הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 19, פרוטוקול מספר 75, 2014-07-28 12:00

אורלי לוי אבקסיס: שלום לכולם, אני מתכבדת לפתוח את הדיון.

אורלי לוי אבקסיס: על סדר היום - ריבוי מקרי הטרדות מיניות בחינוך המיוחד.

אורלי לוי אבקסיס: הנושא הוא הצעה לדיון מהיר של חברת הכנסת קארין אלהרר.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כוועדה עסקנו בזה לא מעט ופנינו לגורמים הרלבנטיים מדוע התקנות לא תוקנו, איך נוכל להבטיח את שלום הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: היו כאן הורים לילדים בעלי מוגבלויות, שסיפרו על הקטסטרופות שקורות בהסעות, אמנם לא רק בעניין של היפגעות מינית של אותם ילדים בעלי צרכים מיוחדים.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לברך את חברת הכנסת קארין אלהרר שחזרה והציפה את הנושא הזה, ואני יודעת שאישרנו בוועדת העבודה והרווחה תקנות להסעות אבל הנושא של הפגיעות המיניות שנחשפנו אליהם לאחרונה, וזה מקרה רודף מקרה – אני חייבת לומר לכם שהדברים הללו לא רק מטרידים.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה שנשאלת היא – האם לאחר שאישרנו תקנות, האם לאחר שחלק מהגורמים המקצועיים אומרים – אוקיי, זה בטיפול - אנחנו נחשפים לגל כזה של פגיעות באוכלוסייה הכי קשה, הכי חסרת אונים, משהו לא מתפקד כראוי.

אורלי לוי אבקסיס: אולי צריך ליישם יותר המלצות, אולי צריך לבדוק איפה הדברים לא עומדים במבחן המציאות.

אורלי לוי אבקסיס: בדרך לפה קיבלנו טלפון מקואליציית ההורים שאמרו שמשום מה שמם נפקד מהפניה הזו וגם מכיוון שהם לא ידעו הם לא יכלו להגיע.

אורלי לוי אבקסיס: אני מתנצלת, הם, כמובן, עושים עבודה נהדרת, הם מציפים נושאים לא רק בתחום הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להודות למנהלת הזמנית של הוועדה שלנו שגם עשתה פה בדיקה בוועדות הרלבנטיות השונות.

אורלי לוי אבקסיס: מסתבר שגם ועדת החינוך עסקה בזה לא מזמן.

אורלי לוי אבקסיס: בדקנו אם הם קיבלו תשובות.

אורלי לוי אבקסיס: מסתבר שלא.

אורלי לוי אבקסיס: אף אחד מהמשרדים לא ענה.

אורלי לוי אבקסיס: אולי הם עסוקים בימים אלו, אבל בשורה התחתונה יש פה חיים שמתנהלים ביום יום.

אורלי לוי אבקסיס: במיוחד באירועים כאלה, האוכלוסיות הללו זקוקים ליתר תשומת לב.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא יכולים להגיד שזה בעתות של רגיעה.

אורלי לוי אבקסיס: החיים ממשיכים ואותם ילדים צריכים לזכות לכל ההגנה.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: קודם כל תודה על המהירות שבה נקבע הדיון.

קארין אלהרר: כמו שציינת מדובר בדיון סופר חשוב.

קארין אלהרר: חייהם של ילדים שנגמרים במעשה אחד שהמדינה אחראית לו, בסופו של דבר.

קארין אלהרר: בזמן האחרון נחשפתי לפחותל ל 5 מקרים של התעללות, של אונס, של מקרים מזעזעים, שבהם אנחנו רואים שוליות כפולה – הם גם ילדים, וכילדים קשה מאד להבין את האשמה ולהטיל דופי במישהו, והם גם ילדים עם מוגבלויות, ואז הם הופכים להיות לטרף קל לאותם אנשים ממש מתועבים שעושים בהם מעשים לא ראויים ולא חוקיים, ואגדיל ואמר – נפשעים.

קארין אלהרר: אין צורך להכביר במילים לגבי אותם מחקרים שמראים שאנשים עם מוגבלויות ובראשם אנשים עם מוגבלות קוגניטיבית ונפשית חווים הטרדות מינימות באחוזים גבוהים הרבה יותר מאשר ביחס לאוכלוסייה הכללית, וזה נובע מהקושי שלהם להביע את עצמם והקושי של החברה להבין – אפילו הגדרות זמן, מתי זה קרה, איך קרה, וכו'.

קארין אלהרר: שמענו גם בוועדת החינוך שדנו בה בהסעות, שמענו עדויות של הורים שבאו ואמרו שאין להם שום ביטחון שהילד יוצא בבוקר וחוזר בעבר בדיוק באותו מצב נפשי.

קארין אלהרר: אני רוצה לא רק להציף את הבעיה אלא גם להציע פתרון.

קארין אלהרר: בדקתי מה קורה בעולם, למשל בארצות הברית, שבהרבה מקרים יכולה להוות דוגמה, למשל – בנושא של שוויון זכויות ושוויון הזדמנויות.

קארין אלהרר: אחד הפתרונות שנמצאו שם זה מכשיר שנקרא Angel sense.

קארין אלהרר: המכשיר מציג את סדר היום של הילד בצורת יומן על גבי מפה, זיהוי אוטומטי ורציף של מקומות בהם הילד שוהה, כולל דיווח על יציאות וכניסות, התרעות אל הימצאות במקומות לא מוכרים, זיהוי של תנועה במקומות ומאפייניה, מצב פעולה מיוחד למקום בו ילד הלך לאיבוד, יכולת להקשיב לילד מרחוק כאמצעי ביטחון נוסף – שזה בסימן שאלה, מבחינתי, וזה מהווה הרתעה עבור אותם גורמים שעלולים לפגוע בילדים.

קארין אלהרר: דוגמה למקרים שבהם זה יכול להוות פתרון – ילד שעלה על הסעה לא נכונה.

קארין אלהרר: ההסעה נעצרת באיזשהו מקום לא מוכר – ששוב, אלה המקרים שבהם מבוצעות בילדים עבירות, התנהגות שונה מהרגיל, ההורה יכול להפעיל מיקרופון ולהבין בדיוק מה קורה.

קארין אלהרר: זה מעין "פאוץ'" קטן שהילד נושא אתו.

קארין אלהרר: אני מבינה שיכול לקום קול צעקה מצד המערכות שיגידו שזה לא הגיוני שלא יתנו אמון.

קארין אלהרר: אין פה עניין של חוסר אמון.

קארין אלהרר: יש פה עניין של מקדם בטיחות.

קארין אלהרר: כרגע אנחנו נמצאים במקום שבו הורים לילדים עם מוגבלות מורכבת, קשה, שהיכולת שלהם להצביע על גורם מעוול קיימת במידה מועטה או לא קיימת בכלל – דווקא במקרים האלה ראוי שכן ניתן את אותו מקדם ביטחון, אפילו במחיר של להשתיק את זה בזמן ההימצאות במסגרת החינוכית, במידה והמסגרת מתנגדת כי זה נוגד עקרונות כלשהם של אמון בצוות המטפל בבית הספר.

קארין אלהרר: , וכו'.

קארין אלהרר: שורש הבעיה כשמדובר בהסעות היא העובדה שמדובר בכמה גורמים אחראים.

קארין אלהרר: יש את משרד החינוך ויש את הרשות המקומית.

קארין אלהרר: הרשות המקומית מתקשרת במכרזים עם כל מיני חברות הסעות שלפעמים הן חברות מאד מפוקפקות, שמגיעים עם כלי רכב מאד לא אמינים, שמעסיקים אנשים לא ראויים ושם נופלים הדברים.

קארין אלהרר: אנחנו יכולים להגיד שנתקן את זה.

קארין אלהרר: זה יכול להיות אבל זה ייקח הרבה זמן, אם בכלל.

קארין אלהרר: אנחנו יכולים להגיד שאנחנו רוצים למצוא פתרון ואני חושבת שיש פה פתרון שהוא פשוט ליישום ונותן מענים להורים המודאגים, שבאמת ליבי אתם, במובן הזה שכמו כל הורה שילדו יוצא למסגרת הוא לא שקט, אבל פה חוסר השקט שלהם כפול ומכופל.

קארין אלהרר: אני חושבת שמגיע גם להם קצת יותר שקט ממה שיש להם עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: אני מסכימה לחלוטין.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להעיר לגבי המכרזים – משרד החינוך מוציא אותם ולפחות אומר מה הן הדרישות, ההעדפות וצריך לזכור גם את ועדת צרפתי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לראות פה כמה דברים – אחוז תלמידי החינוך המיוחד בעלי זכאות לליווי עומד על 35% מתוך כלמעלה מ-85 אלף ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: רק 35%.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שזה עניין של תקציב, כי צריך לצמצם.

אורלי לוי אבקסיס: בשורה התחתונה יש יכולת לתעדף הסעות שנותנים פתרונות.

אורלי לוי אבקסיס: אביזרי בטיחות, מצלמות בתוך ההסעות – אמצעים אלה לא זוכים להתייחסות יותר מדי גדולה.

אורלי לוי אבקסיס: אומרים שתינתן עדיפות של 10%.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מסתכלים בפועל, אז הרוב לא עושים את זה.

אורלי לוי אבקסיס: כנראה שהתמריץ הזה לא מספיק חזק.

יעקב מרגי: כי מרכיב המחיר מקבל תעדוף יותר גבוה.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אנחנו צריכים לראות איך לשנות את תנאי המכרז כדי להבטיח שאם אנחנו לא יכולים לממן את הסייעת או את הליווי לאותם ילדים, כי לא סתם נגזר ב 35%, אנחנו יודעים שהרוב זקוקים.

אורלי לוי אבקסיס: שעה וחצי של נסיעה – אלה הן התקנות, מהילד הראשון עד הפיזור של הילד האחרון.

אורלי לוי אבקסיס: זה המון זמן.

<אביבית ברקאי: אלה תקנות רק לפעוטות.

<אביבית ברקאי: לגבי חינוך אין עדיין מענה - - -

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: וזה גם ארוך מדי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים פה באוכלוסייה חלשה, שלחלקם יש אי יכולת לעבד את הנתונים בצורה כמו שאנחנו מתייחסים לילד רגיל.

אורלי לוי אבקסיס: עדיין יש הוראות של משרד החינוך לגבי הכשרה של הצוות המקצועי, של הנהגים, של המלווים.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עם זה?

אורלי לוי אבקסיס: נרצה תשובות.

אורלי לוי אבקסיס: גם לגבי הרעיון פה.

אורלי לוי אבקסיס: בוועדת צרפתי הוסקו כמה מסקנות ויצאו המלצות.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מסתכלים מי ישב בוועדה אנחנו מגלים שחסרים פה גורמים ושחקנים מרכזיים.

אורלי לוי אבקסיס: לא ייתכן שוועדה שהמסקנות שלה להפיל את כל הנושא הזה על השלטון המקומי – באותה ועדה לא יהיה נציג של השלטון המקומי.

אורלי לוי אבקסיס: יש פה איזשהו אבסורד.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: אני רוצה להבהיר שהוועדה הזו מלכתחילה - - הומלץ שתקום ועדה בין משרדית על ידי ועדת החינוך של הכנסת.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: מי שעמד בראשה היה חבר הכנסת זבולון אורלב לשעבר.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: הוא המליץ, וביקש מכל המשרדים שישבו אז סביב השולחן להקים ועדה בינמשרדית שתדון בנושא הסעות.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: ההצעה הזאת, בסופו של דבר, לא ברור למה – מטעמים פנימיים של משרד החינוך – התמסמסה.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: הוחלט שוועדת החריגים של משרד החינוך, שבראשה עמד הסמנכ"ל, היום מנכ"ל משרד הפנים יגאל צרפתי, היא זו שבעצם תדון, בין לבין, גם בנושא הזה של ההסעות וכך בעצם יצא דוח צרפתי שרק לאחרונה נחשף.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: הם היו צריכים להעביר את מסקנות הוועדה תוך 6 חודשים לוועדת החינוך, מה שלא היה.

אורלי לוי אבקסיס: אז הוקמה ועדה, לא כל השחקנים היו בתוכה.

אורלי לוי אבקסיס: דעתם לא נשמעה.

אורלי לוי אבקסיס: הוסקנו מסקנות ועדיין לא יושמו.

אורלי לוי אבקסיס: נשמע את משרד החינוך בנושא הזה.

<הילה סגל: אנחנו פה בנציגות רחבה להדגשים שונים שיכולים לעלות מהדיון הזה.

<הילה סגל: נמצאות פה נציגות מהאגף לחינוך מיוחד, אני מהשירות הפסיכולוגי הייעוצי של משרד החינוך.

<הילה סגל: נמצאים אתי כאן חברים נוספים מהמשרד - אלכס מאגף ההסעות, ולגבי ההסעות - - -

אורלי לוי אבקסיס: נתחיל עם אלכס, מההסעות.

<אלכס שפרלינג: אני הממונה על ביקורת הסעות.

<אלכס שפרלינג: אני חייב לתקן בנושא של הנציגות.

<אלכס שפרלינג: בוועדת צרפתי אכן ישבו נציגים של מרכז השלטון המקומי.

אורלי לוי אבקסיס: הם לא היו שותפים להמלצות, זה גם מה שכתוב בדוח.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נשים את זה על השולחן.

אורלי לוי אבקסיס: האוצר ישב בוועדה וכנראה שקולו נשמע יותר מאשר האחרים וכנראה באיזשהו אופן הוא כפה על השלטון המקומי להיות אחראי על הדברים הללו.

<אלכס שפרלינג: זה לא עניין של כפיה, זה עניין שבכלל - לפי החוק, ארגון וביצוע הסעות הם בתחום האחריות של הרשויות.

<אלכס שפרלינג: משרד החינוך רק מתקצב ובעצם יש לו תפקיד רגולטורי.

<אלכס שפרלינג: הוא זה שמנחה את הרשויות המקומיות כיצד לבצע.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו גם לא רואים בעין יפה את זה שנציגי השלטון המקומי לא הגיעו לכאן, אבל הם פיקססו לנו כמה התייחסויות.

<אלכס שפרלינג: אז קודם כל – כמו שאמרתי, הנושא של ארגון וביצוע הסעות תלמידים נמצא בתחום אחריותן של הרשויות המקומיות, ולמשרד החינוך תפקיד רגולטורי בלבד, ותפקיד של מתקצב – אנחנו משתתפים במימון ההסעות והוצאות הליווי.

<אלכס שפרלינג: כדי לסבר את האוזן, למרות שאני לא חסיד גדול של העלאת נושאים תקציביים, משרד החינוך – התקציב שמוקדש מטעמו לנושא ההסעות הוא מעל מיליארד שקל בשנה, רק בנושא הסעות.

<אלכס שפרלינג: מתוכו, כ 65% לחינוך המיוחד.

<אלכס שפרלינג: כמובן שסכום דומה משולם גם על ידי השלטון המקומי.

<אלכס שפרלינג: זה בהיבט התקציבי.

<אלכס שפרלינג: עוד אני חייב לציין שנושא של ליווי גם הוא מתוקצב חלקית בלבד על ידי משדר החינוך ולמרות התקצוב החלקי, החלק של משרד החינוך הוא מעל 180 מיליון שקל בשנה.

קארין אלהרר: איך ה matching ביניכם?

קארין אלהרר: 75-25?

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: בין 40% ל 90%.

<אלכס שפרלינג: משהו כזה.

אורלי לוי אבקסיס: כך אומר המחקר.

אורלי לוי אבקסיס: יש פה מדרגות.

<אלכס שפרלינג: בנושא המכרזים באמת, משרד החינוך הוא זה שאחראי לניסוח המכרז, באישור של הלשכה המשפטית של שמרד החינוך ובגיבוי לשכות משפטיות של הייעוץ המשפטי של השלטון המקומי.

<אלכס שפרלינג: בעצם אנחנו כל שנה מדי שנה מפרסמים מכרז הסעות ומעבירים אותו לארגון המועצות האזוריות ומרכז השלטון המקומי, כאשר מבחינה רגולטורית, ואני שוב מדגיש – כל הדרישות נמצאות בתוך המכרז.

אורלי לוי אבקסיס: איך אתם מתעדפים הסעות שבאות לתת רשת ביטחון נוספת?

<אלכס שפרלינג: זו לצערי לא החלטה שלי, אולי הייתי נוהג אחרת, אבל אנחנו גם מוגבלים מבחינה משפטית.

<אלכס שפרלינג: הוחלט לתת עד 10% תעדוף, ולא מעבר לזה.

אורלי לוי אבקסיס: משרד המשפטים החליט?

<אלכס שפרלינג: הלשכה המשפטית של משרד החינוך יחד עם הלשכה המשפטית של מרכז השלטון המקומי.

אורלי לוי אבקסיס: יש כאן נציג של הלשכה המשפטית?

אורלי לוי אבקסיס: יש פה נציג של משרד המשפטים?

יעקב מרגי: אני ינוקא בנושאים משפטיים, אבל אני לא מבין שיש פה בעיה חוקתית, זה עניין של מדיניות – מה חשוב לשר, להנהלת המשרד.

יעקב מרגי: השאלה איפה אתם שמים דגשים.

יעקב מרגי: אין פה בעיה חוקתית.

<אלכס שפרלינג: אני גם לא מומחה לנושאים משפטיים, אני רק יכול להגיד שבין היתר - - -

קארין אלהרר: מה היתה הטענה המשפטית?

<אביגיל סון-פלדמן: אני ממשרד המשפטים, אבל אני מהתחום הפלילי.

אורלי לוי אבקסיס: יש בעיה בלתת יותר מ 10%?

אורלי לוי אבקסיס: בהתייחסות של השלטון המקומי הם רושמים כמה דברים, וחשוב לתת את ההתייחסות גם אם הם לא הגיעו לכאן.

אורלי לוי אבקסיס: בסופו של דבר הם אלה שיוצאים למכרזים, הם אלה שמעסיקים את חברות ההסעה.

אורלי לוי אבקסיס: "כגוף המייצג את הרשויות המקומיות עליהם מוטל לקיים את החינוך המיוחד ולהקים את מערך ההסעות בחן המרכז את המלצות ועדת דורנר ואת טיוטת המלצות ועדת צרפתי, ריכז את הערותיו וביקש לקיים התדיינות עם משרד החינוך בנושא, בקשה אשר לא נשאה פרי".

אורלי לוי אבקסיס: לא התדיינתם אתם כלל.

אורלי לוי אבקסיס: "אולם חשוב להבהיר בראש ובראשונה כי המרכז סבור כי לא ניתן לקיים דיון במרכיב הסעות החינוך המיוחד מבלי שיתקיים דיון מקיף וכולל בנושא החינוך המיוחד, וחשיבה מחודשת על ההגדרה של קיומו".

אורלי לוי אבקסיס: יש ביניכם נתק, לפי התגובה שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: יש נתק.

<אלכס שפרלינג: יש נתק לפי התגובה.

אורלי לוי אבקסיס: ואיפה הילדים, בין הכיסאות?

<אלכס שפרלינג: קשה לי להגיב בנושא הזה כי אני לא נוהג להגיב בהיעדר של צד כלשהו לעניין, אבל אני יכול לומר שנפגשנו כמה וכמה פעמים וכיוון שהנושא קשור – שוב ושוב אני חוזר להיבט התקציבי – צריך לנהוג בזהירות.

<אלכס שפרלינג: אני מבין את הצורך להתחשב, לקחת בחשבון את האוכלוסייה המיוחדת הזו, אבל לא צריך לשכוח, לצערי, את ההיבט התקציבי, גם, בין היתר, את הנושא של תעדוף.

<אלכס שפרלינג: אני מאמין שחלה מההחלטה לא לתת יותר מ 105, ועוד פעם – לא אתייחס להיבט המשפטי של הנושא, אבל בין היתר אני מאמין שמה ש- - -

אורלי לוי אבקסיס: נראה לי שמשפטית זה לא המכשול שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: אז ניזהר מלומר דברים שאחר כך יתבררו לנו כ - - -

<אלכס שפרלינג: אבל בין היתר גם הנושא התקציבי השפיע על הנושא הזה.

<אלכס שפרלינג: כמובן שכל הצעה במכרז שתכלול את כל המרכיבים הטכנולוגיים האלה – תעלה יותר.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה אם יש לנו מנגנוני הגנה אחרים.

אורלי לוי אבקסיס: לפי מה שאנחנו מתרשמים – לא.

<אלכס שפרלינג: בהתייחס לאותם 3 מקרים שהעלתה חברת הכנסת – מתוך המקרים שהועלו רק מקרה אחד היה קשור נטו להסעות.

קארין אלהרר: שניים.

<אלכס שפרלינג: לא, אחד נטו.

אורלי לוי אבקסיס: הנהג לא קשור להסעות?

אורלי לוי אבקסיס: מה שקרה בחיפה לא נחשב?

קארין אלהרר: לא הסתרתי ואני אומרת בגלוי – חלק מהמקרים התרחשו בבתי הספר וחלק – בהסעות.

קארין אלהרר: אני באה לדבר על המכלול של המקרים.

קארין אלהרר: אני לא מתעסקת ספציפית באיפה זה קרה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אנחנו צריכים כוועדה לראות, בכל נקודת זמן, מה המעטפת הנכונה.

קארין אלהרר: אני מבינה, אבל אני חושבת שהמקום של הדיון מי יממן את ההסעות ואיפה יהיה הליווי, אם יהיה, זה דיון שמתקיים כבר - - ואני זוכרת את הדיונים האלה, עוד הייתי מייצגת מטעם הקליניקה, זה מ 2009, כשהיתה ישיבה של ועדת החינוך עם יושב הראש זבולון אורלב, למטה, באולם "גליל".

קארין אלהרר: היתה ישיבה מאד סוערת והוחלט מה שהוחלט, ומשרד החינוך בזמנו החליט שלא להתעסק בעניין.

קארין אלהרר: אני כן חושבת שצריך לעשות לזה טיפול שורש.

קארין אלהרר: אבל אני חושבת שבינתיים גם צריך לתת מענה, ולא שמעתי את התייחסות

קארין אלהרר: כם מה אתם חושבים על הבינתיים.

<אלכס שפרלינג: אני העליתי את הנושא הזה של אותם שלושה מקרים פרטניים לא בגלל שאני חושב שצריך להתייחס רק למקרים הפרטניים.

<אלכס שפרלינג: כמובן שצריך להסתכל על הבעיה בכללותה ולנסות למצוא פתרון.

<אלכס שפרלינג: אני העליתי את הנושא מסיבה פשוטה, כדי להראות שמתוך אותם שלושה מקרים, גם האמצעים הטכנולוגיים לא היו מונעים את התרחשות הדברים.

קארין אלהרר: אם הוא לקח אותו לחדר מדרגות, לא היית יודע את זה?

<אלכס שפרלינג: לא.

<אלכס שפרלינג: אם אנחנו מדברים על אמצעים טכנולוגיים – שלושה דברים עיקריים: מצלמות אבטחה בתוך רכב ההסעה, מערכת של איכון הרכב – כלומר, לדעת איפה הוא נמצא בכל רגע נתון, והמערכת השלישית של ניטור התנהגות הנהג בעת הנסיעה.

<אלכס שפרלינג: אז כל שלושת המרכיבים הטכנולוגיים האלה לא היו מונעים את התעסקותו של אותו נהג הסעות עם הילדה בחדר המדרגות.

קארין אלהרר: אני לא הצעתי את שלושת המרכיבים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: לא, זה התעדוף בתוך המכרז.

קארין אלהרר: זה בדיוק מה שאני מנסה לומר – זה לא עובד.

משה מזרחי: וזה קיים, מה שאתה מתאר?

<אלכס שפרלינג: זה לא קיים ברוב ההסעות.

אורלי לוי אבקסיס: כמה, באמת, הסעות עם אמצעים טכנולוגיים יש, מהסך הכל, בממוצע?

<אלכס שפרלינג: אין לי מידע.

אורלי לוי אבקסיס: אתה אחראי על עניין ההסעות.

אורלי לוי אבקסיס: אתה לא יודע כמה נעזרו באמצעים הטכנולוגיים כדי להשיג את ה 10% האלה?

<אלכס שפרלינג: אני לא יכול לומר לך מהסיבה שבעצם, רוב המכרזים לא נסגרו עדיין.

<אלכס שפרלינג: למי שמוגשת ההצעה - - -הרשויות המקומיות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אתם יודעים מהשנה שעברה.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: רק לומר שממצאים יותר פשוטים שקיימים היום בתקנות והילדים זכאים לה – כמו ליווי, ומדובר כאן על ליווי, לצערנו הרב אנחנו רואים שגם מקום שילד זכאי למלווה הוא לא תמיד זוכה לו.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: זה קורה הן מטעמים של אי מציאת מלווה והן מטעמים אחרים אבל בפועל, גם באותם 35% אין מלווים, אין מלווים בפועל.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: יתרה מכך, גם במקומות שיש מלווים, לא תמיד המלווים מדווחים.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: לא אחת אנחנו רואים שהמלווים מועסקים על ידי חברות ההסעה ולא על ידי הרשות המקומית.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: ניגודי העניינים כאן הם מובהקים, בולטים וזועקים לשמים.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: מדוע שמלווה כזה שמועסק על ידי חברת ההסעה ידווח למישהו על מה שקרה בהסעה?

<אביבית ברקאי - אהרונוף: וזה מה שקורה בשטח.

אורלי לוי אבקסיס: אלה יהיו חלק מההמלצות היום של הוועדה – לעשות את ההפרדה, ואתם תצטרכו לפקח שישנה הפרדה.

אורלי לוי אבקסיס: כלומר, חוזה נפרד לגבי המלווים, שההתקשרות תהיה בין השלטון המקומי לבין המלווים, שיאתרו אותם ושיתנו להם גם את ההכשרה כפי שהוועדה ממליצה – דרך אגב, וגם חוזר המנכ"ל של משרד החינוך לגבי הכשרה של אותם צוותים בנושא של מניעת פגיעות מיניות בילדים הללו.

אורלי לוי אבקסיס: אז קח לתשומת לבך, כי זה חלק מההמלצות היום.

אורלי לוי אבקסיס: דבר שני –אני רוצה לדעת איזה אמצעי פיקוח יש לכם על התנהלות ההסעות.

<אלכס שפרלינג: קודם כל, יש לנו היום חברה קבלנית שמבצעת את הביקורות.

<אלכס שפרלינג: מראש אני כבר יכול להגיד שהתקצוב שלה איננו מספיק.

<אלכס שפרלינג: אי אפשר להגיע לכל מקום בכל רגע נתון.

אורלי לוי אבקסיס: כמה מפקחים יש?

אורלי לוי אבקסיס: כמה הסעות?

<אלכס שפרלינג: 12 מפקחים.

<אלכס שפרלינג: יש בסביבות 30 אלף הסעות, 30 אלף מסלולים.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יכול להגיד לי שכל דבר זה תקציב, ואם זה כך – מה נותר לנו לעשות.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא איך המשרד רואה את זה נגד עיניו, איך זה בסדר הדברים של המשרד?

<אלכס שפרלינג: אז פה אני אתייחס להמלצות ועדת צרפתי.

<אלכס שפרלינג: היתה לנו בשבוע שעבר ישיבה של ועדת החינוך של הכנסת שבה נדונו המסקנות.

<אלכס שפרלינג: אני אעלה שתי מסקנות עיקריות.

<אלכס שפרלינג: דבר ראשון זה בעצם תגבור משמעותי של מערך הביקורות.

<אבנר ערקבי: סליחה.

<אבנר ערקבי: לא נתנו שום מסקנות.

<אבנר ערקבי: אני הייתי בישיבה הזאת.

<אבנר ערקבי: שום ועדת צרפתי - - -

אורלי לוי אבקסיס: אחר כך תתייחס, ברשות דיבור.

<אלכס שפרלינג: אז דיברו על יישום מסקנות ועדת צרפתי, ועוד פעם - אני נמנע מלתת איזה הצהרות כי קל מאד לצאת בהצהרות, קשה יותר ליישם, גם בהיבט התקציבי – צריך לומר את זה.

אורלי לוי אבקסיס: בוא ננעל את הדיון, אם כל משפט שני שלך יהיה – בהיבט התקציבי.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שאנחנו לא נתקדם מפה לשום מקום.

<אלכס שפרלינג: זה נכון, אבל במגבלות התקציביות אנחנו חייבים לעשות את המיטב.

<אלכס שפרלינג: גם אם נעלה מ 12 אנשים שעוסקים היום בביקורת ל-100 איש, עדיין, 100 איש - - -

יעקב מרגי: אתה סותר את עצמך.

יעקב מרגי: אתה הרגולטור.

יעקב מרגי: האחריות רובצת עליך.

יעקב מרגי: התפקיד שלך הוא לעשות את המקסימום בכלים שניתנו לך.

יעקב מרגי: יש אנשים שהמומחיות שלהם היא לעשות את זה, לעשות תכניות עבודה של פיקוח, של רגולציה.

יעקב מרגי: אני לא יכול להסתתר כשאתה אומר לי שיש רק 12 מפקחים ו-30 אלף ומשהו הסעות.

יעקב מרגי: אז עושים תכנית עבודה עם הכלים שיש.

יעקב מרגי: בשנה, אם אתה מחלק – אנחנו יכולים לדעת ולראות כמה פעמים אותו מפקח, אותה יחידה, הגיע למועצה אזורית מסוימת ובדק.

יעקב מרגי: אנחנו אף פעם לא מגיעים למקסימום, אבל כשאתה נותן לי תשובה כזו – אתה אומר: יש לי שכפ"ץ, יש לי מגננה.

אורלי לוי אבקסיס: התחושה היא שהפיקוח הזה הוא כדי לשים V על הנייר.

יעקב מרגי: כמעט בכל שאלה הסתובבת סביב המצוקה.

יעקב מרגי: יש מצוקות במדינה.

יעקב מרגי: יש סדרי עדיפויות.

יעקב מרגי: מה לעשות?

אורלי לוי אבקסיס: ניקח את זה צעד קדימה - אנחנו הרי בדיוני תקציב.

אורלי לוי אבקסיס: האם המשרד שלך דרש ממשרד האוצר לתגבר את העניין התקציבי כדי לפתור את הבעיה הזו?

<אלכס שפרלינג: דרשנו, ויש - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה?

אורלי לוי אבקסיס: כמה חסר לכם?

<אלכס שפרלינג: כרגע אנחנו מדברים על סביב 20 מיליון שקל תוספת, גם לענייני ביקורות וגם לעניין הדרכה.

<אלכס שפרלינג: אני מקווה שהסכום הזה יאושר.

אורלי לוי אבקסיס: ואם הוא יאושר, איפה אנחנו נעמוד?

יעקב מרגי: גם אם לא יאושר הוא חייב לעמוד ביעד.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה – כמה אנחנו מכסים מהבחינה הזו.

<אלכס שפרלינג: אי אפשר לכסות 100% אבל אם במקום 10% נגיע ל 50%, גם זה, מבחינתנו, יהיה - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: זה מבחינתנו ממש לא מספק.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לפנות למשרד החינוך בעוד שאלה: חלק מההמלצות היה, כפי שציינו קודם - הסדנאות, הקורסים.

אורלי לוי אבקסיס: בואי ותספרי לי כמה מזה מיושם, כמה עברו, כמה נמצאים.

אורלי לוי אבקסיס: חלק מההמלצות של המשרד – ואני אקרא אותם – ואותי זה קצת עצבן כי מדובר שם על "מומלץ: - "מומלץ לכל מסגרת חינוכית למנות צוות מוביל בתחום החינוך המיני באחריות היועצת או עובד ההוראה שעבר הכשרה בהתאם לתכנים של משרד החינוך.

<הילה סגל: אנחנו מדברים על עבודה חינוכית עם הצוותים החינוכיים בבית הספר, אני עושה הפרדה - לא למלווים של ההסעות.

אורלי לוי אבקסיס: זה ברור לי.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אנחנו מסתכלים על המכלול.

אורלי לוי אבקסיס: לי יש תחושה שלכל אורך הדרך יש התרופפות.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, אין כיסוי אמיתי.

אורלי לוי אבקסיס: לגבי ההסעות.

אורלי לוי אבקסיס: אתה רוצה לומר לי שכל המלווים וכל נהגי ההסעות עברו את הקורסים האלה?

<אלכס שפרלינג: לא.

אורלי לוי אבקסיס: למה לא?

<אלכס שפרלינג: בואו נגיד ככה – חלק מהמלווים והנהגים כן עברו את הקורסים, אבל - --

אורלי לוי אבקסיס: זו לא הוראה מחייבת?

<אלכס שפרלינג: לא.

אורלי לוי אבקסיס: למה?

<אלכס שפרלינג: זה מומלץ.

<אלכס שפרלינג: זו איזושהי הוראה ממליצה, לא מחייבת.

אורלי לוי אבקסיס: בנושא הזה זה מומלץ.

אורלי לוי אבקסיס: בנושא של הצוות המקצועי – גם מומלץ.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקריאה.

אורלי לוי אבקסיס: למה כתבם מומלץ ולא חובה?

<הילה סגל: כי מומלץ משהו מסוים.

<הילה סגל: הצוות המקצועי הוא מומלץ.

<הילה סגל: לגבי איזה הכשרות, איזה מהלכים צריכים להיות בבית ספר – זה לא מומלץ.

<הילה סגל: דווקא בחינוך המיוחד במקרים האלה, זה נכון – ישנו סיכון מוגבר יותר לילדים בעלי צרכים מיוחדים, אבל דווקא בחינוך המיוחד במקומות שבהם הצוות הטיפולי מוגבר, הפניות של הילדים, הפתיחה של הסיפורים מגיעים דרך הצוותים.

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי, אם זה חובה, כמה הכיסוי?

<הילה סגל: עשינו מהלך לפני 4 שנים, משותף עם משרדי הממשלה, יחד עם אשלים, ועם קרן שלם יחד.

<הילה סגל: זה נעשה מתוך הבנה שהילדים האלה, צריך ללמד אותם איך להתנהג בחברה, גם בהיבט המיני והחברתי.

<הילה סגל: הכיסוי הוא כיסוי רחב מאד, זה חלק מהחובה בבתי הספר, ואנחנו רואים את זה קורה.

אורלי לוי אבקסיס: כמה אנשי צוות עברו את ההכשרה?

אורלי לוי אבקסיס: 500, לא?

<הילה סגל: תלוי איזה.

<הילה סגל: יועצים חינוכיים, כמו שהיום כתבתי – מחויבים בהכשרה הזו כחלק מהעבודה שלהם ורישיון הייעוץ.

<הילה סגל: פסיכולוגים - עברו הכשרה גם למענה טיפולי רחב וגם למענה טיפולי - - -

אורלי לוי אבקסיס: בכל המסגרות יש יועצים חינוכיים ופסיכולוגיים סביב השעון?

<הילה סגל: לא סביב השעון.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שיש ימים שבהם אין צוות – לא פסיכולוגי ולא ייעוצי.

אורלי לוי אבקסיס: זה נכון?

<מימי פלצ'י: מסגרות בהן לא יועצת ולא פסיכולוג – כן, ומתוך התפיסה הזו אני אתייחס.

<מימי פלצ'י: זו אחת הסיבות שהפיתוח המקצועי דואג להכשרת צוותים מקצועיים בכלל, גם עובדי הוראה, בנושא.

<מימי פלצ'י: הם לא הופכים להיות מומחים בנושא ייעוצי טיפולי, אלא הם מקבלים רקע – בהתייחס לאיתור, למענה, לשיח, לקודים התנהגותיים מקובלים בנושא הזה ובכלל - - -

אורלי לוי אבקסיס: מי מעביר להם את זה?

יעקב מרגי: וכמה עברו את זה?

יעקב מרגי: אני אגיד לך את האמת – פה מתחילים הפוך.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד ליועצת, לפסיכולוגית וליועצת החינוכית, אני יוצא מתוך הנחת עבודה, בגלל צוק העתים ובגלל החוסר בתקציבים שכבר יש להם הכשרה בסיסית מינימלית של כישורי חיים.

יעקב מרגי: הם למדו ביסודי כישורי חיים.

יעקב מרגי: למה אני צריך שם השתלמויות כשאין לי כסף?

יעקב מרגי: למה לא להתחיל עם הצוות במגע הראשוני?

<הילה סגל: אבל על זה היא מדברת, בדיוק.

אורלי לוי אבקסיס: הוא מדבר על המסלול של הצוותים.

יעקב מרגי: אם יש בעיה תקציבית, וקצב של ביצוע - למה לא להתחיל קודם כל עם הצוות?

אורלי לוי אבקסיס: למה אין הוראה, למשל, שאנשי הצוות יהיו חלק מהמסלול - - שלהם - - -

<קריאות: - - -

יעקב מרגי: הסקירה שנתת – קודם כל על ההכשרה הראשונית ליועצים - - -

<קריאה: - - -זה לא משקף בחינוך המיוחד.

<מימי פלצ'י: אולי אם אוכל לתת בשתי מילים את המעטפת הרחבה.

<מימי פלצ'י: אני רשמתי לעצמי את נושא ההכשרה.

<מימי פלצ'י: אנחנו מקיימים שיח עם האקדמיה בכלל באיזה נושאים חשוב לקיים כבר בשלב ההכשרה – ורשמתי לפני, אני חושבת באמת שזה נושא משמעותי, כמו שאנחנו חושבים על עוד נושאים.

יעקב מרגי: והמורים?

יעקב מרגי: והצוותים שנמצאים היום?

יעקב מרגי: עזבי את אלה שיוכשרו בעתיד.

<הילה סגל: זה משהו שנעשה עם המורים בבית ה ספר.

<הילה סגל: אני אשמח להעביר לכם את זה, זה בדיוק זה, וזה נעשה על ידי אוסף של משרדים, בצורה משותפת.

אורלי לוי אבקסיס: מה, החוברת?

<הילה סגל: לא רק החוברת.

<הילה סגל: אני חייבת להגיד, באמת, באמת, אני לא מנסה למרוח כאן אף אחד.

אורלי לוי אבקסיס: כמה יועצים או פסיכולוגים חסרים לנו במסגרות האלה?

<הילה סגל: המסגרות האלה הן מסגרות ראשונות, והצוותים הטיפולייים שלהם, לא רק של שפ"י – מטפלים, פרא-רפואיים, עובדי הוראה סופר מקצועיים.

<הילה סגל: צריך להבין – המסגרות האלה הן מסגרות סופר מקצועיות.

<הילה סגל: לא דיברנו על חוסר תקציב, זה – בהסעות.

<הילה סגל: דיברנו על עבודה תשתית מחייבת, היום, בכל בתי הספר של החינוך המיוחד, כולל הסייעות.

<מימי פלצ'י: אני רוצה לומר שהמענה – אנחנו חייבים תמיד לחשוב על כאן ועכשיו, אני מסכימה, אבל המענה הוא תמיד בכמה רבדים – הן בכאן ועכשיו, ברמה המיידית, אני מסכימה לגמרי, יש שם ילדים ביום יום, הם צריכים את העין המקצועית, אין שאלה לגבי זה.

<מימי פלצ'י: אני באה מהשדה ואני מכירה את הצרכים בהחלט.

<מימי פלצ'י: יחד עם זאת יש גם את המחויבות שלנו להסתכל לעומק, מעבר לעזרה הראשונה, ועל כך – אנחנו באמת מקדמים בכמה רבדים.

<מימי פלצ'י: ראשית, יש לנו מדריכה ארצית של החינוך המיוחד שעובדת בשיתוף פעולה, מכיוון שברמת התוכן, התוכן יושב בשפ"י, לא כדי לשים עליהם את האחריות אלא כדי לציין את החיבור המחויב, בהן בהתאמה הנדרשת לחינוך המיוחד.

<מימי פלצ'י: גם במגזר הערבי יש לנו מקבילה ליפעת.

<מימי פלצ'י: אז זה היבט אחד.

<מימי פלצ'י: פריסה של מדריכות במחוזות, שיתנו את השטח לשדה, בהתייחס לאירועים כגון האירועים שהוצגו כאן – איך, בעצם מגיבים.

<מימי פלצ'י: זאת, לצד תכנית חינוכית שהיא בתכנית הליבה של החינוך המיוחד שעוסקת בתחומי הכנה לחיים והנושא של חינוך מיני - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה בעצם הפריסה?

<מימי פלצ'י: יש לנו את המדריכה הארצית, יש לנו את המדריכות במחוזות שנותנות מענה בשיתוף פעולה עם היועצות, עם הצוות של השפ"י, בהתייחס לאירועים בתגובה הטיפולית אליהם ובהתייחס לקידום שבעיני זה הטווח הרחוק – של תכניות שמאפשרות לתלמידים, הן את הייעוץ העצמי, מה שנקרא "סנגור עצמי", לדעת, להכיר את הקודים, לדעת איך מבקשים עזרה, בתכנית הראשונית – לא רק על איך מגיבים טיפולית על אירוע שמתרחש, שזו הגזרה של שפ"י עם העין המקצועית שלנו.

<מימי פלצ'י: זה היבט שקידמנו מאד בשנים האחרונות, של פריסה של מדריכות במחוזות.

<מימי פלצ'י: אני לא אצייר תמונה אופטימלית.

<מימי פלצ'י: אני חושבת שיש לנו הרבה מה לקדם בתכנית עומק שתאפשר את המענים המקצועיים, אבל אנחנו בהחלט ערים לסוגיות ובונים את התשתית שתאפשר את המענה.

<מימי פלצ'י: אנחנו השנה פותחים קורס בבית ברל להכשיר מומחים בתחום החינוך המיוחד שיהיו בתוך בתי הספר.

<מימי פלצ'י: זה קורס שהיה בעבר ואנחנו מחדשים אותו בשנה הזו.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומר, קורס אחד - כמה ייקחו בו חלק?

<מימי פלצ'י: למומחים.

<מימי פלצ'י: זה למורים, זה לא ליועצות.

אורלי לוי אבקסיס: כמה ייקחו בו חלק?

<מימי פלצ'י: השנה – כ 30.

<מימי פלצ'י: אבל זה בצד עשייה הדרכתית בשדה.

<מימי פלצ'י: זה לא במקום.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לבדוק אתכם שאלה שעולה לי: "בהתאם לכך, כל מסגרת חינוכית מתחייבת לגבש תכני מותאמת לגילאים, למאפייני האוכלוסייה, להיבטים התרבותיים ולרמת התפקוד של התלמידים.

אורלי לוי אבקסיס: בית הספר יגבש מדיניות ברורה לגבי התנהגות מצוקה בבית הספר, התנהגות מינית בהתייחס למגע, דיבור וחשיפה, בהלימה למדיניות הארצית ולמאפייני האוכלוסייה.

אורלי לוי אבקסיס: |".

אורלי לוי אבקסיס: איך זה עובד, בפועל?

<קריאה: בכל בית ספר, במערכת השעות, יש את מסגרת שעות הכנה לחיים.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה שלי - -

<מימי פלצ'י: איך זה עובד, הבקרה שלנו?

<מימי פלצ'י: המפקחות במחוזות.

אורלי לוי אבקסיס: האם אתם לא צריכים להביא את תכנית העבודה לאישור של משרד החינוך?

אורלי לוי אבקסיס: האם משרד החינוך לא דורש - - -

<הילה סגל: הפסקה שאת קראת היא מתוך מסמך – לא הבאנו את כולו – הוא עב כרס, של עבודה משותפת של האגף לחינוך מיוחד ואגף שפ"י.

אורלי לוי אבקסיס: מה שאומר שכל בית ספר בונה לו את המדיניות שלו.

<הילה סגל: לא.

<מימי פלצ'י: כל בית ספר מחויב.

<מימי פלצ'י: זאת אומרת, מדיניות המשרד - - -

אורלי לוי אבקסיס: השאלה – מה היכולת של המשרד לפקח שהדברים האלה קורים, שזה יושב בהלימה אחת עם העקרונות?

אורלי לוי אבקסיס: כמה תכניות כאלה הוגשו?

אורלי לוי אבקסיס: מי אמור לאשר אותן?

אורלי לוי אבקסיס: מי אמור להעיר עליהן?

<הילה סגל: אני אתייחס ברמה הכללית כי זה קשור לא רק לתכנית המיוחד.

<הילה סגל: אנחנו היינו רוצים לראות תכניות כאלה בכל בתי הספר בארץ, ופיקוח עליהם.

<הילה סגל: אחת הבקשות שלנו בתכנית שמוגשת בימים האלה לשר – שכל בית ספר שמגיש את תכנית העבודה הכוללת למפקח שלו – ולא משנה בפיקוח הכולל או בפיקוח של החינוך המיוחד, יתאר באיזה אופן זה עונה - - -וצריך להבין על מה אנחנו מדברים, איך אנחנו רוצים באמצעות תכנית חינוכית למנוע או לצמצם כאלה מצבים?

<הילה סגל: אנחנו רוצים ללמד ילדים להתנהג אחד עם השני כדי לא לפגוע אחד בשני, אנחנו רוצים, עד כמה שאפשר, מבלי לשים עליהם את האחריות, ללמד אותם להגיד "לא", כשהם רוצים, ואנחנו רוצים שהצוות יאתר ויזהה.

<הילה סגל: אז כן, אנחנו רוצים.

<הילה סגל: אנחנו מטה, אבל זה מוגש בתכנית לשר, עם עוד כמה נדבכים שאני - - -

אורלי לוי אבקסיס: תחילת השנה היא בספטמבר.

אורלי לוי אבקסיס: עוד לא ישבתם על זה?

<קריאות: - - -

אורלי לוי אבקסיס: למה זה לא יהיה חלק מאישור תכנית הלימודים לשנה הקרובה?

<מימי פלצ'י: זה מה שאנחנו רוצים.

אורלי לוי אבקסיס: כמה זמן אתם רוצים את זה?

אורלי לוי אבקסיס: כמה זמן דרשתם את זה?

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לעזור לכם פה.

אורלי לוי אבקסיס: בכל נקודה אנחנו צריכים לראות מה תפקידנו ואיך אנחנו יכולים לסייע להוציא לפועל את האג'נדה הזו.

אורלי לוי אבקסיס: כמה זמן דרשתם?

אורלי לוי אבקסיס: כמה זמן מהפעם הראשונה שדרשתם שזה יקרה?

אורלי לוי אבקסיס: אלא אם כן תגידי לי שזו הפעם הראשונה שאתם דורשים את זה.

<הילה סגל: כתכנית לשר זו פעם ראשונה, אבל כתפיסה ודרישה מהמחוזות זה קיים - - -

אורלי לוי אבקסיס: האם לא מאושרת תכנית עבודה אם אין בה את הפרק הזה?

<הילה סגל: זה צריך להישאל ברמה המחוזית.

אורלי לוי אבקסיס: משרד הרווחה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על המערך של החינוך המיוחד.

אורלי לוי אבקסיס: צריך לזכור שגם מבחינת ההסעות אתם בעצם אפס עד 3, ומ 3 עד גיל 21 זה משרד החינוך.

אורלי לוי אבקסיס: רצית להתחיל מההסעות?

<גלית גבע: אני מנהלת השירות לשיקום בקהילה.

<גלית גבע: בתחילת הדיון דנו בנושא ההסעות.

<גלית גבע: מבחינת ההסעות אנחנו אמונים על טווח גילאים של אפס עד 3 שנים ועל חוק מעונות יום שיקומיים.

<גלית גבע: כרגע יש לנו תקנות עדכניות חתומות, סוף סוף אנחנו יוצאים לדרך עם התקנות האלה, שבאמת - - -

אורלי לוי אבקסיס: הוספנו לכם בוועדת העבודה והרווחה עוד 18 תקנים.

<גלית גבע: עוד 18 תקנים של ממונים על הסעות ברשויות המקומיות שהם כבר מתוקצבים ל-1 בספטמבר, על 2,200 ילדים.

<גלית גבע: זה מחולק בין הרשויות המקומיות.

<גלית גבע: יש כאן חלוקה של תקינה בהתאם לגודל רשות והצרכים.

אורלי לוי אבקסיס: ואת חושבת ש 18 התקנים האלה הם מספיקים?

<גלית גבע: בשלב הראשוני – כן.

<גלית גבע: אנחנו נתנו את הנתונים, הפיזור - - -

אורלי לוי אבקסיס: הם בעצם התוספת לעובד רווחה בתוך אותה רשות.

<גלית גבע: זה מתגבר את הנושא הזה ברשויות המקומיות ונותן איזושהי התמקצעות.

<גלית גבע: אני חושבת שזה יפה כרגע להתחיל עם המפתח הזה.

אורלי לוי אבקסיס: צריך להודות לוועדת העבודה והרווחה, שם עמדנו על זה.

<עדית סרגוסטי: 12 תקנים ל 35 אלף ילדים - - -

אורלי לוי אבקסיס: - - -

<גלית גבע: אנחנו מדברים כאן על קבוצה קטנה יותר, על 2,200 פעוטות, על טווח גילאים אחר.

<גלית גבע: אצלנו, כל הפעוטות – בכל הסעה יש מלווה.

<גלית גבע: המשרד גם מתקצב את הנושא של המלווה.

<גלית גבע: אפרופו מצלמות, שדיברנו על - - -

אורלי לוי אבקסיס: גם פה המלווה נשכר על ידי חברת ההסעה שזכתה במכרז?

<גלית גבע: לא, לא.

<גלית גבע: כאן זה במפורש בתקנות.

<גלית גבע: יש כאן הפרדה.

<גלית גבע: זה או על ידי הרשות המקומית, במידה והיא זו שמפעילה את ההסעות ויש את האופציה דרך קבלן משנה.

<גלית גבע: הרשות המקומית כאן סובריינית להחליט - - -יש כאן או קבלן משנה או הרשות המקומית.

<גלית גבע: יש את האופציה הזו.

יעקב מרגי: אבל האופציה היא של הרשות.

<גלית גבע: של הרשות המקומית.

<גלית גבע: לא של חברת ההסעות.

<גלית גבע: הרשות המקומיתץ

אורלי לוי אבקסיס: בכל מקרה יש הפרדה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו מברכים על זה.

אורלי לוי אבקסיס: יש הפרדה מלאה בין מי שמעסיק את אותן סייעות או מלווים ואז אנחנו יכולים לגדוע את ניגוד העניינים או את הנאמנות הכפולה שיכולה להיווצר לאותו עובד, שמצד אחד חושש למקום עבודתו, שזה לא משכורות גדולות - - -

<גלית גבע: מאד בעיתית המשרה הזו.

<גלית גבע: שעה ביום.

<גלית גבע: זה לא פשוט, ההעסקה הזו.

אורלי לוי אבקסיס: ולכן טוב שעשינו את ההפרדה בין מי מעסיק.

<גלית גבע: גם מבחינת המלווה יש כאן קריטריונים מאד ברורים, וגם מבחינת הנהגים – יש כאן הכשרה שהנהג צריך לעבור, גם המלווה צריך לעבור.

<גלית גבע: לא אפרט עכשיו את כל התקנות אבל שם הכל חלוט וסגור - - -

אורלי לוי אבקסיס: אצלכם כן עןברים הכשרה בנושאים הללו?

יעקב מרגי: את מתמקדת רק במעונות יום שיקומיים?

<גלית גבע: כן.

אורלי לוי אבקסיס: אבל יש לי שאלה נוספת: צריך לזכור שאנחנו לא מדברים רק על אפס עד שלוש.

אורלי לוי אבקסיס: באפס עד שלוש – נכון, משרד הרווחה, רלבנטי לו נושא ההסעות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל משרד הרווחה מחזיק לא מעט מסגרות חוץ ביתיות, מסגרות מועדוניות, וכו'.

אורלי לוי אבקסיס: מה המצב שם?

<גלית גבע: מה שאני יכולה לומר כרגע, וחברותי כאן יפרטו בדיוק את המצב, כי מבחינת אגף השיקום אנחנו מתעסקים יותר עם החוק של החוסים וחוק האפוטרופסות, אבל מה שכרגע – המשרד, יש לנו שני פורומים שעוסקים בדיוק בסוגיות האלה, של פגיעות בקרב ילדים עם מוגבלות, במסגרת ועדת סילמן שכרגע מונתה, ואנחנו דנים שם ועוסקים בכל הסוגיות של התעללות בילדים, הוצאת ילדים מהבית, וכו', כשהמגמה כרגע – בנוסף יש פורם נוסף שדן בסוגיות האלה, שהוא פורום בין משרדי – משרד הבריאות, משרד הרווחה ו "אשלים", המגמה היא כרגע לבצע הנגשה של כל השירותים האוניברסאליים לטיפול בילדים פגועים מינית גם לאוכלוסיית היעד שלנו ולעשות הנגשה של השירותים האלה, כשמדובר, למשל, על 12 מרכזים לילדים נפגעי פגיעות מיניות וכו', רוצים להנגיש את זה לאוכלוסיית היעד גם שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: יש כבר 12 מרכזים?

אורלי לוי אבקסיס: אני לא סתם שואלת.

אורלי לוי אבקסיס: אם יודעים למה אני שואלת.

<חוה לוי: כרגע יש 12.

<חוה לוי: יש צורך להרחיב את זה.

<קריאות: - - -

<חוה לוי: מרכזי הגנה יש 6 בעזרת השם.

אורלי לוי אבקסיס: אחד היה צריך להיפתח בשבוע שעבר, ובעקבות המצב דחינו את הפתיחה.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה בתוך המסגרות?

<גלית גבע: אנחנו רוצים להשלים את הנושא של המספרים – מבחינת האחוזים והטיפול.

<חוה לוי: אני עובדת סוציאלית ארצית לחוק הנוער.

<חוה לוי: למרות שעיקר המומחיות היא באגף השיקום אנחנו נותנים את החלק של החוק, גם אם יש צורך להגן על ילדים על פי חוק וגם בדיווחים שמגיעים אלינו על פי חוק העונשין.

<חוה לוי: מבחינתנו, אנחנו מתייחסים לזה בדיוק אותו הדבר כמו שאנחנו מתייחסים לכל ילד אחר.

<חוה לוי: לא בודדנו עד היום את הנתונים - - -

אורלי לוי אבקסיס: כמה חוקרי ילדים ייעודיים יש לכם לאוכלוסייה הזו?

<רונית צור: אני מנהלת השירות לחקירות ילדים וחקירות מיוחדות של אנשים עם מוגבלות שכלית.

<רונית צור: יש לנו בכלל 100 חוקרי ילדים – ותודה לוועדה - שנותנים את המענה לילדים שנפגעים עד גיל 14.

אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים כמה נלחמנו כדי שיהיו 100?

אורלי לוי אבקסיס: כמה חוקרים מיוחדים יש לאוכלוסייה הזו?

<רונית צור: יש לנו 40 חוקרים מיוחדים שעברו הכשרה.

<רונית צור: הכשרנו הרבה יותר אבל חלק עזבו.

אורלי לוי אבקסיס: מה זמן ההמתנה לחקירה כזו?

<רונית צור: היום אנחנו נמצאים ממש ללא רשימות המתנה גדולות.

<רונית צור: כל החקירות מחולקות.

<רונית צור: אין לנו קלסרי המתנה כמו שהיה בעבר.

<רונית צור: החקירות מחולקות והן בעבודה.

<רונית צור: לכל חוקר יש ביד, בתל אביב כעשר חקירות, מחולקות.

<רונית צור: בכל הארץ ממש אין לחץ, כי יש מספיק חוקרים, וחקירות מיוחדות מתבצעות לפי סדר עדיפות.

<רונית צור: לגבי האוכלוסייה המיוחדת של חקירות מיוחדות – אני לא אמונה על הסעת – אנחנו רק חוקרים את המקרים שילדים נפגעו בהסעות על ידי נהג הסעה.

אורלי לוי אבקסיס: על כמה מקרים כאלה ידוע לכם?

<רונית צור: לא פילחנו, אבל אני בדקתי את המקרים שהובאו בפני הוועדה.

<רונית צור: לפחות שניים מהם באמת נפגעו על ידי נהג ההסעה.

<רונית צור: בדקתי לפני הישיבה.

<רונית צור: מה שאנחנו יכולים לראות – זו באמת לא תופעה חדשה, התופעה הזו לצערנו קיימת, שנהגי ההסעות הם גם בין הפוגעים, מינית.

<רונית צור: מה שאנחנו יכולים לראות שמיוחד באוכלוסייה הזאת, שהיא מגיעה אלינו, אם כבר נחשפת פגיעה, היא הרבה יותר קשה.

<רונית צור: אנחנו רואים שם באחוז מאד גבוה לעומת פגיעות של ילדים – נניח אונס, ומקרים חמורים – מעל 30% - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני לא אטעה אם אומר שעל כל מקרה שנחשף יש מקרים שלא נחשפים, בעיקר באוכלוסייה האת.

<רונית צור: נכון.

<רונית צור: אנחנו יודעים שיש תת דיווח, זו תופעה ידועה.

<רונית צור: אנחנו, בכל אופן מנגישים את החקירה – החקירות שלנו מונגשות.

אורלי לוי אבקסיס: יש לכם המלצה איך מתמודדים עם הבעיה הזאת?

יעקב מרגי: אנחנו נמצאים פה עם המשרדים שאמורים לחשוב איך מונעים, איך חושפים.

יעקב מרגי: תיאור מצב?

יעקב מרגי: זה טוב, אבל אנחנו לא שם.

<רונית צור: אני אמונה על התחום שלי, תחום החקירה, ואנחנו אכן מנגישים את החקירה.

<רונית צור: יש לנו כל מיני פרויקטים מיוחדים לאוכלוסיות מיוחדות איך להנגיש את החקירה.

<רונית צור: מה שאני יכולה, לדעתי, להגיד – שהנושא של קריטריונים בבחירת נהגי ההסעות חייב להיות בדיקה מאד קפדנית לגבי מי שמגיע ונמצא בחיכוך עם ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: היום כמעט לכל מקום שאתה רוצה להתקבל יש מבחן אישיות.

אורלי לוי אבקסיס: כמובן שגם הצעת החוק שתיקנתי אותה יחד עם חבר הכנסת יריב לוין כבר פעמיים, לגבי מניעת העסקת עבריין מין בכל תחום שיש בו נגיעה לילדים – כמה אנחנו יכולים לדעת שזה אכן מקוים, מבחינת הדרישות?

אורלי לוי אבקסיס: האם יש איזשהו פיקוח?

אורלי לוי אבקסיס: גם כלפי רכבי ההסעות שמעסיקים, אם אותו נהג אין לו רישום - --

<קריאות: - - -

<אלכס שפרלינג: מבחינתנו, באגף ההסעות, יש פיקוח.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה שתאמרו את זה לפרוטוקול: זאת אומרת שלא תיתכן התקשרות עם רכב הסעות אם לא הביאו את האישור מהמשטרה שאין לו - - -

<אלכס שפרלינג: לפי דרישות המכרז, כל נהג וכל מלווה שנמצא ברכבי הסעה – חייב להמציא רישום פלילי מהמשטרה - -

אורלי לוי אבקסיס: בדקתם שיש את האישור הזה?

<אלכס שפרלינג: - - מכיוון שכל מסלול בהסעה מובא לאישור המחוז שלנו, אז בעצם, אחת הדרישות, להמציא את כל האישורים האלה, בין היתר - - -

<קריאות: - - -

<קריאה: זה תיקון חדש והוא חל רק על עברייני מין שהורעשו בחמש השנים האחרונות.

<קריאה: לא, בכלל – על כל עובד.

אורלי לוי אבקסיס: אתם דורשים, ואתם בודקים שזה אכן - - -?

אורלי לוי אבקסיס: שיטת האלימינציה

<אלכס שפרלינג: יותר נכון – הרשויות המקומיות, על פי דרישה שלנו, דורשות מקבלנים זוכים את כל המסמכים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: נפנה למשטרה – כמה בקשות הופנו אליכם?

אורלי לוי אבקסיס: יש 30 אלף, אני רוצה לבדוק משהו בשיטת האלמיניציה.

<מלכיאל הטב: לנו אין חיתוך לגבי - - -

אורלי לוי אבקסיס: כמה דרישות הגיעו למשטרת ישראל - - -

<מלכיאל הטב: השנה היו לנו 130 אלף בקשות לאישורי העסקה.

<מלכיאל הטב: אנחנו מדברים על כל המסגרות, מכל העובדים, בכל מוסד.

<מלכיאל הטב: בכלל.

<מלכיאל הטב: אין לנו פילוח לגבי הסעות.

אורלי לוי אבקסיס: כבר יותר ממה שהיה בתקופות שבקושי היתה פניה.

<מלכיאל הטב: המספרים בהחלט עולים, המודעות בהחלט קיימת.

<מלכיאל הטב: לפלח את זה לפי הסעות, מלווים – אין לנו את הפילוח הזה.

אורלי לוי אבקסיס: כמה מקרים הובאו לידיכם לגבי פגיעה מינית בילדים בעלי צרכים מיוחדים?

אורלי לוי אבקסיס: כמה תיקים נפתחו, או חקירות שהתחילו?

<ויקי אלעמרי: אין פילוח לגבי הסעות.

<קריאות: - - -

<מלכיאל הטב: אנחנו לא יודעים להגיד מבחינת העבירות – ילדים שנפגעו או תיקים שנפתחו בעבירות אלה, האם זה לגבי ילדים - - -

<ויקי אלעמרי: הם בהסעות.

<ויקי אלעמרי: לצורך הדיון הזה, כיוון שהכותרת היתה לגבי הטרדות מיניות, רק בדקנו לגבי הטרדות מיניות במוסדות חינוך, אז אני יכולה לומר שבשנת 2014 יש לנו כרגע 14 תיקים.

<ויקי אלעמרי: בסך הכל, אני מדברת לגבי מוסדות חינוך, זה לא אומר שזה הסעות.

<ויקי אלעמרי: מוסדות חינוך, בכלל.

<קריאות: - - -

<קריאה: הטרדות מיניות, לא פגיעות.

אורלי לוי אבקסיס: למשרד הרווחה יש נתונים?

אורלי לוי אבקסיס: אז משרד הרווחה, בבקשה.

<רונית צור: לנו יש נתונים לגבי חקירות שמגיעות אלינו.

<רונית צור: מתוך 870 חקירות מיוחדות, שזה אנשים עם מוגבלות, ביצענו 457 הם ילדים עד גיל 18 עם מוגבלות שכלית, שנחקרו על ידינו.

אורלי לוי אבקסיס: בכמה מהם היתה המלצה להעמדה לדין?

<רונית צור: אנחנו עושים את החקירה וזה עובר למשטרה.

<ויקי אלעמרי: הפערים בגלל סוג העבירה - - -חוקרי ילדים חוקרים ילדים במגוון עבירות החל מהטרדה מינית, מעשה מגונה, בעילה - על כל הרצף הזה.

<ויקי אלעמרי: אנחנו, לצורך העניין, ביקשנו רק לגבי הטרדות.

<ויקי אלעמרי: אני לא מדברת על מעשה מגונה, בעילה ואונס, ולכן, מכאן נוצר הפער.

<ויקי אלעמרי: אבל אלה התיקים שקיימים עכשיו במערכת.

<ויקי אלעמרי: חשוב להבין ממה נובע הפער הזה.

<עדית סרגוסטי: אני מארגון "בזכות".

<עדית סרגוסטי: אני רוצה לשים זרקור קטן לאוכלוסייה שלא דובר בה היום, בכלל, ואלה ילדים שמתגוררים במוסדות.

אורלי לוי אבקסיס: אני התחלתי עם זה, אם שמת לב .

<עדית סרגוסטי: אז אני וצה להחזיר את הדיון לשם כי זו אוכלוסייה נעלמת - - -

<קריאה: לא נעלמת.

<עדית סרגוסטי: אין לנו מספרים מדויקים אבל מדובר לפחות בכמה מאות ילדים שמרביתם מתגוררים במוסדות של האגף לטיפול באדם עם מוגבלות שכלית התפתחותית של משרד הרווחה.

<עדית סרגוסטי: הם גרים במוסדות סגורים שהאפשרות של אנשים מהעולם החיצוני להגיע לשם היא מאד מאד מוגבלת.

<עדית סרגוסטי: הרבה פעמים זה ילדים שמתגוררים במוסדות שמרוחקים מבני המשפחה שלהם, מכל מיני שיקולים מערכתיים, שאין מוסד מתאים בסביבת המשפחה.

<עדית סרגוסטי: אנחנו יודעים, מעדויות של אנשים שמתגוררים במוסדות של אנשים בגירים שפגיעות מיניות קורות שם לא אחת.

<עדית סרגוסטי: אין לנו עדויות ספציפיות לגבי ילדים, אבל לצערי, אפשר להניח שזה קורה גם שם.

אורלי לוי אבקסיס: אניע זוכרת דיון מהיר שאני ניהלתי כשהתברר שאחת החוסות נדבקה באיידס.

אורלי לוי אבקסיס: אז התגלה שגם כשידע המוסד הם לא עדכנו את המשפחה, ואז לא המשיכו עם הטיפול, ואז, מה שקרה, שכשהיא הסתבכה בטפול הרפואי, ואז גילו את האיידס הבינו שהיא נאנסה, ולא פעם אחת, על ידי עובד שהמשיך לעבוד שם.

אורלי לוי אבקסיס: מאוחר יותר בדקו את כל באי המעון.

אורלי לוי אבקסיס: המלצנו גם ליצור איזו שהיא מסגרת של ביקורת פנימית של נהלים, של התנהלות.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עם זה?

<ענת פרנק: אני רוצה להתייחס ממשרד הרווחה.

<ענת פרנק: אני מפקחת ארצית באגף לטיפול באדם עם מוגבלות שכלית התפתחותית.

<ענת פרנק: אני רוצה להתייחס לכמה דברים בדיון.

<ענת פרנק: קודם כל לנושא של פגיעות באנשים עם צרכים מיוחדים, לרבות אנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית, אז הדיון התחיל בנושא של הסעות, אבל אנחנו יודעים שהפגיעות הן לא רק בהסעות, אלא הרבה מעבר לזה.

<ענת פרנק: הם באמת חשופים לפגיעות הרבה יותר.

<ענת פרנק: בספרות המקצועית מדברים היום על פי חמישה, יחד עם תת דיווח מאד רחב, ואני מדברת באופן כללי – לא רק על ילדים, גם על אנשים עם מוגבלות שכלית.

<ענת פרנק: האגף לטיפול באדם עם מוגבלות שכלית, יחד עם האגף לשיקום ויחד עם השירות לטיפול באדם עם אוטיזם יצא במכרז ויש שני מרכזים שזכו במכרז והם נותנים לנו, לילדים שלנו, לרבות המבוגרים, את המענה הטיפולי בתחום של - - -

אורלי לוי אבקסיס: ומה עם גילוי ואיתור?

<קריאה: ומניעה?

<ענת פרנק: הם אמורים לתת את השירות החינוך מיני וגם את ההתערבות בתחום הטיפול , גם בנפגעים, גם בפוגעים, וגם באופן כללי - סדנאות לצוותים, להורים - - -

אורלי לוי אבקסיס: כמה מפקחים יש לכם בתוך המסגרות הללו?

<ענת פרנק: יש אצלנו הפרדה בין מסגרות דיור ובין מסגרות בקהילה.

<ענת פרנק: לכל מסגרת יש את המפקח שלה, שהוא לא מפקח על מסגרת אחת אלא על מספר מסגרות דיור, והוא אמור לעשות איזה שהוא פילוח על כל הדברים.

אורלי לוי אבקסיס: על כל המכלול?

אורלי לוי אבקסיס: על כל הבעיות?

<ענת פרנק: על כל המכלול הטיפולי באותם אנשים שגרים במסגרת.

קארין אלהרר: כמה פעמים הוא מגיע

<ענת פרנק: אין לי את המספרים, כרגע, אז אני נותנת השערה ומבקשת – זה לא משהו שהוא בדוק, לא בדקתי את הדברים, אני לא יודעת להגיד לך.

אורלי לוי אבקסיס: אז תעבירו את המספרים בהמשך, לוועדה.

<ענת פרנק: אין בעיה, אבל מפקח נמצא שם לפחות אחת לשבועיים.

<ענת פרנק: הוא בקשר קבוע עם המסגרת.

<ענת פרנק: הוא בודק מכלול של דברים, החל מסיפוק הצרכים הבסיסיים של האדם, וכלה בתחום החברתי - תכניות הפנאי והחינוך שנעשות במסגרת.

<ענת פרנק: הוא אחראי על כל הדברים, כשהמפקחים הארציים שהם פר נושא נותנים הנחיות לשטח ומבקשים לחדד דברים.

אורלי לוי אבקסיס: יש שם סדנאות של אנשי הצוות לגבי הכשרה בנושא של מניעת היפגעות מינית?

<ענת פרנק: אנחנו מקיימים סדנאות גם בתחום של הקהילה.

<ענת פרנק: בקהילה עברו הרבה יותר סדנאות – לפני שנה או שנתיים יצאו קרן שלם וכמעט תפסו את כל המקומות, המימון היה יחד עם קרן שלם- סדנאות לאנשי צוות, לגופים שונים, למטפלים, לעובדי מקצועיים - ובמסגרות הדיור גם עברו סדנאות אנשי צוות.

<ענת פרנק: גם בתחום עמדות, של חינוך מיני – הדברים הבסיסיים, וגם הנושא של מניעה.

אורלי לוי אבקסיס: כמה אירועים כאלה התגלו אצלכם במסגרות, בשנה האחרונה?

<ענת פרנק: אין לי מספרים, יש לי מספרים ע כמה הגיעו לטיפול.

<ענת פרנק: נכון לעד מאי – מתחילת המסגרות, השנה, עד מאי, אנחנו מדברים על 225 איש שהופנו לטיפול בשני המרכזים שלנו –מרכז "שקל" בירושלים נותן מענה לאזור ירושלים, וחברת "לאורך הדרך" נותנת מענה כלל ארצי.

<ענת פרנק: יש לנו היום טיפול נייד מבאר שבע, קרית גת, אופקים, בדרום, ועד קרית שמונה בצפון.

<עדית סרגוסטי: 225 מתוך כמה?

<עדית סרגוסטי: כמה אנשים נמצאים במסגרות?

<ענת פרנק: אני לא יודעת להגיד לך.

<קריאות: - - -

קארין אלהרר: כמה אנשים נמצאים במסגרות שמהם מגיעים אנשים לטיפול?

<ענת פרנק: אני יכולה להגיד לך כרגע, שמתוך הבית, אנשים שגרים בבתים – וכרגע אני מדברת גם על ילדים וגם על מבוגרים, אני מדברת על מגוון – גם על נפגעים, גם על פוגעים, וגם על חינוך מיני - - -

אורלי לוי אבקסיס: זה פחות מחצי שנה.

אורלי לוי אבקסיס: זה 5-4 חודשים.

<ענת פרנק: יש לנו 34% מהבית, 66% ממסגרות הדיור.

אורלי לוי אבקסיס: זה המון.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי שאלה – היום, כדי להתקבל להרבה מקומות עבודה, יישובים קהילתיים – אתה צריך לעבור איזשהו מבחן אישיות.

אורלי לוי אבקסיס: האם המטפלים הללו, שאתם מעסיקים, עם אותה אוכלוסייה פגיעה, אוכלוסייה שלא מדברת הרבה, או שהיכולת שלה לתקשר ולהבין בכלל שמשהו לא בסדר היא פחותה מאשר האוכלוסייה הכללית, האם אתם עושים סינון מקדמי של מבחני אישיוןת, איתור גורמי סיכון אצל אותם אנשים?

<ענת פרנק: אנחנו עושים בדיקות למטפלים.

<ענת פרנק: המסגרות עצמן עושות בדיקות אישיות למטפלים.

<ענת פרנק: אנחנו דורשים את האישור - - -

אורלי לוי אבקסיס: לזה אתם מחויבים על פי חוק.

<ענת פרנק: אנחנו מעבירים הכשרות והשתלמויות של אנשי צוות.

אורלי לוי אבקסיס: איזה סינון אתם עושים?

<ענת פרנק: אני לא יודעת להגיד לך כרגע מקומי, של המסגרת.

<ענת פרנק: אני יודעת שבמסגרת המעונות הממשלתיים הם צריכים לעבור מכרז ובדיקה.

<ענת פרנק: במעונות הפרטיים יש דרישות סף שהפיקוח מעביר, לגבי מי הוא המטפל, מה הנתונים, מה הכישורים – והוא עובר את הבדיקה.

<ענת פרנק: לא כל אחד מתקבל לעבודה.

<ענת פרנק: יש לנו קבוצה גדולה מאד של מטפלים שעוברים אחר כך קורס הכשרת מטפלים מוסמכים ושם מדברים הרבה מאד על התחום המיני-חברתי בין שאר הנושאים.

אורלי לוי אבקסיס: איך אנחנו יודעים לסנן את אלה שיש להם את הפגם הזה, את העיוות הזה, כדי שלא נחשוף את אותם ילדים קטנים, הכי לא מוגנים בחברה שלנו, לאיזה פדופיל, סוטה – שבשביל אותם אנשים שנכנסים למקום זה כמו גן עדן?

<ענת פרנק: אני חושבת שהפיקוח מאד מעורב - - -

אורלי לוי אבקסיס: תהליכי קבלה – יש איזו שהיא הוראה בתהליכי הקבלה לגבי סינון של - --

<ענת פרנק: אני לא יכולה להגיד לך כרגע על התחום האישיותי אם הוא נבדק, אבל בהחלט, כל מטפל בנבדק על ידי המנהל.

<ענת פרנק: יש סטנדרטים מסוימים לקבלת עובד שמונחים לשטח - - -

אורלי לוי אבקסיס: אבל בשורה התחתונה את אומרת לי שאין לכם מערכת סינון.

<ענת פרנק: אני לא יכולה להגיד לך ברמה האגפית.

<ענת פרנק: ברמה המקומית אני בטוחה שיש.

אורלי לוי אבקסיס: יש או אין?

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה תביאי את הנתונים, אם את לא יודעת להגיד.

יעקב מרגי: אני חושב שנגעת בנקודה.

יעקב מרגי: מבחני אישיות זה עוד סנן.

יעקב מרגי: יש לי חבר שהוא נפגע פעולות איבה.

יעקב מרגי: הוא, אשתו והבת עברו שיקום.

יעקב מרגי: הוא ראה את הכשלים, את הקשיים שמתמודד אותו מקום שבו הוא עבר שיקום.

יעקב מרגי: הוא אמר שהוא רוצה להתנדב.

יעקב מרגי: 5 חודשים לקחו לו.

יעקב מרגי: זה בדיקות רפואיות, מבחני אישיות, חיסונים.

יעקב מרגי: כשהוא סיפר לי על זה אמרתי לו שאני שמח.

יעקב מרגי: זה קיים במערכות אחרות.

יעקב מרגי: סינונים כאלה עוזרים.

יעקב מרגי: אי אפשר לשים שוטר על כל אזרח, מפקח על כל תלמיד.

יעקב מרגי: יש תחנות של סינון, יש תחנות של בקרה.

יעקב מרגי: הדיון הזה מציף את זה, ואני מקווה שזה יופיע בסיכום.

<ליאת קליין: אני היועצת המשפטית של איגוד ארגוני הסיוע לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית.

<ליאת קליין: כמה נקודות קצרות – כי רוב הדברים עלו פה.

<ליאת קליין: אל"ף, הנושא שהדיון הזה מציף, שני נושאים שכל אחד הוא בפני עצמו, גם סוגית ההסעות שהיא בכלל בעיה בפני עצמה, ושורת המקרים שצפה ועולה בתקופה האחרונה, לפחות אלינו, מראה עליה משמעותית של מקרים של פגיעה בהסעות תלמידים.

<ליאת קליין: גם הנושא של טיפול בבעלי מוגבלויות, וצריך, אולי, התייחסות מיוחדת לסוגים שונים של מוגבלויות, אני לא יודעת עד כמה זה נכנס פה, אבל צריך להעיר גם את זה.

<ליאת קליין: כל הנושא של מניעה ופיקוח – בוודאי שאני מסכימה עם הדברים.

<ליאת קליין: יש מקום לאותם פתרונות שהם טכניים.

<ליאת קליין: הם לא מספיקים.

<ליאת קליין: בוודאי שצריך גם פתרונות אחרים.

<ליאת קליין: אני חייבת לחזור לנושא של איתור וזיהוי, גם אחרי מניעה.

<ליאת קליין: אני רואה את התכניות ואת העשייה שנעשית.

<ליאת קליין: היא חשובה, טובה ומבורכת, אבל עדיין, במבחן המציאות יש פער מאד גדול בין הערכה של כמות הפגיעות שמתרחשות כל שנה, ובין כמות הפונים – 450 פניות שמדווחות, ויש חובת דיווח על המקרים האלה.

<ליאת קליין: זה בוודאי לא משקף את היקף התופעה, וזה אומר שאנחנו יכולים לעשות יותר בכל הנושא של איתור וזיהוי.

<ליאת קליין: הכשרות, שהן חובה לכל מורה, לכל סייעת – צריך להיות משהו שהוא בסיסי, כי במבחן המציאות אנחנו רואים שהדברים האלה לא מדווחים מספיק, וצריך לעשות משהו נוסף.

<ליאת קליין: למרות שהדברם האלה קיימים, כנראה שצריך לעשות הערכה מחודשת.

<ליאת קליין: כל הנושא של אכיפה - יש את הנושא של בעלי מוגבלות נפשית – ששם כל הנושא של חקירות מיוחדות לא מכוסה.

<ליאת קליין: אני חושבת שצריך להזכיר גם את זה.

<ליאת קליין: אבל גם במקרים שבהם מוגשת תלונה, וכבר צלחנו את נושא האיתור והדיווח, וגם במקרים שכבר צלחנו את המחסום – הגיעו אלינו תיקים שנסגרו מסיבות שהן כמעט הזויות, אבל אלה מקרים שהגשנו עליהם ערר בתקופה האחרונה – חוסה של 100% נכות פיזית שנהג הסעות פגע בה, והתיק הזה נסגר כי לא ברור אם היתה הסכמה או לא.

<ליאת קליין: הוא פגע בה במהלך נסיעה.

<ליאת קליין: אני חושבת שחסרה פה התייחסות של משרד המשפטים.

<ליאת קליין: תיק הזה נסגר.

<קריאות: - - -

אורלי לוי אבקסיס: זו שאלה משפטית שאולי גם שם נרצה לראות את - - -

<ליאת קליין: אין לנו את הנתונים.

<ליאת קליין: אני לא מכירה את הנתונים של כמה תיקים בכלל של בעלי מוגבלויות נסגרים.

<ליאת קליין: לדעתי זה לא מעט, זה הרוב הגדול של תיקים, שנסגרים בפרקליטות בגלל קשיים שונים, בגלל סוגי מוגבלויות שונות, וגם בנושאים האלה חייבים להביא את הנתונים כי אי אפשר לדבר על מניעה בלי לדבר על איך - - -

<אבנר ערקבי: אני יושב ראש ארגון אהב"ה, ארגון נכים בישראל.

<אבנר ערקבי: אני מקבל עכשיו, כרגע, ממנהלת בית ספר מיוחד ששאלתי אותה כבר מזמן שאלה, אז רציתי לקבל פירוט.

<אבנר ערקבי: היא כותבת לי כך: "מספר הבעיות שאני מתמודדת אתן מאד גדול".

<אבנר ערקבי: אני לא אזכיר את השם שלה, כי היא חוששת.

<אבנר ערקבי: "הבעיות שאני מדברת עליהן נוגעות לבטיחות, עגינה, וכסאות ילדים, בעיקר".

<אבנר ערקבי: כלומר, הילדים נוסעים בסיכון רציני.

<אבנר ערקבי: כלומר, אין בטיחות ברכבים.

<אבנר ערקבי: זו מורה בבית ספר לחינוך מיוחד.

<אבנר ערקבי: שמעתי על מקרה שילד כמעט נפל מהמעלון.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע שהנושא היום הוא ריבוי מקרי ההטרדות המיניות.

<אבנר ערקבי: אם אנחנו מדברים על הסעות, ומדברים על מצלמה בתוך הרכב – איך, אם הרכב לא תקני – איך אני אשים לו מצלמה בפנים?

<אבנר ערקבי: איפה יש תקציב לשים את זה?

<מעיין רודל: אני יועצת חינוכית בבית ספר, שהצטרפה לדיון בשני כובעים.

<מעיין רודל: אני מתנדבת במרכז לסיוע לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית.

<מעיין רודל: אני גם יועצת.

<מעיין רודל: הכובע הזה, הכפול, גורם להמון תסכול כי יש איזשהו פער בין נשות המשרדים – יש המון תכניות מניעה, הרבה דברים שהיינו רוצים שיגיעו לשטח, ויש כישורי חיים - - -

אורלי לוי אבקסיס: כמה דברים דוחפים לתוך ה "כישורי חיים" האלה.

<מעיין רוגל: זה מטורף.

<מעיין רוגל: אני, ב 12 השעות ייעוץ שלי אמורה להספיק כל כך הרבה דברים.

<מעיין רוגל: אז יש לי, באמת, את התכנית של כישורי חיים שאני צריכה להעביר, תכניות מניעה, אבל בפועל אני רוצה להגיד שיש המון אחריות מקצועית שנופלת על היועצת של בית המספר שאמורה להעביר את כל התכנים.

<מעיין רוגל: אם דיברתם קודם על הכשרות מקצועיות - - -

אורלי לוי אבקסיס: כמה חופש יש לכם כדי להעביר את התכנים שם, בחינוך המיני?

<מעיין רוגל: אז זה מה שאני רוצה להגיד.

<מעיין רוגל: הנושא הזה קצת פרוץ בבתי הספר.

<מעיין רוגל: לי, כיועצת, יש את היכולת לבחור איזה גורם מבחוץ אני יכולה להביא – אם זה מרכז הסיוע, אם זה מישהו ממרפאת לוינסקי, אם זה משרד הבריאות, שי"ל – יש כל כך הרבה אופציות בתוך המגוון הזה שעונה לקטגוריה של "מיניות" או "זוגיות ללא אלימות".

אורלי לוי אבקסיס: לגבי מיניות.

אורלי לוי אבקסיס: כשאתם באים להעביר את השיעורים האלה, יש לכם איזושהי מסגרת, או שיש לכם שם free style?

אורלי לוי אבקסיס: אני אם לנערות מתבגרות ואני נתקלת באיזשהו free style שהוא הזוי, בעיניי.

<הילה סגל: מה זה free style?

אורלי לוי אבקסיס: אני אספר לך מה זה חינוך מיני לכיתות ו', אצלנו, בעמק המעיינות.

אורלי לוי אבקסיס: תעשו עכשיו מילון מא' עד ת' לגבי דברים שקשורים במיניות.

אורלי לוי אבקסיס: כשהגעתי עם הבת שלי לשיעורי הבית אמרתי לה – תכתבתי "אהבה", כדי לחבר בין הדברים והיא אמר לי: לא, הזהירו אותנו לא להכניס את הדברים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: א' זה אוננות.

אורלי לוי אבקסיס: ד'?

אורלי לוי אבקסיס: את רוצה להבין מה קורה ב- ד'?

<הילה סגל: - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני נתתי לה אישור לא לעשות את שיעורי הבית האלה.

אורלי לוי אבקסיס: יתרה מכך, מה שהיה בתוך חינוך מיני, ויועצת שהיא יועצת נהדרת בתחומים אחרים, ה free style סכל מה שנוגע לחינוך המיני הוא מטריד.

<קריאה: - - -

<קריאה: צודקת.

<מעיין רול: יש לנו את היכולת להחליט מה - - -

אורלי לוי אבקסיס: היא אומרת לך מהשטח – מילה אחת לא היתה בכל השיעורים האלה, ואני אומרת לך, כי אני עקבתי אחרי זה מקרוב, מילה אחת לא היתה על מניעה של התעללות, על לחץ חברתי, על מתי זה המרחב שלך שנפגע.

אורלי לוי אבקסיס: נהפוך הוא : כמה זה כיף, כמה זה טוב, כמה זה מהנה, מה זה דילדו.

אורלי לוי אבקסיס: תסלחי לי, למה ילדה בכיתה ו' צריכה לדעת מה זה דילדו?

אורלי לוי אבקסיס: ה free style הזה, שאין לך תכנית - - -

<קריאות: - - -

<קריאה: יש תכנית.

<קריאה: יש בחירה מאד גדולה.

<קריאות: - - -

<מעיין רודל: ואין פיקוח על דברים מבחוץ - - -

<הילה סגל: את אומרת דברים שהם לא נכונים.

אורלי לוי אבקסיס: אני פניתי לשר החינוך בעצמו בעניינים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: ויותר מזה - אומרת לך פה עכשיו, יועצת - - -שיש להם יותר מדי טווח.

אורלי לוי אבקסיס: אין מה צריך ללמד ואיך.

אורלי לוי אבקסיס: אז איפה הפיקוח?

<מעיין רודל: הפיקוח קיים, זו לא הבעיה.

<מעיין רודל: הבעיה היא שהמנעד הזה שדיברת עליו, התכנים – זה מקרה ספציפי שהוא הזוי.

<מעיין רודל: זו לא היתה כוונתי.

<מעיין רודל: כוונתי היה שלנו יש משימות, כיועצות, כמו שהם דיברו קודם על תכנית העבודה.

<מעיין רודל: נכון, יש לנו מחויבות לתכנית עבודה מאד מסודרת, כמה תכנים צריכים לעבור בכל בית ספר – אוקיי, יש, קיים.

אורלי לוי אבקסיס: מי בודק שאתם עושים את זה?

<מעיין רודל: לכל אחת מאתנו יש מפקחת, אנחנו צריכות להגיש תכנית עבודה מסודרת, זה קורה.

<מעיין רודל: לא זו הבעיה.

<מעיין רודל: רציתי להתייחס קודם לאנשי החינוך, למורים – צוות המורים, צוות הסייעות.

<מעיין רודל: אמרתם קודם שהסייעות מועסקות על ידי העיריות – אצלי בבית הספר הן מועסקות על ידי העיריות.

<מעיין רודל: אני לא יודעת מי מהן קיבלה איזה קורס שקשור לזיהוי, איתור.

<מעיין רודל: אני יודעת שהסייעת האישית שלי בכיתת החינוך המיוחד – דווקא השנה התעסקתי עם זה, ספציפית – לא קיבלה הכשרה בנושא.

<מעיין רודל: אבל שוב, היא לא מועסקת על ידי משרד החינוך, כך שאני לא יודעת.

<מעיין רודל: ההבעיה פה שיש כל כך הרבה גורמים שמתעסקים בזה.

אורלי לוי אבקסיס: אין אחידות.

<מעיין רוגל: זה כלכלי.

<מעיין רוגל: אני, כיועצת, יכולה לבחור איזה גורם ייכנס לבית הספר, בנוסף לכישורי החיים.

<הילה סגל: אני מהדרום, ואני צריכה לנסוע כי הילד שלי בלי מסגרת, אז רק אתייחס בכמה מילים.

<הילה סגל: באופן עקרוני יש תכנית קיימת.

<הילה סגל: אנחנו שמחים, אנחנו רוצים שמסגרת תיקח את התכנית ותגיד – זה יותר מתאים, זה פחות מתאים.

<הילה סגל: מתוכה אנחנו ניקח מה שמתאים ונכון לאוכלוסייה שלנו.

<הילה סגל: לגבי גופים חיצוניים – זה נכון.

<הילה סגל: יש עכשיו הסדרה של המשרד, ניסיון ראשון של הסדרה, של מערך אינטרנטי שבעצם יהיה אפשר להיכנס, קודם כל לראות שמדובר בעמותה, שהיא עמותה רצינית, שהיא רשומה לפי הכללים והחוקים, לראות חוות דעת של גורם מקצועי של המשרד.

<הילה סגל: זה ממש בחיתולים - - -

אורלי לוי אבקסיס: תעשו לי טובה, בנוגע לחינוך המיני , בנוגע, בעיקר, לבית ספר יסודי וחטיבה – זה הרגעים שבהם לחצים חברתיים, אוכלוסיות מוחלשות הן הרבה יותר תחת האיום הזה, או תחת הסיכון הזה.

אורלי לוי אבקסיס: ובשורה התחתונה, כאמא שחווה את זה דרך העיניים של הבנות שלה – לא נעשה מספיק.

אורלי לוי אבקסיס: לדעתי, באיזה שהוא אופן, הפיקוח והבקרה של מה שמלמדים שם, אתם, כמשרד החינוך צריכים להכתיב.

אורלי לוי אבקסיס: אתם צריכים להעביר תחת הבקרה שלכם מה הם התכנים.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא קורה.

אורלי לוי אבקסיס: כי כשאנחנו התלוננו, נאמר – יש פה כמה ילדים שהם מובכים, הם גם היו צריכים להיות מובכים עוד יותר להרים את היד.

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי, זה בסדר, זה נורמלי, וממשיכים בשיעור כאילו כלום.

<הילה סגל: אני אשמח מאד להתייחס - - -

אורלי לוי אבקסיס: אז אני אתן לך את זה פרטנית.

אורלי לוי אבקסיס: אגב, בנושאים אחרים היא נהדרת.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בנושא הזה, הספציפי – זה לא נכון.

<הילה סגל: אני רוצה להגיד על חינוך למיניות – שאתה לא יכול לנהל שיעור לחינוך במיניות כאילו אתה הולך בשדה מוקשים, ואם ילד אומר "אורגזמה", אתה לא תסתום לו את הפה.

אורלי לוי אבקסיס: אין ספק, אבל אם הדברים מועלים על ידי הגורם החינוכי – זה בעייתי.

<הילה סגל: זה לא מה שאני הבנתי.

אורלי לוי אבקסיס: אז אם בדקת את האירוע הזה אני אשמח אם תתני לי את התשובות של המסגרת לאותו נושא.

<הילה סגל: שר החינוך ביקש מאתנו לבדוק.

<הילה סגל: אני הבנתי שאלה דברים שהועלו על ידי ילדים.

<הילה סגל: עוד פעם – אני חושבת שהסיטואציה פה היא קצת רגישה, מה קרה באותה כיתה ספציפית.

<הילה סגל: להגיד איזה נושא הוא חובה ובאיזה היקף – זה נכון, ולהגיד לבית הספר לתפור את החליפה, כמו שנכון שהוא יעשה - - -

אורלי לוי אבקסיס: אם בסופו של דבר משרד החינוך אומר שבגלל שזה בית ספר לא דתי אין לו יכולת לבקר, והאופציה היא להעביר אותם למסגרת דתית - - -

<הילה סגל: זה ממש לא מה שאמרתי.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אני לא סתם אומרת את הדברים האלו.

אורלי לוי אבקסיס: אם התפיסה - - כי אם את אומרת שצריך לתפור את זה בהתאם לאופי של המקום – אנחנו בבעיה.

<הילה סגל: למה?

<הילה סגל: למה, אם בית ספר מסוים יש בו קבוצת בנות יותר גדולה, ורוצים לעשות את זה לחוד מקבוצת הבנים - - -

אורלי לוי אבקסיס: אדרבא, זה לא הנושא.

<הילה סגל: זה נראה לי מאד סביר שבכיתה ו' יעסקו דווקא במיניות הבריאה, החיובית, הלגיטימית.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בלי שום מילה אחת על ניצול?

אורלי לוי אבקסיס: על פגיעה?

אורלי לוי אבקסיס: על לחץ חברתי?

אורלי לוי אבקסיס: על הסללה למקומות לא טוביO.

אורלי לוי אבקסיס: הרי אנחנו יודעים שזנות נוער מתחילה היום בגיל 12.

<הילה סגל: אבל זה לא אומר שבכל כיתה ממוצעת יש כאלה דברים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה יכול להיות שזה קורה מתחת לאף של האנשים.

אורלי לוי אבקסיס: זה קורה מתחת לאף של גורמי המקצוע.

אורלי לוי אבקסיס: בשורה התחתונה, אם לא תהיה מסגרת שתכתיב את התוכן - - -

<הילה סגל: יש, ואני אגיד לך יותר מזה, אם אפשר - - -

אורלי לוי אבקסיס: אז תעבירו לנו.

אורלי לוי אבקסיס: תעבירו לנו את התכנית.

<הילה סגל: רק להגיד שכשאתה בודק במחקרים מה מצמצם התנהגויות סיכון, אז עבודה על הבריא עושה אפקט פי כמה מאשר עבודה על ממה להיזהר, איך לשמור על עצמך ואיך תימנע מלהגיע למקומות כאלה ואחרים.

<הילה סגל: צריך לדעת את זה.

אורלי לוי אבקסיס: לחשוף אותם לדברים מסוימים זה רק פותח סקרנות מסוימת, שזה לא מתאים לגיל הזה.

<הילה סגל: עם זה אני מסכימה.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא מתאים לגילאים האלה, נקודה, ותאמיני לי שאני לא חשוכה מאיזה - - -

<ענת פרנק: עוד נושא - אני רוצה להוסיף משהו לגבי החינוך המיני, שלא נשכח שלגבי האוכלוסייה שלנו, של הילדים עם הצרכים המיוחדים בכל זאת הכלים צריכים להיות מותאמים ושונים מאשר כלים לאוכלוסייה רגילה.

אורלי לוי אבקסיס: כמובן, לרגע לא חשבנו אחרת.

<ענת פרנק: אני רוצה להוסיף עוד משהו שלא אמרתי קודם, לגבי מרכזי הטיפול שלנו.

<ענת פרנק: אנחנו מנסים כל הזמן לחשוב על הנושא של החינוך המיני כמשולש של הורים, ילדים והצוות, ואנחנו אפילו עשינו איזושהי תכנית משולבת עם משרד החינוך ולקחנו כפיילוט את מחוז ירושלים, שלאותם ילדים שעוברים את החינוך המיני בבית הספר אנחנו ניתן את המענה של החינוך המיני להורים, כי אם זה נעשה לא במקביל, זה חסר.

אורלי לוי אבקסיס: בחלק מהמוסדות עושים עבודה מעולה מול ההורים, במיוחד בכל הנוגע לחשיפה לתכנים פוגעניים באינטרנט והסכנות.

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה לומר לכם שיש לא מעט הורים שהחשבתי אותם כמבינים שהיו פשוט פעורי פה והבינו במה דברים אמורים.

אורלי לוי אבקסיס: ואז היה פתאום שיח אחיד, כי לפעמים נדמה שכל אחד נמצא בצד אחר של הפלנטה, ואז החשיפה של מה שקורה, והיכולת לצמצם את ההיפגעות או לשלוט בתכנים שמגיעים לילדים יכול בהחלט לעזור ולמנוע.

אורלי לוי אבקסיס: זה חלק מהמניעה, כי הילדים האלה לא יודעים לעבד נתונים מסוימים, לא מבינים.

אורלי לוי אבקסיס: כל תפיסת העולם שלהם לגבי מיניות – אם היא נרכשת מתוך המקומות האלה, היא מעוותת.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אחר כך יש התנהגויות פסולות בתוך המרחב.

קארין אלהרר: שוב, תודה על קיומו בשל הדיון.

קארין אלהרר: הנושא הזה הוא נושא עצום.

קארין אלהרר: הוא חולש גם על תחום ההסעות, גם על מסגרות בתי הספר, וגם על המוסדות שבלי קשר להטרדות ופגיעות מיניות טעון טיפול עמוק, יסודי ומשמעותי.

קארין אלהרר: עוד אספקט שלא דיברנו עליו יותר מדי הוא הנושא של חקירה והעמדה לדין.

קארין אלהרר: גם אם אנחנו נצייד את כל הילדים במכשירים וגם אם יהיו מצלמות בכל מקום, בטוחני שיהיו מקרים.

קארין אלהרר: אם המקרים האלה לא יטופלו ביד קשה, אחרי שהיתה חקירה עם אדם שמנגיש את החקירה עבור הילד עם המוגבלות - זה לא יקרה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל נאמר כאן שכבר אין רשימת המתנה, הוסיפו להם תקנים.

קארין אלהרר: זה בסדר, אבל השאלה היא מה קורה אחרי זה, כשזה עובר למשטרה.

קארין אלהרר: זו השאלה.

קארין אלהרר: אני אומרת – יש חוק העדת אנשים עם מוגבלות, ולצערי אני יודעת שאין מספיק אנשים שמעידים אנשים עם מוגבלות בדרך שהיא נגישה להם, ואין מה לעשות.

קארין אלהרר: הרבה פעמים אנשים מוותרים על התלונה שלהם כי לא יהיה מי שיעיד את האדם, ואם לא יהיה מי שיעיד אותו זה אומר שאף אחד לא יודע להבין מה הוא רוצה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו הגשנו הצעת חוק.

אורלי לוי אבקסיס: הרי צריך ראיה מסייעת ורצינו להוריד אותה מדרגה אחת כי דווקא באוכלוסיות האלה, רוב ה - - - נופל.

קארין אלהרר: ראוי שהדבר הזה יקרה, ויפה שעה אחת קודם.

קארין אלהרר: זה היה צריך להיות כבר מזמן, וחבל.

קארין אלהרר: המענה שצריך להינתן הוא מענה מקיף.

קארין אלהרר: ברור שבהעסקת אנשים ראויים – זה נראה לי משהו שבכלל לא היינו צריכים להעלות פה, בוועדה, שזה משהו שרק ה common sense היה מחייב אותו, ולא צריך דיון בכנסת.

קארין אלהרר: כמובן – הכשרות מקצועיות, הדרכות לילדים, בדמות כישורי חיים, שמלבישים על זה כמעט כל דבר אפשרי, אבל זה משהו חשוב ביותר, ואני חוזרת לדברים שלי מתחילת הדיון - אביזרים ואמצעים טכנולוגיים ככל שיש כאלה, כדי שלא יישנו המקרים, כדי שלא נגיע לעוד דיון בזמן הקרוב.

קארין אלהרר: אנחנו לא יכולות להרשות לעצמנו את הפגיעות החוזרות והנשנות האלה.

אורלי לוי אבקסיס: בהחלט.

אורלי לוי אבקסיס: אז אקרא את ההמלצות: הוועדה פונה למשרד החינוך בדרישה לכלול במסלולי ההכשרה לצוות המטפל הכשרה מותאמת לעניין החינוך המיני, בעיקר באוכלוסיות החינוך המיוחד, בהיבט ייעודי טיפולי, על מנת למנוע - - -כמו כן, אנחנו מבקשים לכלול בתכניות מניעה ואיתור את נושא ההכשרה כחובה בתוך מסלול לימודי החובה לקראת ההסמכה.

אורלי לוי אבקסיס: כמו כן אנחנו דורשים לחייב הכשרה של כלל המלווים והנהגים בהסעות החינוך המיוחד ולא להשאיר את זה בגדר המלצה של משרד החינוך.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: אם אפשר – גם צוות הסייעות, ולא רק צוות המורים בחינוך המיוחד.

אורלי לוי אבקסיס: רשום פה - מלווים.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: לא, לא מלווים בהסעות, אני מדברת על הסייעות בבית הספר, סייעות שילוב – שהן מועסקות על ידי הרשות המקומית.

<מלכיאל הטב: חשוב לציין שאנחנו מדברים כאן על כל מי שנמצא במסגרות, כולל מתנדבים.

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו אומרים "מלווים" אנחנו מתכוונים לסייעים, מלווים, מתנדבים - כל מי שבא במגע עם הילדים האלה בתפקוד השוטף.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו דורשים להוציא חוזר נפרד לחינוך המיוחד לעניין התקשרות בין שלטון מקומי למלווים בהיבט של הכשרות הצוותים בנוגע לפגיעות המיניות כאשר אנחנו מבקשים מכם למנוע את התופעה שהמלווים יהיו מועסקים על ידי החברה.

אורלי לוי אבקסיס: יש פה כשל שהוא בסופו של דבר ניגוד עניינים ואנחנו לא יכולים לראות את התמונה המלאה.

אורלי לוי אבקסיס: המלווים צריכים להיות בהתקשרות נפרדת מההתקשרות עם חברת ההסעות.

אורלי לוי אבקסיס: רווחה.

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה מברכת את משרד הרווחה על ההפרדה בין מי שמעסיק סייעות ומלווים לעומת רכבי ההסעה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מבקשים, בעצם, ממשרד החינוך לאמץ את המודל הזה.

אורלי לוי אבקסיס: בנוסף, החלוקה של 18 תקנים נוספים לפיקוח על ההסעות של 2,200 ילדים – זה מפתח ראוי ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: אם משרד החינוך יצטמצם או יתקרב לחלוקה הזו אז אנחנו נברך על כך.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו ממליצים להעלות את מספר המפקחים במשרד החינוך ובמקביל לשקול בנושא המכרזים תעדוף אמיתי שיהווה תמריץ לגבי אמצעים טכנולוגיים שיוכלו להבטיח שהילדים האלה נוסעים בבטחה.

אורלי לוי אבקסיס: זה יכול לכסות פה לא רק את העניין של ההיפגעות המינית אלא גם את העניין של החשיפה של אותם ילדים למפגעים בדרך, ולתנאים לא נאותים של הסעות.

אורלי לוי אבקסיס: בנוסף, הוועדה מבקשת ממשרד העבודה והרווחה נתונים לגבי מבחני אישיות לצוות מטפל במוסד.

אורלי לוי אבקסיס: תראו, אנחנו רוצים להמליץ פה חובה על סינון כדי שנבדוק מי הם האנשים שבאים במגע יום יומי עם אותה אוכלוסייה, שהיא אוכלוסייה בסיכון גבוה.

אורלי לוי אבקסיס: אם זה נכון לגבי תפקידים מסוימים, לגבי תפקידים בחברות כלכליות, אם זה נכון לגבי יישובים חדשים, שכונות מסוימות - מן הראוי שזה יהיה אבן דרך בנושא של קבלה לעבודה עם האוכלוסיות האלה.

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך לפעול בשיתוף פעולה ומחייב עם השלטון המקומי לגבי דוח צרפתי ועם שיתוף פעולה, בהתאם.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו קיבלנו את המכתב של השלטון המקומי שאמר שהוא פנה למשרד החינוך ולא נענה בכלל, לגבי לשבת ולראות איך מיישמים את ההמלצות של דוח צרפתי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו פונים למשרד החינוך ודורשים לקיים את ההתייעצות הזו, את הישיבה, את החשיבה עם השלטון המקומי.

אורלי לוי אבקסיס: אולי ראוי לנכון גם להכניס שם גורם נוסף, גם של ציבורי וגם של משרד הרווחה.

אורלי לוי אבקסיס: שולחן עגול שיהווה כאן או נציגות הורית או נציגות של אנשים מהשטח שיעלו דרישות של האוכלוסיות הללו, ולראות איך פותרים את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא באה להקים צוות מיוחד, אבל יש המלצות, ההמלצות האלה לא יוצאות לפועל.

אורלי לוי אבקסיס: בשורה התחתונה אנחנו רואים שיש דברים שנופלים בין הכיסאות.

אורלי לוי אבקסיס: יש חוסר אחידות – משרד הרווחה, מצד אחד, יש לו הוראות משלו.

אורלי לוי אבקסיס: משרד החינוך – במרחק אדיר משם.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עם התקנות של משרד החינוך לגבי הסעות?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא יודעים איפה זה עומד.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, אנחנו מבקשים שמשרד החינוך יעדכן אותנו מה קורה עם התקנת התקנות להסעות לילדים בחינוך המיוחד.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו פונים למשרד החינוך ומבקשים לפעול לבקרה של התכנים המועברים לכיתות בית הספר היסודי וחטיבות הביניים לגבי הנושא של חינוך מיני, או מניעה של היפגעות מינית.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים לדעת גם מה הביקורת שלכם על אותם תכנים.

אורלי לוי אבקסיס: משרד החינוך לא יאשר תכנית לימודים אם לא יופיע בה גם הנושא של איתור, מניעה וטיפול בתוך חלק מתכנית הלימודים של אותו מוסד.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה, הישיבה נעולה