את הגופים הנתמכים על-ידי משרד הביטחון.

<רועי כהן: יש סעיף 23 לחוק תקציב המדינה של משרד הרווחה, שבתוכו יש תת-סעיפים שמאפשרים יכולת לתמוך בתקציב שלנו.

<רועי כהן: כל מה שצריך זה ליצור שם סעיף תקציבי שיקבע ייעודית לארגון נפגעי פעולות איבה.

<רועי כהן: כולם תומכים.

יעקב מרגי: יש מונחים שונים בתקצוב.

יעקב מרגי: תמיכה זה היום יש, מחר המשרד יכול לומר- - -

<רועי כהן: אנחנו רוצים סעיף תקציבי.

<רועי כהן: עשו פה עבודה האנשים שעוזרים לנו.

<רועי כהן: מצאו את הסעיפים הייעודים, סעיף תקציבי מתוך תקציב משרד הרווחה.

<רועי כהן: אנחנו רוצים בתוך בסיס התקציב של משרד הרווחה, שכמובן, מתוקצב באמצעות משרד האוצר - כמובן, יש לזה קורלציה - אנחנו לא שונים מהארגונים המקבילים.

<רועי כהן: כמו שיש להם סעיף 3א לחוק התקציב, שצירפתי לכם פה, שקובע סעיף תקציבי ייחודי לארגונים האלה, אנחנו דורשים.

יעקב מרגי: תעזור לי לעזור לך.

יעקב מרגי: אם אני מבין טוב מהסקירה שנתת, כלומר המדינה מצפה - אמנם מכירה בכם כארגון יציג, מצפה שאם יש לכם קורת גג, או תעשו את זה באוהל או תמצאו מימון או תרומה לשכירות או לארנונה.

יעקב מרגי: גם ארנונה יחייבו אתכם.

<רועי כהן: מחייבים, הכול.

וילמה מאור: עוד מעט פוטרים אותם מארנונה.

יעקב מרגי: ואני גם מבין שכל בעלי התפקידים עובדים בצורה- - -

<רועי כהן: הנה, הם נמצאים פה.

יעקב מרגי: אני מבין.

יעקב מרגי: אם אין תקצוב, ואתם חיים רק מדמי חבר של 35 שקלים, הבנתי.

<רועי כהן: כן.

יעקב מרגי: בבקשה, תמשיך.

<רועי כהן: מעבר למה שציינת, אנחנו מדברים על אוכלוסייה, ואני לא רוצה לעשות הכללה, אבל אוכלוסייה שהיא סוציו אקונומי בדרך כלל נמוך.

<רועי כהן: אפשר לבדוק את זה.

<רועי כהן: מי שהיה בסוציו אקונומי גבוה, יורד בהכנסה שלו עקב הפגיעה, אם זה משפחות שכולות ואם זה נכים.

<רועי כהן: היכולת שלנו לתמוך בהם היא מאוד מזערית.

<רועי כהן: היום אנחנו מעניקים בצורה כזו או אחרת סיוע בצורה ממש מינורית, אם זה מתן הלוואות ואם זה לנסות באמצעות מנהלת מחלקה משפטית אחת לטפל ב-3,000 חברים.

<רועי כהן: אין לנו היכולת בכלל ליזום חקיקה או דברים.

<רועי כהן: אנחנו חיים בצורה שלא מאפשרת לנו תפקוד רגיל של ארגון מקביל לנו.

<רועי כהן: לא סתם שאלמנות צה"ל פועלים ונכי לצה"ל לתיקוני חקיקה.

<רועי כהן: אנחנו לא מגיעים לשם אפילו.

<רועי כהן: יום-יום מגיעים אלינו אנשים, שיש להם בעיה, שזה פת לחם, שרוצים את העזרה שלנו: תנו לנו ייעוץ משפטי, תנו לנו סיוע נפשי, תנו לנו בצורה כזו או אחרת מפגשים, תנו לנו אירועים, תנו לנו לפגוש את האנשים שקשורים אלינו.

מיכל בירן: שוב, סבר את האוזן למי שאיחר – אני מתנצלת - על כמה אנשים מדובר?

<רועי כהן: 3,000 משפחות.

<רועי כהן: בצורה עקיפה אנחנו מטפלים גם באלה שהם לא חברים ואלה שגם עדיין לא נכנסו.

<רועי כהן: יש לנו 3,000 חברים.

<רועי כהן: יש למעלה מ-4,200- - -

יעקב מרגי: ובני משפחותיהם, שגם הם פגועים מכוח הפגיעה.

<רועי כהן: ממי שנפגע.

שולי מועלם-רפאלי: בתוך ה-3,000 חברים- - -

<רועי כהן: עשיתי לכם פילוח.

<רועי כהן: ביניהם 1,700 נכים, 500 הורים שכולים, 600 אלמנים ואלמנות וכ-80 יתומים משני הורים שנכנסו רק השנה.

שולי מועלם-רפאלי: כמה יתומים יש לא משני הורים?

שולי מועלם-רפאלי: הרבה יותר.

<רועי כהן: אבל הם לא מקבלים קצבה.

שולי מועלם-רפאלי: יתומי פעולות איבה שהם לא יתומים משני הורים לא מקבלים קצבה?

<רועי כהן: לא מקבלים קצבה.

<רועי כהן: מי שיכול להיות חבר בארגון שלנו זה רק אדם שמקבל קצבה.

יעקב מרגי: אתן השלמות.

יעקב מרגי: גם אנחנו לומדים את הסוגיה הזאת.

יעקב מרגי: אמרתי בפתיח: לא כל המובן מאליו, מתקיים.

יעקב מרגי: אנחנו שומעים, אנחנו תוהים.

יעקב מרגי: לקראת סוף הדיון נתמקד.

<רועי כהן: הבקשה שהגענו לכאן, כי המצב האחרון, למעלה משלושה שבועות של לחימה, גרם לכך שהארגון הגיע למצוקה מאוד-מאוד גדולה ביכולת שלו לסייע לחברים שלו.

<רועי כהן: הגיעו קרוב ל-1,000 אנשים – תבינו, האנשים האלה לא יוצאים מהבתים.

<רועי כהן: הם נמצאים עכשיו בחרדה, ויש פה המוסד לביטוח לאומי שגם נותן להם מענה, אבל קל להם יותר להגיע לבית שלנו.

<רועי כהן: למה הגיעו כל כך הרבה אנשים – כי הם רוצים לפגוש סביבה שמכירה אותם, שיודעים למה הוא קטוע יד, למה הוא בטראומה.

<רועי כהן: אם אראה לכם את התמונה, בשפיים היתה אזעקה.

<רועי כהן: יש פה התמונות.

<רועי כהן: אנשים איבדו צלם אנוש.

<רועי כהן: קפצו על הילדים.

<רועי כהן: ותבינו שאנחנו רוצים לעזור לאנשים האלה, וידינו קשורות.

<רועי כהן: הגענו לכאן כדי לבקש סעיף תקציבי שיהיה בבסיס התקציב.

<רועי כהן: מדינת ישראל נכון ל-2014 צריכה לדאוג שיהיה מקום ויהיה בית ותהיה עזרה לאותם נפגעים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת רוצים להתייחס?

שולי מועלם-רפאלי: אני מתנצלת שאיחרתי, ומתנצלת שבשלב מסוים שוב אצא.

שולי מועלם-רפאלי: אני חייבת שאלה.

שולי מועלם-רפאלי: נכנסתי, אבל לא מעולם ריק; אני אלמנת צה"ל, מכירה את העולם הזה מהצד הזה.

שולי מועלם-רפאלי: יתומי פעולות איבה שרק הורה אחד נרצח לא מקבלים גמלה?

שולי מועלם-רפאלי: איפה הביטוח הלאומי?

יעקב מרגי: יש פה נציג הביטוח הלאומי?

יעקב מרגי: תתייחסי לשאלה הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת מרגי, הרי תמיד הסבירו לנו במאבק שניהלנו אתכם על חוק האלמנות, אמרו: לא צריך לדבר על אלמנות הטרור, כשאמרנו: אולי נדבר – אמרו: לא צריך, כי החוק של נפגעי פעולות איבה משוכפל בביטוח הלאומי.

שולי מועלם-רפאלי: אז אשמח שהביטוח הלאומי ייתנו לנו את המסגרת של איך מתייחסים לנפגעי פעולות איבה.

יעקב מרגי: ספציפי לשאלה הזאת.

<אסנת כהן: אסנת כהן, מנהלת אגף נפגעי פעולות איבה בביטוח הלאומי.

<אסנת כהן: בוקר טוב קודם כל, ואנחנו מקווים לימים שקטים יותר.

יעקב מרגי: אמן.

<אסנת כהן: יתומי פעולות איבה מקבלים בדיוק מה שמקבל יתום צה"ל.

<אסנת כהן: אנחנו פועלים לפי חוק משפחות החיילים שנספו במערכה, אחד לאחד.

<רועי כהן: לא מקבלים גמלה.

<רועי כהן: מקבלים דרך האלמנה.

שולי מועלם-רפאלי: בסדר גמור, אבל יצרתם פה מצג שאני הזדעזעתי ממנו, שהיתומים של נפגעי פעולות איבה הם לא שווים ליתומי צה"ל.

שולי מועלם-רפאלי: גם יתומי צה"ל לא מקבלים גמלה; הם מקבלים אותה דרך האלמנה.

<אסנת כהן: יתום פעולות איבה כמו יתום צה"ל מקבלים גמלה עד גיל 21 או עד מועד השחרור משירות סדיר, המאוחר מביניהם.

שולי מועלם-רפאלי: וגם תוספות של לימודים וגמלת נישואים.

<אסנת כהן: אחד לאחד.

<אסנת כהן: פועלים לפי חוק משפחות החיילים שנספו במערכה, ויתרה מזאת, אנחנו גם משלמים ליתומים שאינם מסוגלים לכלכל את עצמם קצבה מעבר לגיל 21.

יעקב מרגי: הדיון היום לא נכנס לכל סוגיית ההטבות והתגמולים; אנחנו מדברים כרגע על תקצוב של ארגון היציג, נקודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<יהושע כהן: יהושע כהן, יושב-ראש ארגון נפגעי פעולות איבה.

<יהושע כהן: לא אחזור על דברי המנכ"ל.

<יהושע כהן: רק אעמוד על זה, ואני פונה ומחבק את השר מאיר כהן, שיעמוד בהבטחתו, ויתקצב אותנו בשנה הבאה בסעיף תקציבי של תוספת של מיליון שקל לארגון.

<יהושע כהן: כפי שהוא אמר לנו, שנשב ב-13 באוגוסט כדי לראות מה עושים בתקצוב של שנה זו, כי גם כאן הוא הבטיח 600 אלף שקל.

<יהושע כהן: הוא טוען שלא.

<יהושע כהן: הוא אמר: בוא נשב, נפתור את הבעיה.

<יהושע כהן: ואני מצפה שהוא יפתור לנו את הבעיה, אבל בצורה תקציבית, בצורת סעיף תקציב.

<יהושע כהן: הוא אבא של הארגון, כמו ששר הביטחון הוא אבא של הארגונים המקבילים לנו.

<יהושע כהן: ואין לעשות לנו אפליה בין דם לדם.

<יהושע כהן: נשמח מאוד, ואני מחבק את השר ומאמין לו שיקיים את דבריו.

<יהושע כהן: מאיפה יביא את הכסף – זה לא עניין שלי.

<יהושע כהן: העניין, שהוא יקיים את מה שהבטיח, כי הרבה שרים לפניו הבטיחו ולא קיימו.

<יהושע כהן: אני רוצה להאמין שהוא יעשה את זה.

<יהושע כהן: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מישהו מהארגון?

יעקב מרגי: בבקשה.

<אברהם מוזס: שלום, שמי אייבי מוזס.

<אברהם מוזס: הרשו לי להביע תנחומים לשכני, השכן שלי נהרג אתמול בלילה, דניאל קדמי, בן 19, עם סיפור המנהרה, נחל עוז.

<אברהם מוזס: ב-17:00 היום קוברים אותו.

<אברהם מוזס: אני הקמתי את הארגון הזה לפני כ-25 שנה, הכול בהתנדבות.

<אברהם מוזס: אני עדיין בארגון כיו"ר ועדת הנצחה של הארגון הזה.

<אברהם מוזס: עדיין בהתנדבות.

<אברהם מוזס: לצערי, יש לי כל הכובעים.

<אברהם מוזס: אני גם אלמן מאשתי עפרה, שנהרגה כשהיתה בהיריון, גם אב שכול, ילד בן 5 שנשרף למוות, וחבל שאז לא היתה טלוויזיה, לראות איך אשתי גם נשרפה למוות חיה.

<אברהם מוזס: אני גם אב שכול.

<אברהם מוזס: אני גם נכה, יש לי שני ילדים נכים, שהם גם כן אחים שכולים וגם יתומים מאם.

<אברהם מוזס: כל החבילה הזאת, אני סוחב על הראש שלי, ובורא עולם עוזר לי.

<אברהם מוזס: יושבת לידי פה שכנתי מאלפי מנשה, חיה וסרמן, שאני זוכר שבעלה נרצח – הראשון שהתייצבתי לא כארגון נפגעי פעולות איבה; כשכנה, הייתי השכן שלה.

<אברהם מוזס: באמת הכול בהתנדבות.

<אברהם מוזס: היום אני הולך לבקר את כל הפצועים.

<אברהם מוזס: אין לנו תקצוב לזה.

<אברהם מוזס: אני איש בודד.

<אברהם מוזס: אני מתנדב בהרבה דברים אחרים.

<אברהם מוזס: אני מדריך היום טייסים של חיל אוויר.

<אברהם מוזס: אני בעצמי טייס.

<אברהם מוזס: אני מדריך את פקחי הטיסה.

<אברהם מוזס: את כל הדברים האלה אני עושה בהתנדבות, בכיף.

פנינה תמנו: כמה אנשים יש בארגון, מי שמפעיל את הארגון?

<אברהם מוזס: במשרד הביטחון יש אלמנות צה"ל, יש נפגעי צה"ל.

<אברהם מוזס: לנו כולם באותו ארגון.

<אברהם מוזס: יש לנו נציג בוועדה מכל אחד.

<אברהם מוזס: למעשה יש לי כל הכובעים.

שולי מועלם-רפאלי: אייבי, לא אמרת שאתה אדם מדהים, שבוחר כל יום בחיים.

<אברהם מוזס: תודה.

<אברהם מוזס: נפגשנו כמה פעמים, ואמרת לי את זה.

<אברהם מוזס: אני נמצא פה, כי תמיד אמרתי, גם כשבאתי לבקר את הפצועים, גם את המשפחות השכולות, שלנו, לכל איש יש כאן כור אטומי שבורא עולם נתן לנו.

<אברהם מוזס: אנחנו יודעים מתי לפתוח אותו, באיזו עוצמה להוציא אותו ומתי להוציא אותו.

<אברהם מוזס: להגיד לכם שלא שקלתי דברים אחרים בחיים שלי?

<אברהם מוזס: אכן, כי שאלו אותי: איך אתה חי?

<אברהם מוזס: כי ראיתי במו עיניי את אשתי עפרה נשרפת מול עיניי וצועקת: אמא.

<אברהם מוזס: כשבאתי לפתוח את הדלת, לא יכולתי לפתוח, להציל אותה.

<אברהם מוזס: הוצאתי את שאר הילדים שלי החוצה, ואני רואה איך הם חיים היום.

<אברהם מוזס: ואני אומר: ברוך ה', הם באמת מקבלים את כל התמיכה ממני.

<אברהם מוזס: אני מתחזק מהם, וכשאני בא למשפחות, לחזק אותם, הם מחזקים אותי גם.

<אברהם מוזס: הם רואים, אם אחד כמוך, כמו שאתמול בלילה, כשבאתי לשכן, אבא אומר לי: אתה- - - אמרתי: אני אהיה אתך, לא אעזוב אותך.

<אברהם מוזס: וזה לא קל.

יעקב מרגי: בבקשה.

<יהושע כהן: אני רוצה לציין, שזה לא 3,000 חברים; זה 3,000 משפחות.

יעקב מרגי: בגלל הגיל הצעיר של הארגון ושל המנכ"ל, המינוחים – המלצתי לו ללמוד אותם: תמיכה, תקציב, גמלה, קצבה, תגמולים.

יעקב מרגי: כל הדברים האלה, יש להם משמעויות.

יעקב מרגי: לכן היתה פה אי-הבנה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<חיה וסרמן: בוקר טוב.

<חיה וסרמן: שמי חיה וסרמן.

<חיה וסרמן: תודה על הזכות להיות פה.

<חיה וסרמן: לפני שש שנים ביום הולדתי בעלי הזמין אותי לחגוג במעדה בכפר סבא, קפץ לעבודה, וגיליתי לבד דרך האינטרנט והצלבת מידע, שהוא נרצח בפיגוע טרור.

<חיה וסרמן: העולם חרב עליי.

<חיה וסרמן: לא אפרט פה.

<חיה וסרמן: אנחנו משפחה מיוחדת.

<חיה וסרמן: במשפחה שלנו זה שלושה גברים ממשפחה אחת.

<חיה וסרמן: לבן שלי קוראים אחיעד.

<חיה וסרמן: הוא על שם אהרון, שהיה אח של בעלי.

<חיה וסרמן: הוא נהרג, היה קצין בהנדסה קרבית.

<חיה וסרמן: חיים, שלושה חודשים לפני כן, זה ראש המשפחה.

<חיה וסרמן: הוא היה קצין בשריון, ועכשיו בעלי, נרצח בפיגוע טרור.

<חיה וסרמן: יש פה מקרה מיוחד, של שלושה גברים במשפחה אחת.

<חיה וסרמן: כשבעלי נרצח בפיגוע טרור, הבן שלי היה בן שלושים וחודש וחצי.

<חיה וסרמן: ביטוח הלאומי עדיין לא שילם את מענק היתום שמגיע לבן שלי.

<חיה וסרמן: בית המשפט החליט שזה מגיע לנו, והביטוח הלאומי עדיין לא מסכים לעניין הזה.

<חיה וסרמן: יש פה מקרה מיוחד, שבית המשפט אמר שהוא מקבל את הצד שלנו, וזה מגיע לנו.

<חיה וסרמן: אני פונה ללב של כל אחד מהאנשים פה, להבין שיש פה מקרה מיוחד.

<חיה וסרמן: גם אני מתנדבת.

<חיה וסרמן: אני לקחתי את המקום הכואב שלנו, והתמרתי אותו למקום של סדנה בעזרת סדנאות של צחוק.

<חיה וסרמן: כתבתי ספר שנקרא: לצחוק את הכאב - איך לקחת את הכאב, ומה לעשות אתו; איך להתמודד אתו.

<חיה וסרמן: אני משתתפת בצערן של המשפחות.

<חיה וסרמן: הבוקר כתבתי: הכאב פוגש את הכאב.

<חיה וסרמן: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: המוסד לביטוח לאומי, אין לו הרבה מה לומר בקטע הזה של תקצוב וארגון יציג, אבל הייתי רוצה לשמוע גם אם יש לכם - בבקשה.

<אסנת כהן: אני בכל זאת רוצה להגיד על התקצוב.

<אסנת כהן: בשנת 2012 קיבלתי הנחיה, לשלם לארגון היציג 250 אלף שקל כתקציב, הנחיה מחשב המוסד, מהאוצר.

<אסנת כהן: מאז אני משלמת כל שנה את התקציב של 250 אלף של בשתי פעימות, בינואר וביוני, באופן שוטף.

<אסנת כהן: בנוסף אנחנו צינור ההעברה, שמעבירים את דמי החבר לארגון היציג.

<אסנת כהן: הארגון היציג הוא חלק מאתנו.

<אסנת כהן: יש לנו שיתוף פעולה מלא.

<אסנת כהן: אנחנו מאד קשובים במקומות שצריך להיות קשובים.

<אסנת כהן: מאוד מסייעים איפה שרק צריך לסייע, ואנחנו פה בשבילם.

יעקב מרגי: קיבלת הנחיה ממנכ"ל המוסד?

<אסנת כהן: דרך חשב המוסד קיבלנו אישור לשלם 250 אלף שקל.

שולי מועלם-רפאלי: מי היה אז השר?

<אסנת כהן: שר הרווחה היה משה כחלון, וברגע שאני קיבלתי את ההנחיה הזאת, התחלתי לשלם את זה כתקציב שוטף.

יעקב מרגי: כלומר לו יצויר שהשר שוב ייכנס לסוגיה, ויוחלט - אני לא מאמין שמדינת ישראל מצפה שארגון יציג, שיתחיל לקבץ נדבות כדי לתת מענה נפשי בשגרה ובימות חירום כמו הימים האלה - מי שמכיר את הנושא, הכול צף מחדש - לתת מענים אחרים ורבים כמו שאר הארגונים היציגים.

יעקב מרגי: אין שום סיבה, מה גם שהעתקנו את החוק ממשרד הביטחון לביטוח לאומי על נפגעי פעולות איבה.

יעקב מרגי: אין שום סיבה שהארגון היציג שהכרנו בו, המדינה הכירה בו.

יעקב מרגי: תוך כדי אומרים לי שיש הצעת חוק, לפטור את הארגון היציג מארנונה.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: זה לא מה שיפתור את כל הבעיות, בתמיכת הממשלה.

יעקב מרגי: בוא נחכה שיעבור.

יעקב מרגי: גם זה נקווה שיעבור בהקדם, ונעשה זאת.

יעקב מרגי: יש פה מישהו ממשרד הרווחה?

יעקב מרגי: בבקשה.

<זהבה זלמן: שלום, שמי זהבה זלמן, אני יועצת שר הרווחה.

<זהבה זלמן: קודם כל, ידוע לכולם שהשר תומך בהגדלת תקציב הארגון.

<זהבה זלמן: אנחנו מקיימים ישיבות בנושא.

<זהבה זלמן: כפי שהחברים ציינו, יש לנו ישיבה קרובה ב-13 באוגוסט.

יעקב מרגי: מה יהיה בישיבה הזאת?

יעקב מרגי: את יכולה לומר?

יעקב מרגי: אנחנו עם סקרן.

פנינה תמנו: אבל לא נכון לשאול.

פנינה תמנו: אתה יודע כמה אני מכירה ומעריכה את השכל הישר שלך, אבל לא נעים לשים דרג פקידות במצב שהיא צריכה- - -

יעקב מרגי: היא יועצת השר.

יעקב מרגי: היא נשלחה לפה, והיא באה על דעת השר.

יעקב מרגי: שאלתי, אולי יכולה לומר לנו פחות או יותר.

<זהבה זלמן: אני לא יכולה להגיד.

יעקב מרגי: אבל המגמה חיובית?

<זהבה זלמן: אבל המגמה היא חיובית.

<זהבה זלמן: אני רק חייבת לציין שהכסף לא מגיע ממשרד הרווחה אלא מהאוצר.

<זהבה זלמן: התקציב הוא מהאוצר.

יעקב מרגי: ודאי שהכול מגיע בסוף והכול בהסכמה.

יעקב מרגי: בבקשה, חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, מסיעתו של שר הרווחה.

יעקב מרגי: אין לי ספק שהיא תייצג אותו נאמנה.

פנינה תמנו: קודם כל, תודה רבה לכם ששיתפתם מעט.

פנינה תמנו: אמרת משהו על הכור האטומי שיש בנו.

פנינה תמנו: כמה שזה אבסורד לומר את זה לצד השכול והכאב, ולשמוע שאנשים מתמודדים מהמקום של ההריסות.

פנינה תמנו: כשמאבדים את האנשים הכי קרובים, זה באמת לקום מהמקום הכי קשה, הכי נמוך.

פנינה תמנו: עדיין זה מלמד אותי, שלצד זה אנחנו עם חזק, ושאי-אפשר לשבור אותנו.

<אברהם מוזס: אבא שקובר בן, אין דבר גרוע מזה.

<אברהם מוזס: גם אצל החיות זה לא קורה.

יעקב מרגי: זה בניגוד לטבע העולם.

<אברהם מוזס: וילד בגיל 5 ששרוף כולו, עבר שלושה חודשים של תופת עם 14 ניתוחים, להציל את חייו, ואחותו שוכבת לידו והיא מעודדת, כי אין לו אמא, ואומרת: אני פה אתך, חמוד שלי.

פנינה תמנו: ובייחוד ובצער אגיד את זה, כמה שקשה לומר את זה - יש הבדל, כאשר מישהו הלך לקרב ויש לו הידיעה הזאת שהוא יכול ליפול בקרב לבין אזרחים, שמנהלים שגרת חיים, ועל–ידי אויבינו המרים נפגעים בצורה כל כך קשה, על-ידי הרוצחים האלה.

פנינה תמנו: כפי שאמרתם, הפגישה בעוד שבועיים תתקיים.

פנינה תמנו: שר הרווחה הוא באמת איש עם הרבה לב, ו-וודאי שהקופה הציבורית בסוף צריכה לשרת את הצרכים האמתיים של החברה שלנו.

פנינה תמנו: אין לי ספק שאחד הצרכים האמתיים, טיפול ומתן מענה ואפילו גג, מטרייה, בית, כפי שאמרתם, למשפחות ולנפגעי פעולות האיבה.

פנינה תמנו: גם אני לוקחת על עצמי לדבר עם שר הרווחה, למרות שאני כמעט בטוחה שהוא לא צריך את הדחיפה של אף אחד מאתנו בשביל להבין את חשיבות הנושא.

פנינה תמנו: יש מקום לעשות את התיקון, בייחוד שאני לא כל כך מכירה את התחום שחברתי חברת הכנסת שולי מועלם פה מאירה את עיניי ואומרת לי: יש ארגונים אחרים, בלי שנזכיר את שמם, שקשורים בתחום הזה איכשהו, שמקבלים - עיני איני צרה בהם – אבל כמה מיליונים.

פנינה תמנו: לקבל 250 אלף שקל, באמת שכמעט אי-אפשר לנהל עם זה פעילות.

פנינה תמנו: יותר זה לנהל את כל הדברים המינהליים, ויש מקום ללא ספק להרחיב את זה, ולכן חשוב לי לומר לכם שוב תודה.

פנינה תמנו: אתם מזכירים לי שאנחנו עם חזק, ויש סיבה לקום בבוקר ולהמשיך, כי אותנו לא שוברים.

<יהושע כהן: אנחנו מחבקים את השר, כי זה השר היחיד שהאזין לנו, שמע.

<יהושע כהן: אני מעריך אותו מאוד.

<יהושע כהן: אנחנו רק מבקשים שהכסף הזה יעבור בסוף.

<יהושע כהן: אני בטוח שהוא יעשה את זה, אבל שיעבור כסעיף תקציבי, ולא כל שנה נפנה לשר זה או לשר אחר או חבר כנסת זה.

פנינה תמנו: נעלה את זה בפניו.

יעקב מרגי: הדברים ברורים.

יעקב מרגי: גם נכתוב זאת בסיכום.

יעקב מרגי: בבקשה, חברת הכנסת שולי.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לחזק את הדברים שנשמעים ברורים מאליהם.

שולי מועלם-רפאלי: נפגעי פעולות איבה כמו חללי צה"ל הם נפגעים במלחמת הקיום של תקומת העם היהודי בארצו והחברה הישראלית, שיש בה יהודים ולא יהודים, נפגעת גם בשדה הקרב וגם בחיים האזרחיים.

שולי מועלם-רפאלי: כולנו חיילים באותה מלחמה.

שולי מועלם-רפאלי: כולנו חיילים במלחמה על תקומת העם היהודי, בעזרת ה', בארצו.

שולי מועלם-רפאלי: אני בטוחה ש - גם אני שומעת את מה שאסנת אומרת, ששרי הרווחה קשובים למשפחות של נפגעי פעולות האיבה, והשר הזה ביתר שאת וביתר עוז, בעזרת ה', יביא את העניין לידי גמר.

שולי מועלם-רפאלי: אני אפילו לא רוצה שניכנס להבדלים ולזה שפה כולם תחת אותו ארגון.

שולי מועלם-רפאלי: אני בטוחה שגם במשרד האוצר וגם במשרד הרווחה וגם במשרד המשפטים יושבים אנשים בעלי שכל ישר, וחן ושכל טוב, שיידעו לעשות את ההתאמה לבמנה המיוחד הזה של ארגון נפגעי פעולת איבה, שתחתיו נמצאים כולם, בניגוד למצב, שזה מה שהסברתי לחברת הכנסת פנינה תמו-שטה, שבו חללי צה"ל וחיילי כוחות הביטחון מתחלקים כרגע לשלושה ארגונים, שזה יד לבנים, ארגון אלמנות ויתומי צה"ל וארגון נכי צה"ל.

שולי מועלם-רפאלי: במקרה שלכם המיוחדות, שכולם תחת אותו ארגון.

שולי מועלם-רפאלי: אבל שוב, יש פה אנשים עם שכל ישר.

שולי מועלם-רפאלי: שר הרווחה ושר האוצר יהיו חייבים למצוא בלב שלהם, שהוא רחב, את הדרך לעשות את ההתאמה, לתקצב ארגון יציג.

שולי מועלם-רפאלי: כפי שאמרתי, הוא חלק מהמלחמה שלנו כאן.

פנינה תמנו: נדמה לי שארבעתנו נעשה את המאמץ– מיכל, את יזמת?

מיכל בירן: לא, מרגי.

יעקב מרגי: לא, זה פנייה של הארגון ליושב-ראש.

מיכל בירן: נראה לי שהרוב נאמר על-ידי חבריי.

מיכל בירן: ראשית, אני לא חושבת שזה עניין של לב רחב.

מיכל בירן: העניין שהודגש פה על בסיס התקציב ולא לרוץ כל פעם ולבקש תמיכות, זה עניין מאוד בסיסי.

מיכל בירן: זו מלחמה שלנו גם בוועדת כספים כל הזמן.

מיכל בירן: זה לא רק בהקשר שלכם.

מיכל בירן: זו כן השיטה במדינת ישראל.

מיכל בירן: אנחנו חושבים שכמה שיותר צריכים ללחוץ על זה, שהדברים יהיו בבסיס התקציב, גם כדי שהמחוקקים יידעו- - -

פנינה תמנו: כשיש לב, הדברים מתקתקים.

פנינה תמנו: זה ודאי.

מיכל בירן: אני בעד צדק.

מיכל בירן: את הלב אפשר להשאיר לפעילות אחר הצהריים.

פנינה תמנו: זה יהיה ויכוח פילוסופי, אבל גם צדק מתחיל מהלב.

מיכל בירן: יכול להיות.

מיכל בירן: דבר שני, ואני רוצה שנחשוב יחד, מה עושים עכשיו?

מיכל בירן: חוץ מהסוגיה העקרונית, שיכול להיות שבאמת תוסדר, יש מצב עכשיו, כשאנחנו עכשיו במצב מלחמה, שנעודד, ושמענו פה את הסיפורים, וכרגע אין דרך לתת מענה ולו לצרכים הבסיסיים ביותר.

מיכל בירן: אני פה לא בטוחה שיש לנו הרבה מה לעשות.

יעקב מרגי: אין הרבה מה לעשות.

<יהושע כהן: צדק ולב יש להפריד.

<יהושע כהן: נכון, יש צדק, ולפעמים הצדק לא פועל לטובת הנפגע.

<יהושע כהן: צריך גם להפעיל את הלב קצת, ואני מדבר על כל המערכות.

יעקב מרגי: זה לא סותר, מה שהיא אמרה.

<יהושע כהן: אם הלב לא עם הנפגע, עם המשפחה הזאת, אין צדק.

שולי מועלם-רפאלי: אבל לא מספיק שרק הלב שם.

מיכל בירן: בסוף צדק ולב נמדדים רק בכסף ובתקציבים.

מיכל בירן: אני גם אתכם.

מיכל בירן: תודה.

פנינה תמנו: העיקר שכולנו מתכוונים לאותו דבר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משרד האוצר, בבקשה.

<חנן ארליך: ברשותך, אדוני, אקדים מספר מילים.

<חנן ארליך: משרד המשפטים, חנן ארליך, ייעוץ וחקיקה.

<חנן ארליך: עיינתי פה בנייר שהוגש מטעם הארגון.

<חנן ארליך: הדברים שכתובים פה הם נכונים, והם בכיוון הנכון לדעתנו, כלומר תמיכה לפי סעיף 3א לחוק יסודות התקציב.

<חנן ארליך: זה הסעיף שמסדיר את כלל תמיכת המדינה בארגונים, בעמותות.

יעקב מרגי: סליחה, משרד הביטחון תומך ב-3א?

<חנן ארליך: כן.

יעקב מרגי: אז כל שנה הם מגישים בקשה?

<חנן ארליך: כן.

יעקב מרגי: משרד הביטחון ליד לבנים.

<חנן ארליך: אני לא נציג של משרד הביטחון, אבל למיטב ידיעתי, התשובה חיובית.

יעקב מרגי: אתה אומר לי שארגון נכי צה"ל, יתומים ואלמנות וצוות ויד לבנים הם נתמכים ולא מתוקצבים?

<חנן ארליך: כן.

יעקב מרגי: כל שנה הם מגישים?

<חנן ארליך: כן.

<חנן ארליך: זה נמצא בבסיס התקציב.

<חנן ארליך: המונחים לא סותרים.

<חנן ארליך: חוק התקציב השנתי כולל, בין היתר, תקנות.

יעקב מרגי: ברור שכל תמיכה חייבת להופיע בבסיס התקציב.

<חנן ארליך: זה מופיע בבסיס התקציב.

<חנן ארליך: זה מדי שנה.

<חנן ארליך: יכולים להיות שינויים.

<חנן ארליך: התמיכות שציינת, אדוני, נמצאות- - -

יעקב מרגי: אני חוזר על השאלה.

יעקב מרגי: אני רוצה שיישמע ברור וחד-משמעי.

יעקב מרגי: הארגונים שמניתי במשרד הביטחון נאלצים להגיש כל שנה בקשה לתמיכה?

<חנן ארליך: למיטב ידיעתי, כן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בכל מקרה, אנחנו לא הולכים בכיוון של תמיכה.

<חנן ארליך: בכל אופן, העמדה שלנו לגבי מימון של המדינה של מוסדות מסוג זה, כמו שקיים היום גם לגבי ארגון נכי צה"ל, גם לגבי ארגון אלמנות- - - יתומי צה"ל ועוד שורת גופים, כפי שהארגון עצמו הציג בנייר, עוד כמה עשרות גופים, במשרד הביטחון ומאות ואלפי גופים בכלל המדינה, הם תמיכה לפי סעיף 3א.

<חנן ארליך: זו תמיכה שיכולה להיות קבועה, כלומר נמצאת בבסיס התקציב.

<חנן ארליך: כמובן, יכולים להיות שינויים, כמו בדברים אחרים, אבל מדי שנה היא ניתנת ומחולקת לכלל המוסדות, כל נושא, כל תחום, היא מחולקת לגופים שהם עוסקים באותו נושא.

<חנן ארליך: במקרה הזה יכול להיות שיוחלט על תמיכה כזאת, יועבר תקציב בתקנה התקציבית המתאימה, ויהיו מבחני תמיכה שוויוניים, שיחלקו את זה, ככל שקיימים גופים נוספים שעוסקים בסיוע ותמיכה לנפגעי טרור.

יעקב מרגי: זה לא תורם לדיון.

יעקב מרגי: אתה רוצה ללמד אותנו פרק בתמיכה, איך עושים תמיכות – תודה רבה, זה לא הדיון כרגע.

יעקב מרגי: בבקשה, משרד האוצר.

<רבקה לויפר: רבקה לויפר, רכזת ביטוח לאומי ורווחה באגף תקציבים באוצר.

<רבקה לויפר: בהמשך למה שנאמר על-ידי משרד המשפטים, זו הדרך לתמוך.

<רבקה לויפר: גם במשרד הביטחון מדובר בתקציב שנמצא בבסיס התקציב, אבל הארגונים שמקבלים את התמיכה צריכים לעמוד בקריטריונים.

<רבקה לויפר: כלומר אין כזה דבר שיש תקנה תקציבית, שהתקציב מוזרם לאיזשהו ארגון בלי לעמוד בקריטריונים ובלי בכלל לבקש.

<רבקה לויפר: לכן נראה לי שיש כאן בלבול.

<רבקה לויפר: אני גם לא חושבת שזו בקשת הארגון.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אף אחד לא רוצה לקבל סתם.

יעקב מרגי: יש תנאים, איך מתקצבים.

יעקב מרגי: המדינה מתקצבת גופים.

יעקב מרגי: כפי שהיא תומכת בגופים, היא גם מתקצבת גופים.

יעקב מרגי: אני אשאל אותך את השאלה ששאלתי אותו: כשאת אומרת לי שגם במשרד הביטחון, את אומרת בוודאות מוחלטת, הם מקבלים תמיכה לפי 3א?

<רבקה לויפר: זה מה שמופיע בחוק.

יעקב מרגי: את לא עונה לי.

יעקב מרגי: אני שואל, האם אותם ארגונים במשרד הביטחון, יתומים ואלמנות, נכי צה"ל, יד לבנים, צוות הם ארגונים שנתמכים על-ידי משרד הביטחון לפי 3א?

<רבקה לויפר: כן, בוודאות.

<רבקה לויפר: זה שארגון נפגעי פעולות איבה לא מופיע בתמיכות האלה – לדעתי, צריך לתקן את זה, אבל זאת הדרך.

יעקב מרגי: הם לא כפופים למשרד הביטחון.

<רבקה לויפר: צריך למצוא את הדרך, אם על-ידי תמיכה במשרד הביטחון, אם על-ידי תמיכה אחרת במשרד הרווחה או בכל דרך אחרת.

יעקב מרגי: המטרייה היא משרד הרווחה.

<רבקה לויפר: צריך למצוא את הדרך הנכונה לעשות זאת, אבל הדרך היא לפי תמיכות באמצעות קריטריונים שוויוניים ובצורה מסודרת.

<רבקה לויפר: זו הדרך.

יעקב מרגי: אני אדם כן - הצלחתי להתעצבן קצת.

יעקב מרגי: כשאת אומרת לי: קריטריונים שוויוניים, ויושב פה מר חנן ארליך ממשרד המשפטים, שבקי ב-3א.

יעקב מרגי: האם הוא יודע על ארגון עובדים יציג שנתמך על-ידי המדינה?

יעקב מרגי: עכשיו שמענו שצוות נתמך.

יעקב מרגי: קריטריונים – אני מסכים אתך.

יעקב מרגי: שוויוניים לא קיימים.

יעקב מרגי: במדינה הזאת אין שוויון בכלום, וכולנו יודעים מה זה 3א.

יעקב מרגי: הייתי שר, והייתי שם.

יעקב מרגי: גם אותי אילצו להעביר תמיכה רק לישובים שנמצאים בגובה מסוים מעל פני הים, שזה קלע בדיוק לאיזה מועצות אזוריות, והכול עובר כשרוצים.

יעקב מרגי: השאלה היחידה היא, אם רוצים.

יעקב מרגי: כשלא רוצים, אפשר למצוא מניעות מכאן עד פתח תקווה, וסליחה שנתתי לכם את ההרצאה, אבל אלה העובדות.

יעקב מרגי: אין שוויוניות.

יעקב מרגי: אין קריטריונים שוויוניים, כי את הקריטריונים כותבים בני אדם עם אג'נדה, וזה שהארגון הוכר ב-99', ועד היום המדינה לא מצאה לנכון לתמוך בפעילות שלהם, או לבקש מהם, סליחה, תעודת עניות, לבקש מהם לשנורר כספים כדי שבכלל יוכלו להוציא – יש לנו בכלל פנים להסתכל עליהם?

<חנן ארליך: אדוני, אמרנו בצורה מאוד ברורה שאין שום מניעה.

<חנן ארליך: אנחנו לא קובעי המדיניות.

<חנן ארליך: לכן יש משרדי ממשלה.

יעקב מרגי: מר ארליך היקר, לא באנו אליך בטענות.

יעקב מרגי: רק לאור הדברים שאמרתם, הייתי חייב להביע את מה שהבעתי.

<חנן ארליך: ברגע ששר מחליט שהוא מממן תחום מסוים, שיש בו עמותות, הוא מחליט- - -

יעקב מרגי: חנן, ברור לנו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אמרתי לך, פרק בתמיכה אפשר ללמוד בהזדמנות אחרת.

יעקב מרגי: אני שואל את האוצר, מאחר שהדברים שלך נאמרו וברורים, ואת חושבת שצריך להיות, הרי משרד הרווחה יקיים דיון ב-13 בחודש.

יעקב מרגי: הוא יצטרך – אני מקווה שלא יתלו את זה בתקציב תוספתי.

יעקב מרגי: אתם לא אוהבים את המושג הזה, תקציב תוספתי, מחוץ לתקציב שלהם.

יעקב מרגי: לו יצויר שהוא יצטרך תקציב תוספתי לעניין הזה, אפילו יצטרך או לא יצטרך, חשובה לי עמדת האוצר פה.

<רבקה לויפר: אני מציעה להשאיר לשר הרווחה.

יעקב מרגי: מה עמדת משרד האוצר לתקצוב הסעיף הזה של ארגון נפגעי פעולות איבה?

<רבקה לויפר: אין פה שום עמדה ספציפית.

<רבקה לויפר: ברגע ששר הרווחה יקבע מדיניות, הוא יקבע מדיניות.

<רבקה לויפר: הוא יודע לעבוד מולנו.

<רבקה לויפר: אנחנו במהלך דיוני תקציב מולו כרגע.

<רבקה לויפר: אני לא חושבת שיש פה איזו אמירה של האוצר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני מסכם את הדיון וקובע: הוועדה קוראת לשר הרווחה להגדיל תקציב 2014 של ארגון נפגעי פעולות איבה העומד היום על 250 אלף ₪ בלבד, ובעיקר נוכח המציאות הקשה שאתה אנחנו מתמודדים היום.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים על תקציב 2014, שכבר היום יש צורך בדחיפה נוספת כדי שתוכלו לעמוד באתגרים ובמשימות ובמטלות, בדרישות של המשפחות החברות בארגון.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לשר האוצר ולשר הרווחה להעמיד סעיף תקציבי בבסיס התקציב של משרד הרווחה למימון פעילות הארגון, כך שלא יהיה נתון לחסדיו של שר זה או אחר מדי שנה בשנה, ולהשוות זאת לפחות כפועל יוצא מהחוק לאותם ארגון האחים, נקרא להם, הארגונים היציגים במשרד הביטחון.

יעקב מרגי: גברתי יועצת השר, אני מבקש לעדכן אותנו לאחר הפגישה.

יעקב מרגי: תודה רבה , הישיבה נעולה.