ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 333, 2014-07-29 09:30

אבישי ברוורמן: רבותיי, בוקר טוב.

אבישי ברוורמן: על סדר היום: תקנות התעבורה, התשע"ד-2013, בין היתר בדבר נהיגה בקלנועית, חניית רכב, חגורות בטיחות, כיסא גלגלים ברכב ציבורי, רכיבה על אופניים.

אבישי ברוורמן: אני אתן למשרד התחבורה לפתוח.

אבישי ברוורמן: האם עו"ד זוכבוביצקי תפתח, או מר אהרון?

<שרית זוכוביצקי-אור: משרד התחבורה מקבל מעת לעת הצעות לתיקון תקנות התעבורה.

<שרית זוכוביצקי-אור: מקור ההצעות ממשטרת ישראל, מאזרחים מודאגים, ממהנדסי תנועה.

<שרית זוכוביצקי-אור: הוועדה הזאת, שכוללת נציגים מקצועיים ממשרד התחבורה, נציגי משטרת ישראל, נציגים מצה"ל, נציגי רשויות מקומיות, דנה בהצעות השונות.

<שרית זוכוביצקי-אור: חלקן היא מקבלת, חלקן היא דוחה מטעמים מקצועיים או מהטעם שאין מקום לתקן.

<שרית זוכוביצקי-אור: התיקון שבפני

<שרית זוכוביצקי-אור: כם הוא צבר של הצעות לתיקון שהגיעו למשרד התחבורה, נדונו על ידי גורמי המקצוע ועל ידי גורמים מקצועיים מחוץ לממשלה.

<שרית זוכוביצקי-אור: הן עוסקות, כפי שהצגת, בנושאים שונים שיש להם השלכה על הבטיחות – נהיגה בקלנועית, הסדרים שונים בנושא אופניים.

<שרית זוכוביצקי-אור: התיקון הזה לווה באופן צמוד על ידי הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים שבדקה נתונים.

<שרית זוכוביצקי-אור: היא תוכל להציג את העמדה שלה לגבי כל תיקון, במידה והוועדה תרצה.

<שרית זוכוביצקי-אור: תקנות התעבורה (תיקון מס'), התשע"ד-2013 בתוקף סמכותי לפי סעיף 70(1), (2), (14),(17ג),(17ד), לפקודת התעבורה (להלן הפקודה), ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת לפי סעיף 70(1) לפקודה ולפי סעיף 21א(א) לחוק יסוד: הכנסת וסעיף 2(ב) לחוק העונשין, התשל"ז-1977, אני מתקין תקנות אלה: תיקון תקנה 27 1.

<שרית זוכוביצקי-אור: בתקנה 27 לתקנות התעבורה, התשכ"א-1961 (להלן- התקנות עיקריות), אחרי תקנת משנה (ה) יבוא: "(ו) לא יתקין אדם ברכב מכשיר או אבזר המשבש או עלול לשבש מכשיר אכיפה ולא ינהג אדם ברכב שיש בו מכשיר אכיפה כאמור.

<שרית זוכוביצקי-אור: " משטרת ישראל מנהלת אכיפה.

<שרית זוכוביצקי-אור: האזרחים רוצים להתחמק מהאכיפה באמצעות מכשירים שמשבשים את האכיפה, דהיינו משבשים את היכולת של מכשיר האכיפה לזהות את הרכב שעובר את העבירה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מבחינתנו רוצים שלא יהיה דבר כזה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אני רק אבהיר שלא מדובר במכשירים שתפקידם לאתר את המכשירים, למשל waze, אלא לשבש.

תמר זנדברג: שולח גלים.

<שרית זוכוביצקי-אור: יש דברים הרבה יותר בנאליים, כמו למשל להתיז ספריי על לוחית הרישוי ולעשות אותה בוהקת באופן שזה לא ישדר את המספר.

<שרית זוכוביצקי-אור: יש כל מיני רעיונות ותעלולים.

<לאה ורון: אולי תפרטו לוועדה מה התעלולים.

<שרית זוכוביצקי-אור: אני סקרתי שניים.

<שרית זוכוביצקי-אור: יש את הספריי המשבש ואת המכשירים האלקטרוניים שמשבשים אותות שמגיעים מהמכשיר.

<שרית זוכוביצקי-אור: גורמי המקצוע יכולים להוסיף דברים נוספים.

אבישי ברוורמן: דוגמאות לפעלולים ותעלולים מעבר לספריי.

<סימונה זילבר: מעבר למכשיר האלקטרוני שעו"ד זוכוביצקי התייחסה אליו ולספריי, יש גם אפשרות של הדבקת מדבקה על לוחיות הרישוי כך - -

אבישי ברוורמן: אם נפרסם לפרוטוקול את כל הפעלולים, סביר להניח שהרבה אנשים יעשו את זה.

אבישי ברוורמן: ככל שאנשים רואים יותר רצח סדרתי בטלוויזיה, כך הם הופכים להיות רוצחים סדרתיים.

אבישי ברוורמן: זה לא צחוק.

<חנן אהרון: אנחנו רוצים לאסור את זה בחוק כך שממחר בבוקר זה יהיה בלתי אפשרי.

אבישי ברוורמן: אני מדבר על הרעיונות, לא על זה.

<חנן אהרון: ברור לי.

אבישי ברוורמן: תני לנו כמה רעיונות בכל זאת.

<סימונה זילבר: זו הדוגמה השלישית.

אבישי ברוורמן: מספרים?

<סימונה זילבר: אין לי.

<אביטל סומפולינסקי: אני רק רוצה לציין שאני לא בטוחה שכשאתה מכסה את לוחות הרישוי שלך זה נכנס להגדרה של "משבש את מכשיר האכיפה".

<אביטל סומפולינסקי: אתה לא עושה שום דבר למכשיר האכיפה, לעומת מצב שבו אתה עושה משהו או שם מכשיר בתוך הרכב שלך שגורם למכשיר השני לא לפעול.

<חנן אהרון: אם יש מצלמה של מהירות או כל מצלמה אחרת ואת מכסה את לוחית הרישוי, את משבשת את - -

<אביטל סומפולינסקי: אני שיבשתי את האכיפה, אני לא שיבשתי את - -

תמר זנדברג: אולי אפשר לכתוב את המילים "שמשמש לשיבוש האכיפה".

אבישי ברוורמן: היא רק אומרת לך שהמילים "שיבוש האכיפה" לא - -

<חנן אהרון: המילה "מסכן" - -

<אביטל סומפולינסקי: הבעיה במילים "מסכן את אכיפה" זה שלכאורה גם waze, שאומר לי "דע לך, מכמונת מהירות לפניך, תיסע בצורה יותר איטית", יכול להיחשב כשיבוש האכיפה.

<שרית זוכוביצקי-אור: להיפך, זה מעיד על זה שיאטו.

<שרית זוכוביצקי-אור: הכוונה היא לגרום לאנשים להאט.

תמר זנדברג: אולי משבש את העבירה, לא את האכיפה.

תמר זנדברג: זה טוב.

<דרור וגשל: האכיפה היא כשקורית עבירה ואתה גורם לזה שאי אפשר לאכוף עליך את העונש.

אבישי ברוורמן: אנחנו יודעים מה אנחנו רוצים.

אבישי ברוורמן: אנחנו רק רוצים שהניסוח המשפטי לא יגרום נזק.

<אביטל סומפולינסקי: צריך לדייק את הניסוח בצורה כזאת - -

<עמי רוטמן: שני דברים.

<עמי רוטמן: קיבלתי את מכתבו של עו"ד מרדכי פדר.

<עמי רוטמן: הוא לא פה.

<עמי רוטמן: הוא ביקש ממני.

<עמי רוטמן: הוא דיבר על כך שבמקום מכשיר או אבזר נחשוב על אמצעי, כי אם זה התזת ספריי זה לא בהכרח נופל להגדרת מכשיר או אבזר.

<עמי רוטמן: זה לשקול.

<עמי רוטמן: לגבי השאלה שעלתה פה, אני מציע את המילים "עלול לשבש את פעולת מכשיר האכיפה".

<שרית זוכוביצקי-אור: זה לא תמיד הפעולה.

תמר זנדברג: למה לא לשבש את האכיפה?

<אביטל סומפולינסקי: אני חוששת שהמילים "לשבש את האכיפה" יכסו דברים שלפחות ברמת ההצהרה - -

<חנן אהרון: למנוע את האפשרות לאכוף.

<אביטל סומפולינסקי: אולי אפשר לכתוב שמשבש את מכשיר האכיפה כך שאותו מכשיר לא יפעל באופן תקין.

<שרית זוכוביצקי-אור: לא.

<שרית זוכוביצקי-אור: המכשיר פועל באופן תקין.

<שרית זוכוביצקי-אור: הוא משדר , רק הוא לא מזהה מספר.

<שרית זוכוביצקי-אור: אני רק אומרת לעניין לוחית הרישוי וההסתרה שלה.

<שרית זוכוביצקי-אור: יש הוראה בתקנה 301 לתקנות התעבורה, שאומרת שלוחיות הרישוי יהיו תמיד נקיות ולא יוסתרו על ידי חלק מחלקי המרכב או המטען שעליו.

<שרית זוכוביצקי-אור: אם אנשים רוצים לשבש באמצעות, אז כבר בהסתרת הלוחית - -

<לאה ורון: השאלה היא למה אתם נדרשים לתקנה הזאת.

<לאה ורון: הדוגמאות שהבאתם התייחסו אך ורק ללוחית הרישוי.

<שרית זוכוביצקי-אור: ספריי לא מסתיר את המספר, רק מונע זיהוי.

תמר זנדברג: אולי ישבש פעולת אכיפה על ידי מכשיר כך שזה - -

אבישי ברוורמן: אני רק רוצה להבריג מילה אחת.

אבישי ברוורמן: מי נותן לנו את הניסוח?

<מוטי אלמוג: תקנה 301 לגבי לוחית הרישוי.

<שרית זוכוביצקי-אור: 301 היא תקנה לרשות הרישוי.

<שרית זוכוביצקי-אור: זו עבירה.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה לא הולך - -

<סימונה זילבר: אין לי הצעת ניסוח מבריקה, אבל רק להביא לידיעה שגם בחוק העונשין יש עבירה שמתייחסת לשיבוש סימני זיהוי של רכב.

<סימונה זילבר: זה מאוד מתאים גם לעניין המדבקה, כך שאני חושבת שזה מכוסה.

<סימונה זילבר: יכול להיות שאין צורך - -

אבישי ברוורמן: בתקנה הזאת בכלל?

<שרית זוכוביצקי-אור: התקנה הזאת נדרשת, משום שאנחנו מדברים על עבירה ספציפית של שיבוש.

אבישי ברוורמן: שרית, תתני לי מילה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אולי המילה "לסכל".

<אביטל סומפולינסקי: תדברו על שיבוש היכולת לזהות את הרכב.

תמר זנדברג: זה יכול להיות מחר גם משהו אחר.

<אביטל סומפולינסקי: אנחנו משאירים את הכלל של לשבש מכשיר אכיפה.

<אביטל סומפולינסקי: את זה אנחנו משאירים.

<אביטל סומפולינסקי: אנחנו רק אומרים בנוסף - -

<חנן אהרון: לפגוע ביכולת לאכוף.

<שרית זוכוביצקי-אור: ובכלל זה.

<שרית זוכוביצקי-אור: הייתי אומרת את זה כמקרה.

אבישי ברוורמן: עו"ד סומפולינסקי, תקראי את ההגדרה ונצביע עליה.

<אביטל סומפולינסקי: את השינוי?

אבישי ברוורמן: כן.

<אביטל סומפולינסקי: אנחנו עוד נדייק את זה בנוסח.

<אביטל סומפולינסקי: לא יתקין אדם ברכב מכשיר או אבזר המשבש או עלול לשבש מכשיר אכיפה, ובכלל זה - -

<שרית זוכוביצקי-אור: את היכולת לזהות את הרכב.

<אביטל סומפולינסקי: כן, שיבוש היכולת לזהות את הרכב.

אבישי ברוורמן: תנסחו את זה.

אבישי ברוורמן: אני מעלה את זה להצבעה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: נמנעים –אין

<שרית זוכוביצקי-אור: תיקון תקנה 36 2.

<שרית זוכוביצקי-אור: בתקנה 36(ה) לתקנות העיקריות, אחרי "בנתיב הימני ביותר באותו כיוון נסיעה" יבוא " אלא אם כן הוצב בו תמרור 613 המתיר לרכב נסיעה בנתיבים נוספים".

<שרית זוכוביצקי-אור: כיום התקנה אומרת שכשאתה נכנס לנתיב, הרכב צריך לנסוע בנתיב הימני.

<שרית זוכוביצקי-אור: הייתה טענה שאם יש הוראות בתמרור שמאפשרות נסיעה בנתיב נוסף, לאפשר את זה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אני מציעה שד"ר דן לינק יסביר את הרציונל.

<דו לינק: מפעם לפעם נוצרים תנאים בכביש שהופכים את זה כמעט בלתי אפשרי לרכב מסוים להשתמש רק בנתיב הימני, כמו למשל כשהוא צריך לפנות שמאלה.

<דו לינק: אם רכב נכנס בתוך קטע דרך קצר, למשל בצומת מדורג שהוא נכנס.

<דו לינק: בצומת שוקת בזמנו - אתה ודאי מכיר את המקום - קשה מאוד להכריח רכב להישאר בצד ימין, כי כשהוא נשאר בנתיב הימני ופונה שמאלה, הוא חותך את דרכם של הרבה אחרים.

<דו לינק: הפנייה שמאלה האופיינית היא מהנתיב השמאלי, לכן במקומות ששם נוצר קושי מיוחד בגלל הביומטריה או בגלל ההרכב של התנועה שיש הרבה מאוד משאיות שקשה להן לבצע את הדבר הזה, יבוצע הסדר על ידי הסימון של הנתיבים בכביש ועל ידי שילוט שמתיר במפורש פנייה שמאלה לא רק מהנתיב הימני.

אבישי ברוורמן: אני חושב שזה ברור מאליו.

אבישי ברוורמן: אני מעלה את זה להצבעה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: נמנעים –אין

<שרית זוכוביצקי-אור: תיקון תקנה 39י' 3 בתקנה 39(יא) לתקנות העיקריות, בסופה יבוא "שמלאו לו ארבע עשרה שנים".

<שרית זוכוביצקי-אור: התקנה הזאת עוסקת בנהיגה בקלנועית.

<שרית זוכוביצקי-אור: הגבלת הגיל היום היא 16 שנים.

<שרית זוכוביצקי-אור: הגבלת הגיל לא חלה על נכה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מציעים שהגבלת הגיל שתחול על נכה תהיה של 14 שנים.

אבישי ברוורמן: משה, מקובל עליך?

תמר זנדברג: היום היא מגיל 16 ולא חלה על - -?

<שרית זוכוביצקי-אור: היא לא חלה על נכה.

תמר זנדברג: נכה בכל גיל?

<שרית זוכוביצקי-אור: נכון.

תמר זנדברג: היום רוצים להגביל את הנכה או את הלא נכה?

<שרית זוכוביצקי-אור: את הנכה.

תמר זנדברג: למה?

<משה בר: לא נראה לי הדבר הזה.

<משה בר: נכה הוא נכה, לא חשוב הגיל.

<משה בר: אם נכה צריך להגיע ממקום למקום, אתה לא יכול להגיד לו שעד גיל 14 יישאר בבית.

<ליאון פלג: או לבית ספר שהוא הולך.

<משה בר: לבית ספר ולכל מקום.

<משה בר: אני חושב שלנכים שחייבים את הדבר צריך להעביר הדרכה מיוחדת ולאפשר, לא לפסול את הדבר.

<משה בר: כל דבר צריך לגופו.

<משה בר: אני מדבר עם הרבה הורים שקשה להם להרים את הילד הנכה, קשה להם ללכת עם הילד.

<משה בר: זאת בעיה.

<משה בר: אם הם הולכים עם עגלה - -

אבישי ברוורמן: משה, מה אתה מציע?

<משה בר: אני מציע שכל נכה שיאושר לו הדבר יעבור הדרכה מיוחדת.

<משה בר: לאפשר לו את זה לבד או עם מלווה, לא להוריד את זה לגיל 14.

תמר זנדברג: למה נוצר הצורך בכך?

תמר זנדברג: ראיתם מקרים של ילדים שהם נכים - -?

<שרית זוכוביצקי-אור: הטענה היא שקלנועית היא רכב שדורש מיומנות.

<שרית זוכוביצקי-אור: לילד מתחת לגיל 14 קשה להפעיל את הכלי הזה.

<שרית זוכוביצקי-אור: יש לו אמצעים אחרים.

<שרית זוכוביצקי-אור: הוא יכול לנסוע בכיסא גלגלים.

<שמחה בניטה: כשהוא יוצא החוצה עם קלנועית הוא כבר מיומן על הקלנועית.

<שמחה בניטה: אם נכה יושב על כיסא או על קלנועית, הוא כבר מתורגל עליהם.

<שמחה בניטה: תאמיני לי, הוא כבר נולד עם העגלה.

<ליאון פלג: עבדתי בבית חולים אלי"ן בזמנו.

<ליאון פלג: באלי"ן נערכות הדרכות על ידי אנשי מקצוע אפילו לילדים בגיל 10.

<שמחה בניטה: מלמדים אותם איך לנסוע בעגלה.

<עמי רוטמן: הכוונה הייתה לקלנועיות הגדולות שאנחנו מכירים, לא לכיסאות הגלגלים.

<עמי רוטמן: הרציונל הוא שאם אדם בריא יכול רק בגיל 16 לנהוג ובעצם לתמרן עם הכלי הזה, אז נכה, עם כל הכבוד, כנראה שלפני זה לא יוכל.

<עמי רוטמן: זה היה סוג של פשרה.

<עמי רוטמן: אנחנו הצענו להחיל את אותה הגבלת גיל - -

אבישי ברוורמן: זה לא על כיסאות, אלא על קולנועיות גדולות.

<חנן אהרון: יש הבדל בין זה לכיסא גלגלים חשמלי.

אבישי ברוורמן: המטרה של כולם היא טובה, השאלה אם קולנועית גדולה שונה מכיסא.

<אביטל סומפולינסקי: יש ילדים מתחת לגיל 14 שמשתמשים בקלנועית?

<שמחה בניטה: לא.

<שמחה בניטה: כבוד היושב-ראש, לאדם מוגבל מתאימים את מכשיר העזר לפי ממדיו.

<שמחה בניטה: אם זה ילד בן 14 שהוא גדול ממדים, אני מניחה שיש לו עוד כמה מוגבלויות עד שהוא יוצא לכביש.

<שמחה בניטה: קלנועית גדולה זה בדרך כלל לאנשים יותר מבוגרים.

<שמחה בניטה: ילד בן 14 או בן 12 על קלנועית זה איזו שהיא פנטזיה.

<עמי רוטמן: זה סוג של טעות סופר, לדעתי, שנפלה.

<עמי רוטמן: אני חושב שגם לפי עמדת ארגוני הנכים.

אבישי ברוורמן: רבותיי, כולנו רוצים לעשות טוב.

אבישי ברוורמן: שמעתי את דברי מר בר, את דברי גברת בניטה ואת מר פלג.

<סימונה זילבר: דעתנו היא אותה דעה כמו של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

<סימונה זילבר: מלכתחילה אין הבדל בין אדם בריא שמותר לו לתפעל את הרכב מגיל 16, לבין אדם שהוא נכה בכל הנוגע למיומנות הנדרשת.

<סימונה זילבר: יש בזה סכנה, לכן הבקשה.

אבישי ברוורמן: המטרה פה היא חיובית.

אבישי ברוורמן: לא מדובר על כיסא קטן.

אבישי ברוורמן: אני הייתי תומך בזה, אבל אם אתם כל כך מרגישים שזאת - -

<שמחה בניטה: זה לא שאנחנו לא תומכים.

<שמחה בניטה: אנחנו תומכים בהגנה על הנכה שלא ייפגע בתאונת דרכים.

<לאה ורון: גם שלא יפגע באחרים.

<לאה ורון: אנחנו מדברים על ילד בן 12 או בן 10.

<שמחה בניטה: צריך לאזן את החקיקה.

<שמחה בניטה: ילדים בני 12 ו-14 הם בדרך כלל על כיסאות גלגלים.

<שמחה בניטה: אם מצאו לנכון לשים אותם על קלנועית, כנראה שהמגבלה שלהם היא כזאת שרק המכשיר הזה התאים.

אבישי ברוורמן: כמה מקרים?

אבישי ברוורמן: אנחנו מדברים פה על כך שבדרך כלל זה כיסאות גלגלים קטנים.

אבישי ברוורמן: אם קלנועית גדולה זה דבר שכמעט לא קורה, אז לא צריך להפריע לכם לאשר את זה.

<שמחה בניטה: אין בעיה לאשר את זה, רק אני אומרת שזה לא יגלוש הלאה.

<משה בר: כבוד היושב-ראש, אני לא אומר לא לאשר את זה, אני רק אומר שבמקרים מיוחדים כן לאפשר את זה.

<משה בר: לאדם בריא אין בעיה, הוא יכול ללכת על רגליו, הוא יכול לעלות על אוטובוסים, הוא יכול להגיע לאן שהוא רוצה.

<משה בר: לאדם לא בריא יש את הבעיה.

<משה בר: למה להגביל אותו, בנוסף לבעיה שיש לו, גם בבעיה נוספת?

<חנן אהרון: יש פה עניין של ללמוד מקל וחומר.

<חנן אהרון: אם אנחנו מגבילים אדם בריא שלא יוכל לנהוג מתחת לגיל 16 בגלל מיומנותו ויכולתו, אז אחת כמה וכמה אדם מוגבל.

<חנן אהרון: עם כל הרצון לעזור לו, הוא לא יכול לנהוג בכלי הזה מגיל 16.

<חנן אהרון: אם היינו אומרים פה משהו הפוך, היו צריכים להזדעק.

<חנן אהרון: היינו צריכים להגיד שבגיל 16 זה לבריאים, בגיל 20 זה לאלה שאינם בריאים.

תמר זנדברג: לאדם הבריא זה משמש לנהיגה בשעות הפנאי.

תמר זנדברג: לאדם המוגבל - -

<חנן אהרון: אנחנו תמיד רוצים לעזור למוגבלים.

<חנן אהרון: אנחנו גם עושים את זה במשרד התחבורה.

<חנן אהרון: אני רק אומר שדווקא במקרה הזה אנחנו חושבים שבשביל הכלי הגדול הזה של הקלנועית – אתם ודאי מכירים את הקלנועית, יודעים איך שהיא נראית בשטח - צריך מיומנות, צריך יכולות.

<חנן אהרון: בגילאים קטנים - -

אבישי ברוורמן: בדרך כלל זה לא קורה.

אבישי ברוורמן: השאלה איך אפשר - -

<חנן אהרון: יש להם פתרון.

<עמוס רון: זה לא טנק מרכבה.

<עמוס רון: אתה מתאר כאילו זה איזה כלי שמישהו נוסע והורג אנשים.

אבישי ברוורמן: אתה תומך בעמדתם של מר בניטה ופלג?

<עמוס רון: במקרה של נכה צריך להשאיר את הגיל פתוח.

<עמוס רון: יש נערים נכים שיכולים גם בגיל 14 וגם בגיל 13 לנהוג על קלנועית בצורה בטוחה.

<עמוס רון: אם זה הצורך שלהם, צריך לאפשר להם את זה.

אבישי ברוורמן: השאלה היחידה שנשאלת היא אם לאשר את זה ולתת אפשרות להחריג, כמו שאמרה פה שמחה ומשה, מקרים של ילדים שלמרות שהם קטנים ניתן לאפשר להם.

<חנן אהרון: אם הוא היה נוסע במקום סגור לתנועה לכלי רכב אחרים זה משהו אחר.

<חנן אהרון: הוא נוסע פה עם משתמשים אחרים בדרך.

<חנן אהרון: אנחנו כנהגים - -

<שמחה בניטה: אנחנו נוסעים על מדרכה.

<חנן אהרון: מי כמונו יודעים שמבוגרים מעל גיל 16 שנוהגים בכביש, בדרכים, עם כל מה שקורה מסביב, בקושי מסתדרים.

<חנן אהרון: במצב כזה שאתה נותן לאדם מוגבל בגיל צעיר, כשהוא חסר ניסיון - -

אבישי ברוורמן: יש בזה היגיון.

אבישי ברוורמן: אולי יש פתרון לחריג.

<עמוס רון: האיש מדבר כאילו נכים הם נהגים פחות טובים.

<עמוס רון: תסלח לי, אני מבלה אלפי קילומטרים בחודש.

<עמוס רון: אני אומר לך שיש אנשים בריאים בגופם שנוהגים בצורה מסכנת ומסוכנת.

אבישי ברוורמן: הוא לא אמר את זה.

<חנן אהרון: אני דואג לשלומם.

אבישי ברוורמן: עמוס, אתה מתפרץ לדלת פתוחה.

אבישי ברוורמן: הוא רוצה לעזור, רק השאלה היא - -

<עמוס רון: הוא רק עושה את זה הפוך.

אבישי ברוורמן: אנחנו יכולים לעשות את הדבר הזה שיש בו היגיון, אבל לאפשר את החריגים.

אבישי ברוורמן: האם יש פתרון?

<אביטל סומפולינסקי: השאלה היא לא רק המיומנות של הילד מתחת לגיל 14 בלתפעל את הקלנועית עצמה, שזה יש להניח שהוא מומחה בה, אלא הפעלת שיקול הדעת.

<אביטל סומפולינסקי: נראה בהמשך שמשנים את זה.

<אביטל סומפולינסקי: גם לפי המצב הקיים אתה צריך להפעיל שיקול דעת אם מותר לך לנסוע בכביש או מותר לך לנסוע במדרכה.

<אביטל סומפולינסקי: בהנחה שאנחנו מדברים על ילד בן 12 נורמטיבי לחלוטין, צריך לשאול את עצמנו אם הפעלת שיקול הדעת הזאת היא הגיונית.

אבישי ברוורמן: אני לא הייתי נותן לילד בריא בן 12 לעשות את זה.

תמר זנדברג: עד עכשיו המצב היה שלילד בעל מוגבלות לא הייתה הגבלת גיל.

תמר זנדברג: זה מה שאמרתם בהתחלה.

תמר זנדברג: האם הייתה תופעה של ילדים מתחת לגיל 14 או 16 שהיו מעורבים בתאונות, מה שהצריך תיקון?

תמר זנדברג: זה עניין של האחדה משפטית, או שזה עניין של צורך - -?

<שמחה בניטה: שיבדקו את זה.

<שמחה בניטה: לא היו תאונות כאלו.

<חנן אהרון: אנחנו לא מחכים לתאונות, אנחנו פועלים למניעה.

תמר זנדברג: ציינת בתחילת דבריך ששינוי התקנות מגיע כתוצאה מפניות של אזרחים, מזיהוי מצב, מכל מיני דברים.

תמר זנדברג: כאן עברתם על התקנות ופתאום ראיתם שיש אי אחידות בין נכים לבריאים?

תמר זנדברג: האם מזה זה נובע, או ממצב בשטח בפועל שזיהיתם שמצריך תיקון?

<חנן אהרון: לפעמים מזהים פירצה שרוצים למנוע.

<שרית זוכוביצקי-אור: לפעמים זה יוזמות, לפעמים מתקנים בפרק מסוים.

תמר זנדברג: אם אין בעיה, אולי לא צריך פתרון.

<עמוס רון: צריך להסיר את הנושא מסדר היום.

אבישי ברוורמן: אני לא מצביע על זה.

אבישי ברוורמן: נמשיך הלאה.

אבישי ברוורמן: אני חושב שיש בזה היגיון, אבל צריך להחריג.

אבישי ברוורמן: אם אין לכם פתרון, אני עוזב את זה כרגע.

<שרית זוכוביצקי-אור: תיקון תקנה 39יא 4.

<שרית זוכוביצקי-אור: בתקנה 39יא לתקנות העיקריות, במקום תקנת משנה (ב) יבוא: "(ב) על אף האמור בתקנת משנה (א), מותר לנהוג בקלנועית בכביש אם מתקיים אחד מאלה: הכביש הוא בתחומי מושב או קיבוץ; הכביש הוא בדרך עירונית ומתקיים אחה מאלה: אין לצד הכביש מדרכה; לא ניתן לנסוע על המדרכה מפאת מידותיה, מצבה או מכשולים המצויים עליה; בנסיעה בקלנועית לא ניתן לעלות על המדרכה או לרדת ממנה.

<שרית זוכוביצקי-אור: " מהות התיקון היא לא לאפשר לקלנועית לנסוע בדרך בין עירונית.

אבישי ברוורמן: זה ברור.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: נמנעים –אין

<אביטל סומפולינסקי: אולי רק להוסיף למושב וקיבוץ גם כפר.

<אביטל סומפולינסקי: בהמשך ראיתי ששמתם כפר.

אבישי ברוורמן: בסדר.

<שרית זוכוביצקי-אור: תיקון תקנה 72 5.

<שרית זוכוביצקי-אור: בתקנה 72 לתקנות העיקריות – אחרי תקנת משנה (ג) יבוא: "(ד) על אף האמור בתקנת משנה (א)(12), מותרת החניה בתחנות אוטובוסים בשבתות ובמועדי ישראל אם הוצב בה תמרור 439 המתיר חניה בשבתות ובמועדי ישראל.

<שרית זוכוביצקי-אור: " זה תיקון שנובע מתיקון הפקודה, שחייב - -

אבישי ברוורמן: מי אנחנו שנכפה - -?

<לאה ורון: חבר הכנסת ברוורמן, זו תקנה שנעשתה בהתאם לחוק שנעשה בוועדת הכלכלה בכנסת הקודמת, שהתייחס למתן אפשרות לציבור הנהגים לחנות בחניה של אוטובוסים בזמן שאוטובוסים לא מגיעים לתחנות.

<לאה ורון: הרשויות המקומיות התבקשו להסדיר את כל נושא החניה בתמרור הולם, בהכוונה הולמת.

<לאה ורון: השאלה מה הן עשו.

<לאה ורון: האם אפשר לקבל התייחסויות של הרשויות המקומיות, או שמשרד התחבורה ידווח לנו מה עשה מרכז השלטון המקומי או לא עשה?

תמר זנדברג: התקנה הזאת דרושה מתוקף החוק שהתקבל?

<אביטל סומפולינסקי: היא בא להתאים את עצמה לתיקון.

אבישי ברוורמן: יש פה מישהו ממשרד התחבורה שבודק את החניות?

<לאה ורון: ואת התמרור והשילוט.

תמר זנדברג: אנחנו יודעים שעבר חוק של - -

<לאה ורון: של חבר הכנסת אופיר אקוניס.

תמר זנדברג: הוא מתיר לחנות בשבתות בתחנת אוטובוס.

תמר זנדברג: זה חוק שכל התל אביבים והירושלמים מברכים עליו.

תמר זנדברג: אנחנו יודעים לזהות תחנת אוטובוס לפי הצביעה של המדרכה בצהוב אדום.

<לאה ורון: מה אומר החוק?

תמר זנדברג: החוק אומר שמכניסת השבת ועד צאתה מותר לחנות איפה שמסומן צהוב אדום.

תמר זנדברג: האם התקנה הזאת דורשת תמרור נוסף על הצהוב אדום בכל תחנת אוטובוס?

<אביטל סומפולינסקי: לא.

תמר זנדברג: למה צריך את זה אם יש צהוב אדום?

תמר זנדברג: כולנו קראנו בעיתון את זמני כניסת ויציאת השבת.

תמר זנדברג: בכל עיתון זה מפורסם.

<אביטל סומפולינסקי: תתקני אותי שרית אם אני טועה, אבל זה הפער בין העיתון לפקודה.

<אביטל סומפולינסקי: הפקודה אומרת שרשות תמרור מקומית תציב בתחום תחנת אוטובוס תמרור.

<אביטל סומפולינסקי: לא מספיק הצהוב אדום בשביל לחנות.

תמר זנדברג: זו הכרה על חניה בתחנת אוטובוס, בלי קשר לחניה - -

<אביטל סומפולינסקי: לשם מטרת החניה.

<אביטל סומפולינסקי: הרעיון היה שצריך להפעיל שיקול דעת לגבי - -

תמר זנדברג: זה לא בכל תחנה, אלא רק בתחנות שהוכרזו?

<אביטל סומפולינסקי: תלוי אם התחנה נמצאת בנתיב של תחבורה ציבורית, במסוף של תחבורה ציבורית או בדרך שהיא בין עירונית.

<לאה ורון: או ברשות מקומית שיש בה נסיעת אוטובוסים.

תמר זנדברג: או עירייה שבמקרה המועצה שלה קיבלה החלטה על תחבורה ציבורית בשבת ושר הפנים נענה לבקשה, כמו שכולנו מקווים.

תמר זנדברג: היא לא תרשה.

<אביטל סומפולינסקי: היא לא תרשה, לכן צריך את התמרור הזה.

<אביטל סומפולינסקי: התקנות, כמו שהן היום בנוסח, אוסרות על חניה, למרות שברור שהפקודה גוברת.

<אביטל סומפולינסקי: זה רק כדי לעשות איזו שהיא התאמה.

<יואב ירדני: נאמר פה בשולי הדברים נכון.

<יואב ירדני: בתל-אביב יש – אני מניח שגם במקומות אחרים – תחנות אוטובוסים בתוך צירי תנועה ראשיים שאינם מאפשרים חניה.

<יואב ירדני: מי שקצת מכיר את תל אביב יודע שברח' בן יהודה או ברח' דיזינגוף מדרום לצפון האוטובוסים עומדים על נתיב הנסיעה.

<יואב ירדני: איפה שיש תמרור מותר להחנות, איפה שאין תמרור אסור להחנות.

<יואב ירדני: צריך להיזהר מהניסוח הזה.

<לאה ורון: כמה תמרורים הצבתם במקומות בהם ניתן לחנות?

<יואב ירדני: אינני יודע להגיד לך.

אבישי ברוורמן: מאז שהתקנה הזאת עברה, האם התחילו להתקין תמרורים בירושלים, חיפה, תל אביב?

<יוחאי וגימה: אין לי מידע.

<יוחאי וגימה: אם הייתי מתבקש להביא, הייתי בודק את הנושא הזה.

אבישי ברוורמן: אני מבקש ממך שתעביר דיווח בכתב לוועדה, כדי שנוכל להעביר אותו לכל חברי הכנסת.

אבישי ברוורמן: נראה אם מאז אותה החלטה לא קרה דבר.

אבישי ברוורמן: אולי נראה שהפעם קרו כמה דברים ונהיה מסופקים.

<משה בר: אני נוסע בכל חלקי הארץ.

<משה בר: עוד לא נפגשתי בתמרור כזה.

<משה בר: כנראה שהעבירו בכנסת והכניסו את זה לתוך המגירות ברשויות.

אבישי ברוורמן: אתה יודע כמה תקנות וחוקים יש בכנסת?

אבישי ברוורמן: בגלל זה אני מצטט תמיד את קיקרו, שככל שיש יותר חוקים כך המדינה יותר מושחתת.

<משה בר: הרשויות לקחו את זה והכניסו למגירות במקום לעשות את זה.

<משה בר: צודקים, יש מקומות שאסור לחנות והנכה לא יודע.

<משה בר: האחרים, שחושבים שמותר לחנות, חונים ומקבלים דוחות.

<משה בר: אם העירייה עושה מזה כסף, למה לשים תמרורים?

<שמואל מלכיס: אולי שיעשו ההיפך כך שבמקום שאסור לחנות בשבת ישימו תמרור?

תמר זנדברג: זה חוק שהכנסת קבעה.

אבישי ברוורמן: תיתן לנו את הדוח.

אבישי ברוורמן: אם נראה שלא עשו דבר, אני אמליץ עם עוד חברי כנסת לבטל את החוק הזה.

אבישי ברוורמן: לא גוזרים גזירה על הציבור שרוב הציבור לא עומד בה.

אבישי ברוורמן: זה הופך להיות חוכא ואיטלולא.

אבישי ברוורמן: נלך בכיוון ההפוך שאפשר לחנות בכל מקום, אלא אם כן יש תמרור.

אבישי ברוורמן: אם נעשה את ההיפך, אולי יהיה תמריץ לשלטון המקומי לשים.

אבישי ברוורמן: אני מעלה להצבעה את סעיף 5.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: נמנעים –אין

<שרית זוכוביצקי-אור: תיקון תקנה 74 6.

<שרית זוכוביצקי-אור: בתקנה 74 לתקנות העיקריות אחרי תקנת משנה (ג) יבוא: "(ג1) על אף האמור בתקנת משנה (ג) ברכב שיצרנו קבע לגביו הוראות לעניין עמידה וחניה יפעל הנוהג ברכב על פי הוראות היצרן; בתקנה 74 יש הוראות מפורטות איך צריך להעמיד את הרכב.

<שרית זוכוביצקי-אור: בכלי רכב מאוד כבדים יש הוראות ספציפיות מטעם היצרן מה צריך לעשות.

אבישי ברוורמן: זה טכני לחלוטין.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: נמנעים –אין

<שרית זוכוביצקי-אור: תיקון תקנה 79 7.

<שרית זוכוביצקי-אור: בתקנה 79 לתקנות העיקריות, אחרי תקנת משנה (ב) יבוא: "(ג) נוהג ברכב ציבורי המסיע אדם בכיסא גלגלים יעשה זאת לאחר שהכיסא עוגן לרכב, הנוסע היושב בכיסא חגור בחגורת בטיחות וננקטו אמצעי זהירות להבטחת שלומו של הנוסע בכיסא ושל אדם הנמצא בסמוך לו ברכב".

תמר זנדברג: מה המצב הקיים היום?

<שמחה בניטה: כשהעברנו את החוק על העניין של תחבורה ציבורית נתקלנו במצב שנהגים לא היו מוכנים לפתוח את המעלון.

<שמחה בניטה: הם לא רוצים להשקיע זמן.

<שמחה בניטה: אם נדרוש מנהגי אוטובוסים לקבע את כיסא הגלגלים לרכב זה יעצבן את הנוסעים.

<שמחה בניטה: אנחנו לא רוצים למשוך תשומת לב ולא רוצים לקומם את החברה עלינו.

<שמחה בניטה: גם אנשים בריאים עומדים ומחזיקים בעמוד.

<שמחה בניטה: אני אמנם לא נוסעת בתחבורה ציבורית כי אני נוהגת, אבל יש לי נכה שכן נוסע.

<שמחה בניטה: יש הרבה מאוד נכים שנוסעים מאז שיש את הנגישות.

<שמחה בניטה: לא צריך להכביד על נכה בכך שימשוך תשומת לב וגם להכביד על נהגים שגם ככה לא אוהבים לפתוח את המעלון ופוסחים הרבה מאוד על נכים.

<שמחה בניטה: צריך להשאיר את העניין הזה כמו שהוא.

אבישי ברוורמן: את ממליצה לא לאשר את התקנה, להשאיר את המצב כמו שהוא.

<שמחה בניטה: כן.

<שמחה בניטה: חזרתי עכשיו מהולנד.

<שמחה בניטה: בנסיעות בין הערים, כמו מאמסטרדם להאג או כל מיני, מקפידים לקשור את הנכים, אבל בתוך הרכבת או באוטובוס בתוך העיר נכים עלו בלי שאף אחד נקף יד בכיסא הגלגלים.

<שמחה בניטה: באירופה מקפידים על העניין של בטיחות ברמת על.

<שמחה בניטה: הם מקפידים רק בנסיעות ארוכות בין ערים.

<שמחה בניטה: פה הנסיעות קצרות.

<שמחה בניטה: בנסיעה קצרה לא צריך להכביד.

<שמחה בניטה: נכה רוצה להיכנס ולרדת מיד.

<שמחה בניטה: אני חושבת שזה ממש מיותר.

<ליאון פלג: אנחנו חייבים לאחל הצלחה לכוחות הביטחון במיגור הטרור.

<ליאון פלג: התקנה הזאת עלולה לגרום לאנטגוניזם כנגד הנכים.

אבישי ברוורמן: אתה מחזק את הגברת בניטה.

<ליאון פלג: בוודאי.

<עמוס רון: אדוני היושב-ראש, יש תופעה שכדאי שהכנסת תהיה מודעת אליה.

<עמוס רון: אנחנו בארגון מקבלים הרבה מאוד תלונות על כך שנהגים בתחבורה ציבורית - אוטובוסים ומוניות מנסים להתעלם מקיומו של נוסע נכה.

<עמוס רון: אני מציע לא לטפל בנושא הזה בתקנה הזאת.

אבישי ברוורמן: לגבי התקנה, האם אתה תומך בעמדתם של בניטה ופלג?

<עמוס רון: בהחלט.

<יעקב אדלר: אני לא תומך בעמדה הזאת.

<יעקב אדלר: בארצות הברית, למשל, בכל עיר שיש תחבורה ציבורית מעגנים את כל העגלות של הנכים לדופן של האוטובוס.

<יעקב אדלר: יש שם רתמות מוכנות.

<יעקב אדלר: יש שם מקום פנוי כדי לעשות את זה.

<יעקב אדלר: לא ראיתי במשך כל השנים שהייתי בארצות הברית שמישהו התנגד לזה.

<יעקב אדלר: גם לא התנגדו לכך שהנהג יצא מהאוטובוס.

<ליאון פלג: אתה לא בארצות הברית, אתה בישראל.

<יעקב אדלר: .

<יעקב אדלר: הנהג יוצא מהאוטובוס ומפקח.

<יעקב אדלר: אני חושב שזה עניין של החינוך של הציבור.

<יעקב אדלר: זה נושא אחד כללי.

<יעקב אדלר: אם נעמוד על כך הסיכוי שיעצרו לנכה יגדל.

<יעקב אדלר: כל עצירה פתאומית של אוטובוס יכולה לגרום לכך שעגלה שלא קשורה תזוז ותפגע בנוסעים נוספים שעומדים או יושבים בתוך האוטובוס.

<דני שטרן: הנהגים שלנו קיבלו הנחיה לקשור נכים.

<דני שטרן: היו שתי תאונות שאני מכיר.

<דני שטרן: ברח' השומרון, איפה שהיה קולנוע מרכז, עגלת נכים עפה בסיבוב.

<דני שטרן: אדם נפגע באופן קשה מאוד.

<דני שטרן: הנהגים שלנו קיבלו הנחיה לרתום נכה שעולה לאוטובוס.

<דני שטרן: יש רצועה, כמו שד"ר אדלר אמר.

<דני שטרן: מחויבים לעשות את זה.

<דני שטרן: אנחנו מבקשים שהנהגים ירתמו גם כל דבר אחר.

<דני שטרן: כמו שהוא אמר, עגלה יכולה לזוז ולפגוע באנשים.

<חנן אהרון: אני מניח שיש פה עוד כאלה שנוסעים באוטובוסים.

<חנן אהרון: אני נוסע הרבה באוטובוסים, לפחות בבוקר כשאני בא לעבודה.

<חנן אהרון: מדובר על נסיעה קצרה בתוך העיר.

<חנן אהרון: אם אנחנו כשאנחנו עולים לאוטובוס והנהג מתחיל בנסיעה בקושי מחזיקים את העמודים כדי לא ליפול, אז תאר לך אדם נכה שנמצא.

<חנן אהרון: אנחנו בקושי מסוגלים להסתדר, אז אותו נשאיר חופשי עם העגלה?

<חנן אהרון: אנחנו דואגים לשלומו.

<חנן אהרון: רצוננו לדאוג לשלומו.

<דני שטרן: גם עגלה של תינוק אנחנו מחייבים לקשור.

<דו לינק: אני תומך בתקנה.

<דו לינק: אני מחזק את דברי ד"ר אדלר.

<דו לינק: הוא צודק בהחלט.

<דו לינק: לא משנה אם זה בארצות הברית.

<דו לינק: היו בארץ תאונות חמורות, לא רק באוטובוסים אלא גם בכלי רכב אחרים, שכיסא גלגלים לא רק ניתק ממקומו, אלא גם לא היה מעוגן לשום דבר.

<דו לינק: אם הוא לא מעוגן לשום דבר, אין שום הגנה על מי שיושב עליו.

<דו לינק: לפי דעתי אנחנו צריכים לאשר את התקנה הזאת, ליצור את התנאים שבהם יתייחסו בכבוד לנכה שעולה לאוטובוס ומרותק אל האוטובוס.

<דו לינק: כל הציבור יעמוד ויחכה, לא יקרה שום דבר לארצנו.

אבישי ברוורמן: אתה אומר שאם במלחמה יש ערבות הדדית, אולי נתחיל גם בזמן שלום.

<דו לינק: לא אני אמרתי את זה, אבל דבריך הם דברי אלוהים חיים.

<יוסי זיסקינד: אני מצטרף לדעתו של ד"ר דן לינק, לעמיתיי מדן ולכל האחרים, שאכן יש לרתום כיוון שלא זה מה שיגרום לנהג לדלג על התחנה או לא לדלג עליה.

<יוסי זיסקינד: ממילא זה לוקח זמן ומושך תשומת לב.

<יוסי זיסקינד: יש הנחיות.

<יוסי זיסקינד: אנחנו מבצעים המון הדרכות ספציפיות לנהגים אצלנו ואצל חבריי בדן לגבי מה בדיוק הם צריכים לעשות, איך להתנהג, איך לבקש מציבור הנוסעים סליחה על העיכוב.

<עמי רוטמן: אנחנו כמובן מצטרפים לעמדות של שני הדוקטורים.

<עמי רוטמן: אני מבקש להבהיר.

<עמי רוטמן: עם כל הכבוד לנכים שאומרים שהם יכולים להחזיק, התקנה נועדה להגן בין היתר גם על שלומם של האחרים.

<עמי רוטמן: האחרים יבינו שזה לטובתם.

<משה בר: למה אומרים לנו לחגור ברכב הפרטי?

<משה בר: בואו גם לא נחגור ברכב.

<משה בר: לנכה שעולה עם כיסא אין שליטה, הוא מחליק לכל הכיוונים.

אבישי ברוורמן: משה, אתה תומך בתקנה.

<משה בר: כן.

<משה בר: הוא לא רק יכול לפגוע בעצמו, אלא גם באנשים נוספים.

<משה בר: למה באוטובוסים יש רק מקום אחד לנכים ולא שניים או שלושה מקומות?

<משה בר: דיברתי עם נציגי דן שאמרו שיש להם בעיה.

<משה בר: הם אמרו לנו שהם מעלים נכה אחד ולא נעים להם מהנכה השני שמחכה בתחנה.

<משה בר: למה לא להוסיף מקומות לנכים?

<משה בר: אומרים לנו לא לנסוע עם הרכבים שלנו כי נותנים לנו תחבורה ציבורית מסודרת, תחבורה ציבורית זמינה.

<משה בר: אנחנו לא רואים את זה בשטח.

אבישי ברוורמן: משה, אתה תומך בתקנה.

אבישי ברוורמן: אתה מבקש שתהיה יוזמה להגדלת מספר מקומות הנכים בתחבורה הציבורית.

אבישי ברוורמן: אנחנו נעלה את זה.

תמר זנדברג: אני לא מתנגדת לתקנה הזאת לאור הדברים שנאמרו.

תמר זנדברג: כמו שציינת בהתחלה, התקנות האלו באות לענות על בעיות.

תמר זנדברג: הבעיה המרכזית של בעלי מוגבלויות בתחבורה הציבורית זו אפליה, העדר נגישות, זה שלא מעלים אותם לאוטובוס ואין את המתקנים המתאימים.

תמר זנדברג: מה אנחנו עושים?

תמר זנדברג: אנחנו מתחילים מהבעיה הלא נכונה שמטילה עוד מגבלות על בעל המוגבלות עצמו ועל הנהג.

תמר זנדברג: לא מספיק שהוא מפלה, שהוא לא עוצר בתחנה, אולי מפני שאין לו את ההכשרה המתאימה או שהוא חושש משאר הציבור – אני לא מייחסת כוונות רעות לאף אחד - - אנחנו לא פותרים את הבעיה המרכזית שכיום מטרידה את ציבור בעלי המוגבלויות.

תמר זנדברג: אני מציעה שהוועדה תיתן את דעתה.

אבישי ברוורמן: זה נושא אחר.

תמר זנדברג: זה לא נושא אחר, כי כשאנחנו באים לתקן אנחנו בעצם מטילים - - למה הדבר דומה?

תמר זנדברג: זה מזכיר לי את נושא האופניים.

תמר זנדברג: תיקנו את חוק הקסדה בגלל הדאגה שלנו לבטיחות, מה שעשה את הדבר ההפוך.

תמר זנדברג: אנחנו כל הזמן מטילים גזירות במקום לטפל איפה שכן צריך – באפליה, בבעיית הנגישות.

אבישי ברוורמן: אני מקשיב פה לאנשי דן ולאחרים.

אבישי ברוורמן: אני חושב שאנחנו עוד רחוקים.

אבישי ברוורמן: דיברו פה שמבחינה אמפירית יש תאונות, שזה פוגע בנכים, שזה פוגע בציבור.

אבישי ברוורמן: אני חושב שהגיוני לחלוטין לאשר את התקנה הזאת.

אבישי ברוורמן: במקביל צריך לפעול יחד עם החברות להגדיל את מספר המקומות, להתחיל להגביר את הפעולה החינוכית כדי שנפתור את זה.

אבישי ברוורמן: אם בגלל מישהו שלא מרגיש נוח או בגלל שהציבור לא מחונך אנחנו נגרום לתאונות, זאת תהיה טעות.

תמר זנדברג: לא בגלל.

אבישי ברוורמן: החיים זה קבלת החלטה.

תמר זנדברג: אני מציעה שנאשר, כאשר הוועדה תרשום לפניה שהיא מודעת לזה שהבעיה המרכזית היא אחרת, ולכן היא תקיים דיון בעוד מספר חודשים בהתקדמות עליית בעלי מוגבלויות לתחבורה הציבורית והסרת החסמים בנושא.

אבישי ברוורמן: את זה נעשה.

<אביטל סומפולינסקי: אולי מה שחסר פה כבסיס זה החובה של האוטובוס שיהיו בו את האמצעים לעיגון - -

תמר זנדברג: יש חובה.

תמר זנדברג: עדיין אנחנו שומעים על בעלי מוגבלויות שהנהג דילג עליהם, השפיל אותם וכל הדברים האלה.

אבישי ברוורמן: רבותיי, הבנו.

אבישי ברוורמן: אנחנו לא נפתור את כל הבעיות.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: נמנעים –אין

<ליאון פלג: כשאני נוסע ברכבת הקלה אני מרגיש לא פעם שאני נזרק.

<ליאון פלג: אני צריך לאחוז חזק בעמוד כדי לא להיטלטל.

אבישי ברוורמן: לגבי הרכבת הקלה תשימו לב שהדברים יהיו מבוצעים.

<חנן אהרון: בתקנה הזאת דיברנו על אוטובוס שמעלה נכה.

<חנן אהרון: אנחנו מדברים על רכב ציבורי.

<חנן אהרון: זה חל על נסיעות של טרנזיטים שמסיעים ילדים.

אבישי ברוורמן: מה עם הרכבת הקלה?

<חנן אהרון: זה גם חל על הילדים שאנחנו רוצים שיהיו חגורים באוטובוס.

<שרית זוכוביצקי-אור: תיקון תקנה 83א 8.

<שרית זוכוביצקי-אור: בתקנה 83א לתקנות העיקריות – לפני הגדרת "מושב בטיחות" יבוא "מושב אחורי" – כל מושב שאינו מושב קדמי ברכב;"; בתקנת משנה (ד), אחרי "במושב הבטיחות" יבוא "או במושב מגביה".

<שרית זוכוביצקי-אור: היום החובה היא לא להושיב ילד שרתום בכיסא בטיחות מול כרית אוויר.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו רוצים להחיל את האיסור הזה גם על מי שנוסע במושב מגביה.

<שרית זוכוביצקי-אור: ילד שיושב בבוסטר לא ישב מקדימה.

<גלית גלעד: אנחנו תומכים בתקנה הזאת.

<גלית גלעד: אנחנו חושבים שהיא לגמרי לא מספיקה.

<גלית גלעד: מה שקורה במדינת ישראל זה שההורים נוטים יותר ויותר להושיב את הילד לצידם.

<גלית גלעד: אם זה ילדים עד גיל שנה, פעוטות וילדים בגילאים שבין 10 ל-15.

<גלית גלעד: האחוזים הם סביב 40%.

<גלית גלעד: באירופה, לפי הידע המקצועי שלנו, זה לא מקובל.

<גלית גלעד: בארצות הברית אנחנו מדברים על המושב הקדמי כמושב המוות.

<גלית גלעד: זה בכלל לא משנה אם יש כרית אוויר או אין כרית אוויר.

<גלית גלעד: זה המושב המסוכן ביותר עבור ילדים.

<גלית גלעד: לילדים יש גוף הרבה יותר חלש להיפגעות הזאת.

<גלית גלעד: ההמלצה של הגופים המובילים בעולם היא להושיב ילדים עד גיל 13 מאחור.

<גלית גלעד: אנחנו מבקשים שהתקנה הזאת תגובה במשפט שאומר שאין להושיב ילד עד גיל 13 במושב הקדמי כל עוד ניתן לחגור אותו מאחור.

<מוטי אלמוג: אנחנו מסיעים ילדים.

<מוטי אלמוג: רכב ציבורי לא מחויב בכיסא בטיחות או בכיסא מגביה.

<מוטי אלמוג: מה שמתפרש משינוי התקנה כרגע זה שילד במושב מגביה, שזה אומר עד גיל 8, יהיה ללא כרית אוויר ממולו.

<מוטי אלמוג: איך אנשי המקצוע רואים ילד ללא כרית אוויר?

<מוטי אלמוג: עד גיל שנה אפשר להבין שהכרית תפגע בו.

<מוטי אלמוג: ילד בגיל 8 לא יינצל מתאונה אם כרית האוויר לא תהיה מולו .

<מוטי אלמוג: אין התייחסות של אנשי המקצוע לזה.

<עמי רוטמן: מגיל 9 הילד לא מחויב בבוסטר לפי החוק.

<עמי רוטמן: זה לא לפי ההמלצות הבטיחותיות.

<עמי רוטמן: הוא כבר יושב על כיסא רגיל.

<עמי רוטמן: הרעיון של הבוסטר ומושב הבטיחות הוא להרים אותו ולקרב אותו לשמשה.

תמר זנדברג: אתה מדבר על המושב הקדמי?

<גלית גלעד: לא רק לשמשה, גם לחגורה.

<עמי רוטמן: כדי שהחגורה תתאים משתמשים במושב מגביה.

תמר זנדברג: הבת שלי, שהיא בת 8, יושבת על מושב מגביה מאחורה עם חגורה.

תמר זנדברג: מותר לה לשבת מקדימה?

<עמי רוטמן: כן.

<גלית גלעד: זה פשוט נורא.

תמר זנדברג: אני לא אושיב אותה.

תמר זנדברג: זה מפחיד.

<עמי רוטמן: מבחינה בטיחותית העדפה תהיה ותמשיך להיות להושיב במושב האחורי כמה שיותר זמן עם מושב מגביה.

<עמי רוטמן: כנראה שהכיוון הוא להעלות את הגיל של חובת מושב מגביה.

<עמי רוטמן: בלי מושב מגביה בגיל 9 זה לא ממש בטיחותי.

<עמי רוטמן: ההמלצה היא אפילו יותר מגיל 9.

<עמי רוטמן: כרגע החוק מדבר עד גיל 8.

תמר זנדברג: מקדימה ומאחורה אותו דבר מבחינת החוק.

<עמי רוטמן: אין שינוי.

<עמי רוטמן: ההמלצה היא להושיב מאחור.

<עמי רוטמן: בעניין ההבדל של כרית - -

תמר זנדברג: הבת שלי חושבת שזה מגיל 9.

תמר זנדברג: היא מחכה לגיל 9.

<עמי רוטמן: מצוין.

תמר זנדברג: איך אני אסביר לה בגיל 9 שזה ממשיך עוד?

<עמי רוטמן: כדי שחגורת הבטיחות תתאים לילד עד גיל 8,9 שמים אותו על מושב בטיחות או על מושב מגביה, כפי שאמרנו.

<עמי רוטמן: המושב הזה מעלה אותו ומקרב אותו במושב הקדמי לשמשה הקדמית ולכרית האוויר.

<עמי רוטמן: ברגע שנפתחת כרית אוויר והילד יותר קרוב, האימפקט יותר חזק מאשר כשהוא יושב בלי מושב מגביה.

<עמי רוטמן: אם הוא יושב בגיל 9 בלי מושב מגביה הוא במצב הרבה יותר טוב כשנפתחת כרית האוויר מאשר כשהוא יושב עם מושב מגביה.

<דו לינק: ב-20 השנים האחרונות אנחנו הולכים ומחמירים ומחמירים ומחמירים את הכללים לגבי הסעת ילדים, ובצדק.

<דו לינק: אנחנו לא נתקלים במצב שאנשים לא מרסנים את הילדים שלהם היום, אלא במצב שהם מרסנים אותם בצורה לא נכונה.

<דו לינק: הם שמים ילדים במתקני ריסון שלא מתאימים להם בכלל.

<דו לינק: הם גם לא מקפידים שכשהם יושבים במושב מגביה למתוח את החגורה וכו'.

<דו לינק: המגמה לגרש את הילדים למושב האחורי היא מגמה נכונה.

<דו לינק: הרבה אימהות אומרות בזעזוע עמוק שצריך לשמור על קשר עין עם הילד.

<דו לינק: לא צריך.

<דו לינק: לפעמים עדיף לא לראות מה הוא עושה.

<דו לינק: הרעיון להחמיר את התקנות האלו הוא רעיון נכון.

<דו לינק: אני תומך במה שנאמר על ידי "בטרם", זאת אומרת לאסור כליל הושבת ילדים – זה לא מה שמוצע עכשיו – מקדימה.

<גלית גלעד: צריך לזכור שהתאונות האלו מחרידות.

<גלית גלעד: ההיפגעות היא באזורים הפנימיים.

אבישי ברוורמן: האם אפשר לאשר את התקנה שהצעתם אבל לקחת את ההחמרה של "בטרם" ולינק?

אבישי ברוורמן: גם עו"ד רוטמן תומך בזה.

<שרית זוכוביצקי-אור: יש לנו את אותה ועדה שבודקת.

<שרית זוכוביצקי-אור: תציעו הצעה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו בודקים גם הצעות שלכם.

<שרית זוכוביצקי-אור: ההצעה שלכם תיבחן.

אבישי ברוורמן: אנחנו נעלה את זה להצבעה.

<יוסי זיסקינד: אני מקבל את כל מה שנאמר לגבי הבטיחות והילדים מאחור, אבל מה שמפריע לי ומציק לי זה הנושא שמדברים רק על גיל.

<יוסי זיסקינד: יש ילדים שבגודל הפיזי שלהם הם שונים.

<יוסי זיסקינד: אני לא מומחה ולא רופא.

<יוסי זיסקינד: אולי צריך להיות לפי גובהו של הילד.

אבישי ברוורמן: יש ילדים בגיל 10 שנראים בני 16, יש ילדים בני 16 שמבחינה התפתחותית נראים כבני 10.

<דו לינק: כשנקבע הגיל ולא הגובה זה היה בגלל שבזמנו היה קל מאוד לקבוע אותו.

<דו לינק: האחוזון ה-98 של גיל 9 מתאים למידות האלו.

<דו לינק: תמיד יש ילדים חריגים, שאז צריך לפנות למצפון של ההורים או מי שממונה על הילד.

<דו לינק: אנחנו תמיד אמרנו שזה לא נכון שביום הולדת 8 הוא ציפור דרור והוא יכול לעשות בדיוק ההיפך.

<דו לינק: אם הוא ילד קטן במיוחד, אז צריך לחנך אותו עוד בגיל 6 או 7 שהוא ימשיך לשבת במושב המגביה כי זה המושב שלו.

אבישי ברוורמן: זה הפרוקסי הכי טוב.

<חנן אהרון: יש לי 5 ילדים.

<חנן אהרון: כשאתה נוסע ברכב עם 4 מקומות אתה צריך לשים את אחד הילדים קדימה.

<חנן אהרון: אני לא אשים אותו בבגאז'.

<חנן אהרון: מדברים כל הזמן על החמרה ועל לא להושיב קדימה.

<חנן אהרון: אנחנו בעד להושיב אחורה, אבל - -

<אביטל סומפולינסקי: זו החמרה כל עוד - -

<חנן אהרון: תמיד אומרים לא להושיב ילדים קדימה.

אבישי ברוורמן: אתה אומר החמרה תלוי במספר הילדים ובגודל המכונית.

<חנן אהרון: לא כולם קונים מכונית עם 7 מקומות ישיבה.

<מוטי אלמוג: לא קיבלנו תשובה על מה שקורה עם הכרית.

<מוטי אלמוג: אנחנו מעדיפים שילדים ישבו מאחורה.

<מוטי אלמוג: אין שום התייחסות בחוק שאומרת שכל עוד אין לך מקומות מאחורה אתה יכול להושיב אותו מקדימה.

<מוטי אלמוג: להכניס את זה לחוק חייב להיות.

<מוטי אלמוג: אם כבר הושבת אותו ואתה מבטל לו מגביה בגיל 8 או בגיל 7 ו-10 חודשים, מה קורה בגיל 8 וחודשיים?

<עמי רוטמן: ברגע שאתה מוריד אותו מהמושב המגביה אתה מחזיר את העניין של הכרית שתגן עליו.

<עמי רוטמן: אם הוא יושב על מושב מגביה, אז הסיכוי שכרית האוויר תפגע בו יותר גדול מאשר שהיא תגן עליו.

<מוטי אלמוג: רציתי לדעת אם הנזק שייגרם עם הכרית קטן יותר.

<דו לינק: אני אדבר אישית עם מוטי אלמוג לגבי הכרית.

<דו לינק: זה לא יעזור לנו לדיון הזה.

<דו לינק: אני רק אומר שכרית אוויר זה דבר מצוין.

<דו לינק: אם האדם מתנהג נכון, היא בעלת ערך מצוין בהגדרת הבטיחות בדרכים.

<דו לינק: לא צריך לקשור - -

אבישי ברוורמן: מר אלמוג, אתם אחרי זה עושים שיחה.

<חנן אהרון: כל הרעיון פה היה שכיום מותר להושיב ילד עם מושב מגביה מקדימה.

<חנן אהרון: רק עם התקן ריסון לתינוק אסור.

<חנן אהרון: אנחנו באנו למנוע את זה.

<חנן אהרון: אתה שואל למה מגיל 8 ומעלה.

<חנן אהרון: בוא נסגור את הפירצה בחוק שקיימת שעל אלה עד גיל 8 נשמור ולא נושיב אותם.

<חנן אהרון: תמיד אפשר לדאוג ליותר.

<גלית גלעד: זה פשוט לא מספיק.

אבישי ברוורמן: פרה פרה.

אבישי ברוורמן: אני מעלה את זה להצבעה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: נמנעים – אין

אבישי ברוורמן: כמובן שאת ההערות שנאמרו על ידי "בטרם" אתם לוקחים בחשבון.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו דנים בכל ההצעות.

אבישי ברוורמן: זה תהליך מתמשך.

<שרית זוכוביצקי-אור: תיקון תקנה 83ב 9.

<שרית זוכוביצקי-אור: בתקנה 83ב לתקנות עיקריות, תקנה משנה (ב) – בטלה.

<שרית זוכוביצקי-אור: כיום חלה חובת חגירת חגורות בטיחות לפי מספר החגורות.

<שרית זוכוביצקי-אור: הדבר הזה מאפשר לנוסעים לנסוע לא חגורים אם אין מספיק חגורות.

תמר זנדברג: מה הם אמורים לעשות?

<שרית זוכוביצקי-אור: לא להסיע נוסע לא חגור.

<מוטי אלמוג: עד היום המדינה אפשרה להסיע נוסעים שיושבים על הכיסא, לא אחד על השני.

<מוטי אלמוג: באופן ציורי כזה יכולים לשבת 5 ילדים מאחור, כאשר 3 חגורים ו-2 לא חגורים.

<מוטי אלמוג: מדובר על עד 8 נוסעים ברכב.

<מוטי אלמוג: לא צוין ברישיון הרכב כמה נוסעים מותר להסיע.

<מוטי אלמוג: צוין אחד ליד הנהג, כאשר כל השאר כחוק.

<מוטי אלמוג: החוק זה עד 8.

<מוטי אלמוג: היום באים לתקן את המעוות הזה, קובעים שמספר הנוסעים יהיה כמספר החגורות.

<מוטי אלמוג: אם יש 3 חגורות מאחור, אז זה 3 נוסעים.

<מוטי אלמוג: צריך לציין את זה גם ברישיון הרכב.

<מוטי אלמוג: היצרן יודע לכמה אנשים הוא מייצר את הרכב.

<מוטי אלמוג: אני מחר אלך להתקין חגורה נוספת ואוסיף עוד אדם שמותר לו לנסוע כי יש לו חגורה, כאשר היצרן לא אישר את זה מראש.

<מוטי אלמוג: זה צריך להיות במקביל ברישיון הרכב.

<דני שטרן: זה לא מצוין ברישיון.

אבישי ברוורמן: יש התייחסות לנושא הזה?

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו עושים גם תיקון משלים לתקנה 84.

<שרית זוכוביצקי-אור: שם אנחנו מדברים על הסעת נוסעים.

<שרית זוכוביצקי-אור: יש כללים.

<שרית זוכוביצקי-אור: הם הכללים שחלים כאשר מאשרים רכב.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מתקנים את פסקה (2).

אבישי ברוורמן: זה מדבר על התוכן.

<שרית זוכוביצקי-אור: כן.

<שרית זוכוביצקי-אור: שם כתוב שברכב נוסעים פרטי וברכב נוסעים דו שימושי ניתן יהיה להסיע כמספר המקומות.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מציעים שניתן יהיה להסיע כמספר החגורות.

אבישי ברוורמן: חגורות אליבא היצרן, או שהאדם יכול להוסיף חגורות?

<מוטי אלמוג: היצרן ורישיון הרכב.

אבישי ברוורמן: זאת השאלה.

אבישי ברוורמן: האם האדם יכול להוסיף חגורות ללא אישור היצרן?

<דו לינק: לא.

<דו לינק: יש דבר שנקרא "שינוי מבנה רכב".

<דו לינק: כל שינוי מבנה רכב צריך את אישור רשות הרישוי.

<דו לינק: היא לא מאשרת את זה, אלא - -

אבישי ברוורמן: מה לגבי אדם שיש לו 5 ילדים, כמו מר אהרון, עם מכונית קטנה שיש בה רק 3 חגורות?

אבישי ברוורמן: אם הוא הולך לאיזה מאכער שעושה לו עוד שתי חגורות, אהרון עבריין.

<חנן אהרון: היום לא.

<חנן אהרון: אחרי התקנה כן.

<אליהו הכהן: עד היום היה נוהל עם הגדרה מאוד ברורה שאם הילדים יושבים בבטחה אפשר להוסיף ילד רביעי.

<אליהו הכהן: זאת הגדרה מאוד ברורה.

<אליהו הכהן: הילד הרביעי נשאר ללא חגורה.

אבישי ברוורמן: זאת השאלה.

אבישי ברוורמן: חידדת אותה, מר הכהן.

אבישי ברוורמן: אמרנו שיש מקום לילד רביעי ורק 3 חגורות.

<אליהו הכהן: למרדכי בק יש פתרון מעשי שהושקע בו כמיליון שקל.

<מרדכי בק: כבעל משפחה עם 4 ילדים השיקול היה אם לקנות רכב קטן, שהוא בטיחותי יותר, עם יותר כריות אוויר וכו' במסגרת התקציב, או לקנות רכב יותר גדול שמבחינה בטיחותית הוא פחות כי כשהשנתון יורד הבטיחות גם יורדת.

<מרדכי בק: מאוד חשוב לי בטיחות הילדים.

<מרדכי בק: ראיתי את הפירצה הזאת בחוק שהייתה ויזמתי רעיון.

<מרדכי בק: הרעיון היה בוסטר אחד שיושב על כל הספסל של הרכב.

<מרדכי בק: הוא מתחבר לנקודת עגינה של הרכב.

<מרדכי בק: מהבוסטר הזה יוצאים 4 חגורות באופן כזה שכל ה-4 שיושבים הם חגורים.

<אליהו הכהן: חגורת מותן.

<מרדכי בק: אפשר לשנות את זה גם ל-3 חגורות.

<מרדכי בק: לשם זה פניתי לידידי, מר יוסף קדושים, שיושב לידי.

<מרדכי בק: הוא מורשה מטעם משרד התחבורה לעשות מקומות ישיבה ברכב.

<מרדכי בק: הוא מורשה לעשות ברכבי הסעות כיסאות וחגורות בטיחות.

<מרדכי בק: הוא פיתח לי את המוצר באופן כזה שיוכלו לשבת 4 חגורים.

<מרדכי בק: כמובן ששלחנו את זה למבחני ריסוק במעבדות בחו"ל.

<מרדכי בק: מדובר במעבדות שעובדות עם מכון התקנים הישראלי.

<מרדכי בק: זה עבר מבחני ריסוק.

אבישי ברוורמן: זה רעיון נפלא.

אבישי ברוורמן: אתה אומר שיש מקום ל-4.

אבישי ברוורמן: המצאתם את הבוסטר הזה.

אבישי ברוורמן: זאת המצאה נהדרת.

אבישי ברוורמן: איך פותרים את בעיית היצרן?

אבישי ברוורמן: נניח קנית רכב קטן שיש בו 3 חגורות ולך יש 4 ילדים.

אבישי ברוורמן: הלכת עם מר קדושים, פיתחת את הסטארט אפ האדיר שלכם של הבוסטר, שיש חגורה אחת - -

<אליהו הכהן: 3 חגורות, כאשר הרביעית מצטרפת.

אבישי ברוורמן: 4 חגורות תקינות.

אבישי ברוורמן: עברתם את מבחן הריסוק כך שזה הכי בטיחותי.

אבישי ברוורמן: איך פותרים את בעיית היצרן?

<דני שטרן: ד"ר דן לינק אמר שמדובר בשינוי מבנה.

<דני שטרן: יכול להיות שיהיו חריגים.

<דני שטרן: זה יבוא לדיון.

אבישי ברוורמן: כרגע עוד אין לכם אישור על הנושא הזה?

<מרדכי בק: פנינו למשרד התחבורה.

<מרדכי בק: קיבלנו פתק ראשוני.

<אביטל סומפולינסקי: לפי התקנה הם יכולים, כי לפי התקנה כתוב - -

<שרית זוכוביצקי-אור: השאלה אם התקן מסוים אפשר להתקין ברכב היא שאלה נפרדת.

אבישי ברוורמן: השאלה, לאור ההערה של מר אלמוג, מאוד ברורה.

אבישי ברוורמן: באה פה המצאה שיצרה 4 חגורות בטיחותיות.

אבישי ברוורמן: ייתכן שליצרן בתחילה היו רק 3 חגורות.

אבישי ברוורמן: איך פותרים את זה?

אבישי ברוורמן: אני מבקש שתתנו לנו פתרון.

<חנן אהרון: פונים לאגף התקינה.

<חנן אהרון: הם צריכים לפנות לאגף התקינה באגף הרכב במשרד התחבורה.

<חנן אהרון: אגף התקינה ידון בהצעה שלהם.

<שמחה בניטה: רק שהתקנון הזה לא יפגע בהם.

<חנן אהרון: זה לא פוגע.

<מוטי אלמוג: כתובות המילים "כמספר החגורות המותקנות".

<מוטי אלמוג: זאת לא חגורה מותקנת.

<חנן אהרון: אם הוא יקבל אישור על זה ש-4 החגורות - -

אבישי ברוורמן: הרושם שלנו, מר קדושים ומר בק, שיש פה המצאה נפלאה.

אבישי ברוורמן: מכיוון שיש פה כמה אנשים בעלי משקל במשרד התחבורה, אנחנו מציעים שהדבר הזה לא ייתקע בכל כבלי הבירוקרטיה ויתייחסו אליו במהירות.

אבישי ברוורמן: זה פותר את הבעיה לכל כך הרבה אנשים שאין להם את היכולות לקנות רכבים יותר גדולים.

אבישי ברוורמן: הסיפור הזה בין 3 ל-4 שמר בק ומר קדושים יצרו יכול שייתן רווחה לאוכלוסייה גדולה, לכן אני מבקש לקבל תשובה איפה זה קורה, איך זה קורה.

<חנן אהרון: אני מוכן אפילו דרכי לשדך בינם לבין אגף התקינה.

אבישי ברוורמן: אתה אחראי לתשובה במהירות.

<מרדכי בק: ההבדל הבטיחותי בין רכב חדש לרכב ישן יותר הוא הבדל מאוד משמעותי.

<מרדכי בק: את זה אני אומר כאחד שמאוד חשוב לו העניין.

<מרדכי בק: לצערי, ראיתי תאונות בחיים.

<מרדכי בק: כשאני קונה רכב הדבר החשוב ביותר שאני בודק זה את רמת הבטיחות.

<מרדכי בק: זה יוריד לי באופן מאוד משמעותי את רמת הבטיחות של הרכב.

אבישי ברוורמן: אנחנו נקבל על זה דיווח.

אבישי ברוורמן: תחזקנה ידיכם.

<ליאון פלג: אמר לי איזה מתקין לאבזור רכב שבחנוכה עומדת להיכנס תקנה חדשה לגבי רכב N1, שזה רכב מסחרי, שנוהגות בו משפחות גדולות לשנות את הסטטוס של מספר הנוסעים.

<ליאון פלג: האם זה מתייחס גם לעניין הזה?

<שרית זוכוביצקי-אור: אני לא יודעת על איזה תיקון אתה מדבר.

<שרית זוכוביצקי-אור: יכול להיות שאתה מדבר על אפשרות לייבא רכב.

<ליאון פלג: כנראה ייבוא רכב.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה לא קשור לכאן.

<שרית זוכוביצקי-אור: יש היום מגבלה של ייבוא אישי בצו חופשי.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה צו של שר הכלכלה מכוח פקודת הייבוא והייצוא שמגביל את סוגי הרכב שניתן לייבא בייבוא אישי.

<שרית זוכוביצקי-אור: יכול להיות שאתה מתכון לכך שאנחנו מרחיבים את סוגי כלי הרכב שנכה יכול לייבא באופן אישי.

<שרית זוכוביצקי-אור: אני לא יודעת אם לזה התכוונת.

<גלית גלעד: יש פה רק משפטנים.

<גלית גלעד: יש לנו מוקד.

<גלית גלעד: פונים אלינו הרבה מאוד משפחות ברוכות ילדים כדי שנכשיר אותן להושיב ללא חגורות.

<גלית גלעד: אנחנו שמחים מאוד על התקנה.

<גלית גלעד: אנחנו רוצים שהתקנה לא תישאר במגירה, אלא שהרשות או משרד התחבורה יצאו באיזה שהוא קמפיין ליידע, להעלות את רמת המודעות של ההורים.

<דו לינק: לכאורה יש כאן

<דו לינק: פריצת דרך ואנחנו בדרך להסעת יותר ילדים ברכב שתוכנן ל-3 מקומות.

<דו לינק: אני לא מערער על מה שהתקבל כאן.

<דו לינק: לדעתי טוב מאוד לאשר את התקנה הזאת כפי שהוצעה.

<דו לינק: היזמים יפנו לאגף הרכב שיישב ברצינות על הדבר הזה.

<דו לינק: אין שום ביטחון שהוא יאשר את זה.

<דו לינק: זה לא עניין של בירוקרטיה, אדוני הנכבד.

אבישי ברוורמן: אמרתי שנקבל תשובה מהירה.

אבישי ברוורמן: אפשר לעכב את זה עד בוא המשיח.

<דו לינק: לא יעכבו את זה.

<דו לינק: אני רק אומר שברגע שאתה מלביש 4 חגורות בטיחות על דבר שהיה מיועד ל-3, אין שום ביטחון שהדבר הזה עולה בקנה אחד עם התקנים שמשרד התחבורה אמון עליהם.

<דו לינק: אני מציע להיזהר מהאופוריה.

<אליהו הכהן: במכתב שלכם התייחסתם לכך שה-4 ישבו בבטחה.

<אליהו הכהן: ברכב רגיל שנבנה ל-3 אנשים מבוגרים אפשר בוודאות להושיב 4 ילדים קטנים.

<אליהו הכהן: צריך להגביל את זה עד גיל מסוים.

אבישי ברוורמן: רבותיי, אני לא אפתח פה את הדיון.

אבישי ברוורמן: יכול להיות שיש בזה היגיון.

אבישי ברוורמן: זה נראה טוב.

אבישי ברוורמן: בואו נראה מה יגידו אנשי התחבורה.

אבישי ברוורמן: רק שיתנו את התשובות במהירות.

אבישי ברוורמן: מי בעד 9 כמו שזה?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: נמנעים –אין

<שרית זוכוביצקי-אור: תיקון תקנה 84 10.

<שרית זוכוביצקי-אור: בתקנה 84(ב) לתקנות העיקריות, בטבלה, בפסקה (2) במקום האמור בטור ב' יבוא: "כמספר החגורות ברכב וברכב הפטור מהתקנת חגורות בטיחות כמספר המקומות ברכב".

<שרית זוכוביצקי-אור: זו התקנה המשלימה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אמרתי שיש חובה היום בטבלה להסיע מספר נוסעים על פי מספר המקומות.

<שרית זוכוביצקי-אור: גם שם יש את ההיתר הזה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו הולכים באותו קו.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: נמנעים –אין

<שרית זוכוביצקי-אור: תיקון תקנה 101 11.

<שרית זוכוביצקי-אור: בתקנה 101 לתקנות עיקריות, בסופה יבוא: "ואם התקנת הפנס על גג תא הנהג אינה מאפשרת נראות האור המהבהב לעוברי הדרך מכל הכוונים – במקום אחר ברכב".

אבישי ברוורמן: ישים אותו במקום אחר, לא למעלה.

<אביטל סומפולינסקי: במקום אחר שנראה.

<שרית זוכוביצקי-אור: מקום הנראה לעיני - -

<דו לינק: אני לא רוצה להכניס מקלות בגלגלים, אבל צריך להיות ריאלי.

<דו לינק: בזמנו ביקשתי, ואכן נענו לבקשתי, להוסיף את המילים "הנראה לכל הנוסעים בדרך".

<דו לינק: זה לא מתקיים בפועל.

<דו לינק: יש מכשלות ענקיות כשהטנק יותר גבוה, אפילו כשמגן הרוח יותר גבוה מהמהבהב הזה.

<דו לינק: לכן, לפי דעתי, לא מספיק להתקין את זה במקום אחר, אלא צריך לכתוב גם פנס נוסף, או אפילו לחייב שזה יהיה במקום אחר.

<דרור וגשל: זה מחייב.

<דרור וגשל: התקנה מחייבת אותו לשים את זה במקום אחר שמאפשר נראות.

<אביטל סומפולינסקי: אם ההתקנה על הגג לא אפשרית, הוא חייב לשים את זה במקום אחר.

<עמי רוטמן: הרעיון שאם לא יימצא מקום אחד שממנו ייראה לכל הכיוונים, יכול להיות שאפשר לחייב או לאפשר להתקין פנס נוסף כך שיראו את שני הפנסים.

<עמי רוטמן: יכול להיות שטכנית לא יהיה אף מקום שממנו הוא ייראה לכל הכיוונים.

אבישי ברוורמן: מה הניסוח שאתם מציעים?

<דו לינק: אני מציע שבתקנה 101, לפני המילים "במקום אחר ברכב" יהיו המילים "גם פנס נוסף".

אבישי ברוורמן: עו"ד זוכוביצקי, מקובל עליך?

<שרית זוכוביצקי-אור: בנוסף על הפנס שלא רואים אותו?

<אביטל סומפולינסקי: רואים אותו, אבל לא מכל הכיוונים.

אבישי ברוורמן: הוא לוקח את צפון ודרום.

אבישי ברוורמן: יהיה גם פנס שלוקח מזרח מערב.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה לא במקום, זה בנוסף.

<חנן אהרון: בפועל זה מה שיקרה.

<חנן אהרון: את הפנס על הרכב הוא לא יפרק כי הוא מסיע טנק והוא לא רואה.

אבישי ברוורמן: אם זה כך זה טוב.

<דו לינק: הוא יכול לפרק.

<דו לינק: יש כבל.

<דו לינק: קל מאוד.

<שרית זוכוביצקי-אור: אפשר להוסיף את זה.

<משה בר: אני רוצה לשאול משהו שהפניתי גם למשרד התחבורה.

<משה בר: למה לא עושים את מה שעושים ברכבים האלה גם לנכים עם מעלונים שנפתחים לצד?

<משה בר: אנחנו הרבה פעמים נפגעים כשרכבים מגיעים במהירות.

<משה בר: שום דבר לא מראה שאנחנו פותחים את המעלון או משהו כזה.

<משה בר: יכול להיות שאפשר להוסיף שרכבים של נכים יקבלו תאורה שתאותת לנהגים שנוסעים במהירות ונכנסים בנו.

אבישי ברוורמן: אני מבקש לבחון את ההערה של מר בר ולתת לנו תשובה בנושא הזה במהירות.

<שרית זוכוביצקי-אור: אתם כארגון יכולים לפנות לבד לאותה ועדה בין משרדית.

<משה בר: פניתי עם זה למשרד התחבורה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אני אתן לך את הפרטים של יושב-ראש הוועדה.

אבישי ברוורמן: תסבירי לו לאיפה לפנות.

<שמחה בניטה: חייבים לחייב את זה בחקיקה.

<שמחה בניטה: אם זה יהיה פה בחקיקה, החברות יעשו את התאורה ויוכלו לחייב את ביטוח לאומי לממן - -

אבישי ברוורמן: זאת הכוונה.

אבישי ברוורמן: כדי שהתהליך יהיה תקין משה ישב עם שרית זכוביצקי, יקבל את הכתובת ואנחנו נעקוב.

אבישי ברוורמן: אנחנו הולכים על התקנה בתיקון לינק.

אבישי ברוורמן: זה אומר שאנחנו מוסיפים פה את הפנס האחר.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: נמנעים – אין

<שרית זוכוביצקי-אור: החלפת תקנה 105 12.

<שרית זוכוביצקי-אור: במקום תקנה 105 לתקנות עיקריות יבוא – "אורות מכונות 105.

<שרית זוכוביצקי-אור: בכפוף לאמור בתקנה 97, לא יגרור אדם בזמן תאורה מכונה נגררות" נגררת אלא אם קבועים בה מאחוריה מצד שמאל מחזירור בצבע אדום או פנס מפיץ אור אדום הנראה לעין במזג אויר נאה ממרחק של 150 מטרים.

<שרית זוכוביצקי-אור: " התקנה מדברת בעד עצמה.

<אביטל סומפולינסקי: התיקון הזה נועד להוציא את המכונה הניידת.

<אביטל סומפולינסקי: אתם רואים את המכונה הניידת כרכב שאינו מצריך פנסים, לכן היא לא צריכה את כל הנושא של מחזיר האור האדום.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: נמנעים –אין

<שרית זוכוביצקי-אור: תיקון תקנה 129 13.

<שרית זוכוביצקי-אור: בתקנה 129 לתקנות עיקריות, אחרי תקנת משנה (ד) יבוא: "(ה) על אף האמור בתקנה 128, בדרך שאינה עירונית, שבה שול הדרך פנוי ומיוצב באספלט, ירכב רוכב אופניים בשול, קרוב ככל הניתן לשפתו הימנית.

<שרית זוכוביצקי-אור: (ו) לא ירכב אדם שגילו פחות משתים עשרה שנים על אופניים בדרך שאינה עירוני.

<שרית זוכוביצקי-אור: (ז) לא יחצה רוכב אופניים כביש ברכיבה אלא במעבר חציה לרוכבי אופניים המסומן בתמרור 812; אולם מותר להולך רגל להסיע אופניים במעבר חציה לצורך חציית כביש.

<שרית זוכוביצקי-אור: " המקור של התיקון הזה הוא ברשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

<שרית זוכוביצקי-אור: הם חשבו שצריך לעשות תיקונים משלימים בכל מה שנוגע לרכיבת אופניים.

<שרית זוכוביצקי-אור: אני מסבירה שזה יחול גם על אופניים חשמליים, להגביל את גיל הרכיבה בדרך בין עירונית, לתת הוראות לעניין רכיבה על השול.

אבישי ברוורמן: אנחנו המרצנו – אני אומר את זה בעדינות ובאהבה - את משרד התחבורה בנושא של אופניים חשמליים.

אבישי ברוורמן: הוא התקדם.

אבישי ברוורמן: אנחנו מתקדמים ביחד כדי להביא לפתרון הבעיה.

<עמי רוטמן: התקנה הזאת והתקנה שאחריה באות בעקבות המלצות של 3 צוותים - אחד מהם שלנו - שהוקמו בעקבות תאונה מאוד קשה שקרתה בכביש 3 לפני 3 שנים.

אבישי ברוורמן: מה זה כביש 3?

<עמי רוטמן: כביש 3 זה הכביש מצומת מסמיה לכיוון צומת ראם.

<עמי רוטמן: התאונה אירעה בשבת, 18 באוגוסט 2011.

<עמי רוטמן: קבוצה של רוכבי אופניים רכבה והגיע נהג מאחוריה - כנראה נרדם - שנכנס בה.

<עמי רוטמן: כתוצאה מזה היו שני הרוגים, 3 פצועים קשה ו-2 פצועים קל.

<עמי רוטמן: בעקבות זאת קם צוות חקירה של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

<עמי רוטמן: במקביל הוקמו עוד שני צוותים על ידי המשטרה ומשרד התחבורה.

<עמי רוטמן: ההמלצות האלו הן חלק מההמלצות בתחום החקיקתי שהועלו על ידי הצוות הזה.

<עמי רוטמן: זה היה די במשותף על ידי כל הצוותים, כך שהיה קונצנזוס לגבי כל העניין.

<יותם אבי זוהר: אנחנו רואים בחיוב את ההיתר לרוכבי האופניים לרכב בשולי הדרך, דבר שעד היום היה אסור על פי דין.

<יותם אבי זוהר: יחד עם זאת, אנחנו מסבים את תשומת לב הוועדה למחדל המתמשך בנושא של הטיפול בשוליים.

<יותם אבי זוהר: השוליים זה מקום עם זכוכיות, עם עצמים.

<יותם אבי זוהר: במקרים רבים השוליים לא רכיבים.

<יותם אבי זוהר: אנחנו מבקשים להנחות את משרד התחבורה, כתנאי לאישור התקנה, להגיש תכנית עבודה לטיפול, לתחזוק ולניקוי השוליים.

<יותם אבי זוהר: אנחנו מציעים להוסיף ,לאור האמור, את המשפט "אלא אם תחזוקת השול אינה מאפשרת רכיבה".

<עמי רוטמן: שול דרך פנוי, להבנתי לפחות, זה שול דרך פנוי מחסמים.

אבישי ברוורמן: אם הוא מלא זכוכיות וחסום, אז הוא שול ולא שול.

<קריאה: שול סלול או לא סלול?

<עמי רוטמן: הוא נמצא על אספלט.

אבישי ברוורמן: אם יש שם כל מיני מרעין ובישין, זכוכיות, אז יש לו אספלט והוא לא שול.

אבישי ברוורמן: שול אומר שהוא תקין לנסיעה.

<עמי רוטמן: שול פנוי.

<יותם אבי זוהר: שול פנוי לרכבים זה לא כמו שול פנוי לרוכבים.

<יותם אבי זוהר: מה שעובד לצמיג של רכב - -

<עמי רוטמן: התקנה היא ספציפית לאופניים.

אבישי ברוורמן: ככה זה מקובל עליך?

<יותם אבי זוהר: ככה זה מקובל.

אבישי ברוורמן: ההערה הכללית של יותם מקובלת עליכם.

<יותם אבי זוהר: אני רוצה להתייחס לסעיף (ה) שהוצג פה.

<יותם אבי זוהר: אנחנו מקבלים שילדים מתחת לגיל 12 לא ירכבו בדרכים בין עירוניות.

<יותם אבי זוהר: אני רוצה להוסיף אחרי הנוסח המוצע את המילים "אלא אם קיים כחלק מהדרך שביל אופניים מופרד מתנועת הרכבים".

<עמי רוטמן: שביל אופניים זה שביל אופניים.

<יותם אבי זוהר: השאלה אם כחלק מזכות הדרך יש שביל אופניים.

<עמי רוטמן: אתה מדבר על נתיב או על שביל?

<יותם אבי זוהר: שביל מופרד מתנועת הרכבים.

<עמי רוטמן: אני לא חושב שיש בעיה עם השביל.

<דו לינק: שביל הוא לא חלק מהדרך.

אבישי ברוורמן: יותם, אולי אתה מכניס פה עז שאין בה צורך.

<יותם אבי זוהר: אני שואל את המשפטנים שבחבורה.

<סימונה זילבר: לפי הבנתי אין צורך.

<סימונה זילבר: לפי סעיף 129(ב), אם יוקצה שביל מיוחד בדרך לאופניים אז רוכבים רק שם.

<יותם אבי זוהר: גם בדרך בין עירונית?

<סימונה זילבר: בדרך.

<ליאון פלג: בעיתון מעריב יש כתבה גדולה על גלגלי הצלה, על כך שהם חוסכים בדלק ומורידים את זיהום האוויר, תאונות הדרכים והגודש בערים.

<ליאון פלג: הקורקינטים והאופניים החשמליים אינם חוקיים בישראל והמשתמשים בהם פוגעים בהולכי הרגל.

אבישי ברוורמן: היה לנו דיון מאוד רציני שלא נכחת בו.

אבישי ברוורמן: אני חושב שמר בר היה בדיון הזה.

אבישי ברוורמן: דיברנו שכל נוסעי הקורקינטים זה "הפקר פטרושקה", זה ג'ונגל.

אבישי ברוורמן: כרגע משרד התחבורה מסדיר את הקורקינטים ומכניס אותם פנימה.

אבישי ברוורמן: הוועדה אישרה את כל נושא התקנות בנושא האופניים החשמליים.

אבישי ברוורמן: על כל הדבר הזה עבדנו ושיפרנו.

אבישי ברוורמן: אתה יכול לקבל דיווח ואת הפרוטוקולים.

<אביטל סומפולינסקי: לפי התקנה הזאת ילד בן 10 יכול לנסוע בעיר על הכביש.

<עמי רוטמן: זה המצב.

<יותם אבי זוהר: הוא חייב, הוא לא יכול.

<יותם אבי זוהר: גם בן 5.

<דו לינק: לצערי, אני לא איש בשורה.

<דו לינק: יש דילמה אמיתית כי הפתרון הזה הוא רע וזה רע.

<דו לינק: שניהם רעים.

<דו לינק: יש מדינות שפותרות את זה אחרת.

<דו לינק: אצלנו רוכב אופניים, בלי הגבלת גיל- אני אומר את זה בדחילו ורחימו - חייב לנסוע בכביש.

<דו לינק: גם כשהוא בן 3 הוא חייב לנסוע בכביש כי הוא רוכב על אופניים.

<דו לינק: אני לא אוהב את זה.

<דו לינק: כשאנחנו מגרשים את רוכבי האופניים למדרכות מתחילה הסערה אצל הולכי הרגל.

<דו לינק: גם זה לא טוב.

<דו לינק: ברוסיה, למשל, לילד עד גיל 12 אסור לרכב בכביש.

<דו לינק: זו רוסיה.

אבישי ברוורמן: מה עם הולנד?

<דו לינק: יש שם שבילים בכל מקום.

<שמחה בניטה: תקים מסלולי אופניים כמו מסלולים לאוטובוסים.

<דו לינק: אני מציע לך לא להציב את כף רגלך על נתיבים לאופניים בהולנד שנמצאים על יד מדרכה.

<דו לינק: יקללו אותך קללות נמרצות.

<דו לינק: אני מודה שעוד לא פתרנו את הבעיה הזאת.

<דו לינק: אנחנו רק מנסים לפתור אותה.

תמר זנדברג: גם בגרמניה.

<יותם אבי זוהר: אני חושב שוועדת הכלכלה צריכה לתת את תשומת ליבה לכך שמשרד התחבורה משקיע מעט מאוד תקציבים בפיתוח תשתית בטוחה לרוכבים.

<יותם אבי זוהר: הוא גוזר גזירות, אבל לא מייצר את הפתרונות.

אבישי ברוורמן: אחד הדברים שנאמר פה על ידי רבים, כולל עבדך, בכל התקנות שעשינו לגבי אופניים חשמליים זה שאם לא יהיה מאמץ אדיר להתחיל לבנות שבילי אופניים בתל אביב, שהיא מתקדמת בצורה משמעותית לעומת ערים אחרות בארץ שאין בהן כלום - - אנחנו רוצים מדינה שרוכבים בה.

אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים מדינה ירוקה.

אבישי ברוורמן: בלי תקציבים ובלי שמשרד האוצר ומשרד התחבורה ייקחו את זה בתור משימה, האנשים יהיו חצי עבריינים ולא נפתור את הבעיה.

<משה בר: אני שומע פה דבר שמאוד מרגיז אותי.

<משה בר: באופניים נותנים לכל הגילאים לרכב.

<משה בר: לנכים אי אפשר לתת.

<משה בר: למה צריכה להיות ההפקרות הזאת?

<משה בר: למה נכה צריך להיות מוגבל ואדם בריא יכול לרכב מגיל 3 ומעלה?

<עמי רוטמן: אפשר להשוות אופניים לקלנועית?

<עמי רוטמן: אני לא חושב.

<משה בר: אופניים הרבה יותר מסוכנים מקלנועית.

<משה בר: היום כולם נוסעים על המדרכות, גם אם הם ממונעים.

<משה בר: לא תהיה אכיפה לזה.

<משה בר: הפקחים בעצמם נוסעים באופניים ממונעים על המדרכות.

<משה בר: הפקחים בעצמם.

אבישי ברוורמן: חבר'ה, אנחנו לא נפתור פה את הכל.

אבישי ברוורמן: ההערה של משה נכונה.

אבישי ברוורמן: למדינת ישראל יש כל כך הרבה תיקונים, כמו שאתה יודע.

<משה בר: חייבים להתחיל עם משהו.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: נמנעים –אין

<שרית זוכוביצקי-אור: הוספת תקנה 129א 14.

<שרית זוכוביצקי-אור: אחרי תקנה 14 יבוא: "רכיבה על אופניים 129א(א) לא ירכב אדם על אופניים בדרך שאינה עירונית, בקבוצה המונה בליווי רכב ליווי עשרה רוכבים לפחות, אלא בליווי רכב כאמור בתקנת משנה (ב).

<שרית זוכוביצקי-אור: (ב) הנוהג ברכב ליווי כאמור בתקנת משנה (א) ינהג מאחורי הרוכב האחרון בקבוצת רוכבי האופניים ובמרחק סביר ממנו ויפעיל ארבעת מחווני הכיוון ברכב.

<שרית זוכוביצקי-אור: " זאת הייתה המלצה משלימה בעקבות התאונה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: נמנעים –אין

<שרית זוכוביצקי-אור: הוספת סימן ד'1 15.

<שרית זוכוביצקי-אור: אחרי סימן ד' לפרק השלישי לתקנות עיקריות יבוא: "סימן ד1:

<שרית זוכוביצקי-אור: עגלה

אבישי ברוורמן: מה זאת עגלה?

<שרית זוכוביצקי-אור: עגלה לפי פקודת התעבורה זה רכב הנגרר על ידי בהמה.

<שרית זוכוביצקי-אור: תנועת עגלה 142א.

<שרית זוכוביצקי-אור: לא ינהג אדם בעגלה אלא בתחומי מושב, קיבוץ או כפר.

<שרית זוכוביצקי-אור: "

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: נמנעים –אין

<שרית זוכוביצקי-אור: הוספת תקנה 370ג 16.

<שרית זוכוביצקי-אור: אחרי תקנה 370ב לתקנות העיקריות יבוא: "התקנת פנסים 370ג (א) ברכב מסוג N2 ו-N3 בעל דופן הרמה הידראולית אחורית, יותקנו בדופן הרמה בכל צד של הדופן, בחלק הפנימי במרחק שלא יעלה על 20 ס"מ מקצות הידראולית הדופן שני פנסים מפיצי אור בגוון כתום, אשר ייראו למרחק של 100 מטרים.

<שרית זוכוביצקי-אור: (ב) לא יפעיל אדם דופן הרמה הידראולית ברכב מסוג N2 ו-N3 אלא אם מותקנים עליהם פנסים כאמור בתקנת משנה (א) ובטרם ידליקם.

<שרית זוכוביצקי-אור: " זאת תוצאה של תאונת דרכים שנגרם בה נזק כתוצאה מהפעלה דופן הרמה.

<לאה ורון: תסבירי על איזה סוג מדובר.

<חנן אהרון: זה רכב עד 12 טון ומעל 12 טון.

<שרית זוכוביצקי-אור: זה רכב מסחרי.

<חנן אהרון: N2 זה רכב מסחרי שהוא מעל 3.5 טון עד 12 טון, ו-N3 זה רכב מסחרי שמשקלו הכולל עולה על 12 טון ללא הגבלה.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אנחנו דילגנו על סעיף 13(ז).

תמר זנדברג: אנחנו התייחסנו ל-(ה) ול-(ו).

תמר זנדברג: ל-(ז) היו הערות.

תמר זנדברג: דילגנו עליו משום מה.

תמר זנדברג: זה אושר.

תמר זנדברג: אני מבקשת לחזור לסעיף 13(ז), כי לדעתנו נפלה שגגה בניסוח או הייתה טעות בכוונה.

אבישי ברוורמן: אנחנו עושים קפיצה אחורה ל-13(ז).

<יותם אבי זוהר: הנוסח המוצע לא מובן לנו.

<יותם אבי זוהר: אנחנו חושבים שיש טעות בניסוח.

<יותם אבי זוהר: אנחנו מתנגדים לו מכל וכל.

אבישי ברוורמן: מה אתם מציעים כתיקון?

<יותם אבי זוהר: תקנות התעבורה מגדירות שאופניים הם כלי רכב לכל דבר.

<יותם אבי זוהר: מקומו של כלי רכב הוא על הכביש, אלא אם הוגדר שביל אופניים ואז מקומו על שביל האופניים.

<יותם אבי זוהר: תקנה (ז) יוצאת מתוך נקודת הנחה שרוכב אופניים רוכב על המדרכה, ואז במעבר החצייה הוא צריך לחצות בהליכה.

<יותם אבי זוהר: החוק הקיים חייב רוכב אופניים שרוכב על הכביש לחצות ברכיבה, לא בהליכה.

<יותם אבי זוהר: ממתי רכב חוצה בהליכה?

<יותם אבי זוהר: זה לא יעלה על הדעת.

אבישי ברוורמן: כשאני רוכב על אופניים ומגיע למקום מסוים, אני יורד, מחזיק את האופניים ועובר במעבר חצייה.

אבישי ברוורמן: זה כשאני מרגיש - -

תמר זנדברג: כביש חוצה את מעבר החצייה של הולכי הרגל.

תמר זנדברג: את צודקת אם אותו רוכב אופניים רכב על שביל אופניים או על מדרכה, שאז כשהוא מגיע למעבר חצייה הוא צריך לרדת ולחצות בהליכה.

תמר זנדברג: מה קורה כאשר אותו רוכב אופניים רוכב על הכביש והוא נתקל במעבר החצייה שחוצה אותו?.

תמר זנדברג: האם הוא אמור לרדת ולסכן את עצמו שהוא יידרס על ידי המכוניות?

<חנן אהרון: כשהוא חצה את מעבר החצייה.

תמר זנדברג: זה כמו שתבקש מנהג של אוטו שנתקל במעבר חצייה ואמור לתת להולכי הרגל לעבור, לצאת מהאוטו, לעקוף את מעבר החצייה ולהמשיך.

אבישי ברוורמן: צריך לראות מה אומרת התקנה הזאת בצורה ברורה.

אבישי ברוורמן: מה קורה כשאדם רוכב על הכביש?

אבישי ברוורמן: תתארו לנו את הסיפור.

<דו לינק: התקנה הזאת נולדה ממצב שבו רוכבי אופניים וקורקינטים, שזה בהזדמנות אחרת, רוכבים על המדרכה וחוצים דרך מעבר חצייה להולכי רגל את הכביש במהירות עצומה.

<דו לינק: הם מפרים את השימוש בשבילו נועד מעבר החצייה.

אבישי ברוורמן: נכון, כך אני הבנתי.

<דו לינק: הרעיון היה שחציית כביש תהיה רק במעבר חצייה לרוכבי אופניים.

<דו לינק: אני מסכים שאם רוכב אופניים נוסע בנתיב נורמאלי ומגיע לצומת ורוצה לעבור לצד השני של הצומת, אני לא יכול להכריח אותו לחפש בסביבה מעבר חצייה לאופניים שרק שם הוא ינהג.

<אביטל סומפולינסקי: זה לא מה שכתוב כאן.

<שרית זוכוביצקי-אור: אם אנחנו מדברים על רוכב אופניים שרוכב כמו אוטו בכביש ולפניו מעבר חצייה, הוא לא חוצה את מעבר החצייה, הוא פשוט חולף עליו.

<שרית זוכוביצקי-אור: גם כשאוטו נוסע בדרך ויש מעבר חצייה, הוא עולה על מעבר החצייה, הוא לא מעופף מעליו.

<שרית זוכוביצקי-אור: זאת הייתה הכוונה.

<שרית זוכוביצקי-אור: חציית המעבר היא לשם חצייה.

<לאה ורון: הוא מחויב לעבור על מעבר החצייה?

<שרית זוכוביצקי-אור: הוא לא מחויב לחצות.

אבישי ברוורמן: אני רוצה דוגמה.

אבישי ברוורמן: אמר ד"ר לינק שכשאדם נוסע על הכביש הוא חולף על מעבר החצייה.

אבישי ברוורמן: מה המקרה שהתקנה הזאת אומרת?

אבישי ברוורמן: האם כשאדם נוסע על המדרכה או על השביל ומגיע למעבר חצייה, הוא לוקח את האופניים ביד ועובר איתם?

אבישי ברוורמן: על זה מדובר?

אבישי ברוורמן: במקרה כזה הוא לא נסע על הכביש.

<אביטל סומפולינסקי: אם אדם נוסע בכביש ומגיע לצומת - -

<דרור וגשל: הוא לא חוצה כביש, הוא ממשיך בנתיב שלו.

אבישי ברוורמן: כשאדם נוסע על הכביש ויש פסים של מעבר חצייה, הוא ממשיך לנסוע כמו אוטו.

אבישי ברוורמן: פה יש סיפור אחר.

אבישי ברוורמן: השאלה פה איך מוצאים את הפתרון.

אבישי ברוורמן: כשאדם נוסע בשביל או במדרכה ומגיע למעבר חצייה דרך המדרכה או דרך השביל, אומרים לו לעבור במעבר חצייה.

אבישי ברוורמן: זה מה שאומרים פה.

אבישי ברוורמן: איך מנסחים את זה?

<שרית זוכוביצקי-אור: זה מה שכתוב.

תמר זנדברג: מה זה שונה מהמצב היום?

<שרית זוכוביצקי-אור: בחלק ממעברי החצייה יש מעבר חצייה לאופניים.

<שרית זוכוביצקי-אור: יש תמרור מיוחד, שזה תמרור 812.

תמר זנדברג: זה במצבים בהם יש שביל אופניים.

תמר זנדברג: אז יש את המקווקו העבה הזה.

<שרית זוכוביצקי-אור: לצד מעבר החצייה הוא עובר דרך השביל הזה.

<שרית זוכוביצקי-אור: אם לא, הוא צריך לרדת מהאופניים.

תמר זנדברג: במה זה שונה מהמצב היום?

תמר זנדברג: גם היום זה המצב.

<עמי רוטמן: המצב היום לא מאפשר לו לעשות את התנועה הזאת על האופניים או על יד האופניים.

<עמי רוטמן: התקנה שמסדירה את הסעת האופניים על ידי רוכב אופניים שהולך ברגל מדברת רק על מדרכה, היא לא מדברת על מעבר חצייה.

תמר זנדברג: אתם טוענים שזה בעצם מכשיר את מעבר החצייה שהוא המשכו של שביל האופניים.

<עמי רוטמן: בדיוק.

אבישי ברוורמן: יותם, זה הסיפור.

אבישי ברוורמן: זה לא על הנהיגה בכביש.

תמר זנדברג: האיסור הזה קיים גם היום.

<יותם אבי זוהר: מה קורה באותם מקרים רבים שאין מעבר חצייה לרוכבי אופניים?

<שרית זוכוביצקי-אור: צריך לרדת מהאופניים.

<יותם אבי זוהר: נחה דעתי.

<מוטי אלמוג: אני חייב להעיר משהו כרוכב אופניים מובהק ונוהג מובהק.

<מוטי אלמוג: אם אתה מתייחס לזה כרכב, אז לרכב אסור לנסוע לרוחב הכביש.

<מוטי אלמוג: מה שאתה עושה כרגע זה הולך ברגל.

<מוטי אלמוג: בגלל שזה לא רכב מנועי אתה לא נוהג.

<מוטי אלמוג: אתה עושה את זה בצורה הזאת.

<מוטי אלמוג: ב-2010 ניסו להסדיר את תקנה 67 כך שתינתן זכות קדימה להולך הרגל ולרוכב האופניים.

<מוטי אלמוג: זה לא צלח מסיבה כלשהי.

<מוטי אלמוג: רוכבי האופניים חוצים היום את מעבר החצייה במהירות כזאת שנוהג הרכב לא מסוגל לעצור, לא מסוגל להבחין בהם.

<מוטי אלמוג: בגלל זה רוכב האופניים חייב לחצות ברגל.

<מוטי אלמוג: זה לא הופך אותו לנוהג.

<אביטל סומפולינסקי: רוכב אופניים שנוסע בכביש עירוני מגיע לצומת.

<אביטל סומפולינסקי: אם בצומת הזאת הוא ממשיך ישר, אז זה, למיטב הבנתי, נקרא שהוא חוצה כרוכב אופניים את הכביש.

<אביטל סומפולינסקי: הוא המשיך ישר וחצה את הכביש.

<אביטל סומפולינסקי: האם כשהוא מגיע לצומת הכוונה שהוא לא ייסע עם המכוניות אלא ייקח את האופניים ברגל?

אבישי ברוורמן: לא.

<אביטל סומפולינסקי: זה מה שהתקנה אומרת עכשיו.

<אביטל סומפולינסקי: התקנה אומרת שלא יחצה רוכב אופניים כביש ברכיבה, אלא במעבר חצייה.

אבישי ברוורמן: תכתבו את זה בצורה ברורה.

אבישי ברוורמן: אני אישרתי את זה.

אבישי ברוורמן: לגבי הניסוח תשבו עם עו"ד סומפולינסקי ותוודאו שהנוסח מתאים למה שהתכוונו כאן יותם, חברת הכנסת זנדברג וכל הציבור הגדול והמכובד הזה.

<יוסי זיסקינד: אם אופניים נשארים במונח של רכב, אז תקנה 164 אומרת שהנהיגה הזאת היא הסעת רכב בכל דרך שהיא, כולל דחיפה, הסעה בכוח הגוף וכיוצא בזה.

<יוסי זיסקינד: גם אם ירדתי מהאופניים והסעתי אותם, אני עדיין נחשב כנוהג.

<מוטי אלמוג: במנועי בלבד.

אבישי ברוורמן: אנחנו חוזרים חזרה ל-16.

<אביטל סומפולינסקי: בתקנה הקודמת כתבתם נראות במזג אוויר נאה.

<אביטל סומפולינסקי: פה זה נראות אבסולוטית?

אבישי ברוורמן: אין דבר כזה אבסולוטית.

<חנן אהרון: התחלתי להסביר שמדובר בשני סוגי רכבים שמוגדרים ברישיון הרכב כ-N2 ו-N3 .

<חנן אהרון: N2 אלה רכבים מ-3.5 טון עד 12 טון, ו-N3 מ-12 טון ומעלה ללא הגבלה.

<חנן אהרון: אנחנו מדברים על רכבים, כמו שוודאי ראיתם בכל הסופרים, עם דופן הרמה הידראולית שבעזרתה הם מעלים את הסחורה.

<חנן אהרון: אין היום סימון .

<חנן אהרון: מי שמכיר את זה רואה שהדופן יורדת.

<חנן אהרון: נהגי הרכב וגם הולכי הרגל לא רואים את זה.

<חנן אהרון: מחייבים אותם להתקין שני פנסים משני הצדדים בזמן ההפעלה של הדופן ההידראולית, כדי שיהיה נראה לנוהגים ולהולכי הרגל.

<שמחה בניטה: דיברת על העגלות שמוסעות על ידי בהמות.

<שמחה בניטה: בנהריה יש סוסים וכרכרות.

אבישי ברוורמן: את הכרכרות אנחנו לא נוריד.

אבישי ברוורמן: גם בניו-יורק יש כרכרות.

<שמחה בניטה: זה סוסים שמסיעים עגלה עם אנשים.

אבישי ברוורמן: האם נכללות פה הכרכרות של נהריה ושל תל-אביב?

<קריאה: כן.

אבישי ברוורמן: זה רע מאוד.

אבישי ברוורמן: אנחנו נוצא את הכרכרות של נהריה?

אבישי ברוורמן: אנחנו נוציא מסנטרל פארק את הכרכרות?

<שמחה בניטה: זה תיירות.

אבישי ברוורמן: מה אם בתל אביב יחליטו לעשות כמה דברים יפים?

אבישי ברוורמן: זה תיירות.

אבישי ברוורמן: אני מתנגד לזה.

אבישי ברוורמן: זה לא הגיוני.

אבישי ברוורמן: אנחנו נאסור את זה?

אבישי ברוורמן: איך תישאר נהריה בלי כרכרות?

אבישי ברוורמן: שמחה, תודה.

אבישי ברוורמן: אני חושב שיש פה בעיה.

אבישי ברוורמן: אני חושב שאתם צריכים להחריג את הכרכרות ואת נושא הפנאי והתיירות מהסיפור הזה.

<חנן אהרון: אני חושב שניתן יהיה להחריג רכבים כאלה שאושרו לתיירות.

אבישי ברוורמן: אם אי אפשר אני לא מאשר.

אבישי ברוורמן: אני חושב שאני אבקש על זה רביזיה כי זה לא נכון.

אבישי ברוורמן: אני אזרוק מנהריה האת כל החבר'ה האלה?

אבישי ברוורמן: גם בתל אביב יהיו כרכרות.

אבישי ברוורמן: רבותיי, או שתתנו לנו הצעה לתיקון, או שנעשה רביזיה.

<עמי רוטמן: עגלה זה רכב הנגרר על ידי בהמה.

<עמי רוטמן: רכב זה כל הגדרה של רכב, למעט רכב ששר התחבורה פטר אותו בצו מהוראת פקודה זו, כולה ומקצתה.

אבישי ברוורמן: אני מבקש פטור.

<אביטל סומפולינסקי: למה כרכרה זה בסדר ומשהו אחר - -?

<שרית זוכוביצקי-אור: הצו לא טוב במובן זה שהוא מחריג את סוג הכלי.

<שרית זוכוביצקי-אור: אתה רוצה לכוון שבאזורים מסוימים העגלה תותר.

<שרית זוכוביצקי-אור: אולי צריך לתת היתר במקומות מסוימים.

אבישי ברוורמן: מה זה "מסוימים"?

אבישי ברוורמן: זה גם השימוש.

אבישי ברוורמן: זה הופך להיות דבר ברור.

אבישי ברוורמן: זה לא שאתה לוקח מקום או אזור ואתה מכניס בו אלטעזאכן.

אבישי ברוורמן: זאת לא הכוונה.

<מוטי אלמוג: תוריד את זה לאישור העירוני.

<שמחה בניטה: אם משרד התחבורה לא מאשר, אתה מגביל - -

<דו לינק: אני חושב שמה שעו"ד רוטמן הציע זה נכון.

<דו לינק: ארצנו לא מלאה בכרכרות.

<דו לינק: אין את זה בשדרות, במבשרת ציון ובכל מיני מקומות.

<דו לינק: יש את זה רק בנהריה.

<דו לינק: נשאיר את זה בנהריה.

<דו לינק: בשביל זה יש את שר התחבורה שיוציא פטור לכרכרות בשדרות הגעתון בנהריה, לא יותר.

<שמחה בניטה: ואם רוצים לעשות את זה בעיר העתיקה בירושלים או בעיר דוד?

<דו לינק: הוא ייתן.

אבישי ברוורמן: אני לא יודע אם זה רק הגעתון.

אבישי ברוורמן: נדמה לי שהתחילו עם זה גם בתל אביב.

אבישי ברוורמן: יכול להיות שישראל בעוד כמה שנים תהיה מדינה תיירותית נהדרת ובכל מיני מקומות יהיו כרכרות.

אבישי ברוורמן: אנחנו צריכים לראות אם זה געתון או - -.

תמר זנדברג: כרכרות רתומות לבהמות הולכות ויוצאות מהשיח הציבורי.

תמר זנדברג: מדובר בסוגיה של בעלי חיים.

אבישי ברוורמן: אולי יורידו את זה.

אבישי ברוורמן: כרגע אנשים מתפרנסים מזה.

אבישי ברוורמן: זה לא כזה עינוי.

תמר זנדברג: זה הולך ויוצא מהתקינות הפוליטית להשתמש בסוג כזה של עגלות וגרירה.

תמר זנדברג: לחשוב שישראל תלך לכיוון של עידוד תיירות וכתוצאה מכך לשימוש בבהמות, זה לא מצב שהולך לקרות.

תמר זנדברג: דעת הקהל העולמית וכתוצאה מזה גם הישראלית הולכת בדיוק לכיוון ההפוך.

תמר זנדברג: אני לא מציעה שנחשוב שעוד פעם נעמוד בפרץ התיירות ורק התקנה הזאת - -

<שמחה בניטה: זה אחד הדברים היפים.

תמר זנדברג: אנחנו מכירים את זה מהרבה מקומות.

תמר זנדברג: גם בניו- יורק יש את זה, אבל זה הולך ויוצא.

תמר זנדברג: יש מגמה עולמית שאי אפשר להתעלם ממנה.

אבישי ברוורמן: אני לא צופה פני עתיד.

אבישי ברוורמן: במקומות תיירותיים הדברים האלה - - אני לא רוצה לפגוע במטה לחמם של אנשים כאשר זה גם מוסיף לתיירות.

תמר זנדברג: אין היום כאלה שמשתמשים בזה.

אבישי ברוורמן: יש את געתון.

אבישי ברוורמן: אתם נותנים לי פתרון לזה?

<חנן אהרון: אני חושב שנוכל לבדוק את המקרים הנקודתיים האלה של מי מאשר להם, לבדוק אם זה רכב שאושר לתיירות.

<חנן אהרון: אז נוכל לדון בזה.

אבישי ברוורמן: אנחנו כרגע אישרנו את זה.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לקבל תשובה.

אבישי ברוורמן: גברת בניטה צודקת, אנחנו נפגע במטה לחמם של אנשים וגם בתיירות.

אבישי ברוורמן: זה דבר מקובל וחיובי באירופה ובניו יורק.

אבישי ברוורמן: מתי אתם חוזרים אלי עם תשובה?

<שרית זוכוביצקי-אור: ממילא, במידה וזה יעבור, הכניסה לתוקף בעוד 6 חודשים.

<אביטל סומפולינסקי: זה לא יאושר - -

<לאה ורון: זה לא עובד ככה.

אבישי ברוורמן: זה לא פתרון כל כך קשה.

אבישי ברוורמן: תלכו בכיוון שאמר ד"ר לניק.

אבישי ברוורמן: תמצאו דרך להחריג חלק מהדברים האלה.

<אביטל סומפולינסקי: היושב-ראש יחליט אם לקיים דיון נוסף או לא.

אבישי ברוורמן: כמה זמן אתם צריכים?

אבישי ברוורמן: שבוע מספיק בשביל הסוגיה המסובכת הזאת.

אבישי ברוורמן: בתוך שבוע אתם חוזרים אלי.

אבישי ברוורמן: לאור זה אני אחליט אם להגיש רביזיה או לא.

אבישי ברוורמן: אני מצביע על סעיף 16.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: נמנעים –אין

<שרית זוכוביצקי-אור: תחילה 17 (א) תחילתה של תקנה 15 – 6 חודשים מיום פרסומן של תקנות אלה.

<שרית זוכוביצקי-אור: (ב) תחילתה של תקנה 16 – במועד הרישום לראשונה של הרכב או במועד חידוש רישיון הרכב שלאחר פרסום תקנות אלה או 3 חודשים מיום הפרסום האמור, המאוחר מביניהם.

<אביטל סומפולינסקי: תקנה 15 היא בכפוף להחלטה על הדיון מחדש.

<שרית זוכוביצקי-אור: נכון, פה רצינו - -

אבישי ברוורמן: בכפוף לזה שאתם נותנים תשובה.

<שרית זוכוביצקי-אור: 16 זה כמובן ההתקנה של הפנסים.

<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו רוצים לאפשר להם להתכונן.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: נמנעים - אין

אבישי ברוורמן: יש סעיף אחד שלא אושר ואנחנו חוזרים אליו.

<אביטל סומפולינסקי: סעיף 3, תיקון תקנה 39י'.

אבישי ברוורמן: לגבי הילדים.

<אביטל סומפולינסקי: הגבלת גיל הנסיעה בקלנועית.

אבישי ברוורמן: אנחנו נחיה עם הדבר הזה.

אבישי ברוורמן: משה, שב איתם לחוד כדי לחשוב על פתרונות אחרים לנכים.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: נמנעים –אין

אבישי ברוורמן: אני מודה לכם.