ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 320, 2014-07-15 14:30

אבישי ברוורמן: חברים, אנחנו מכנסים פה את ישיבת ועדת הכלכלה לדיון על היערכות וסיוע לעסקים לנוכח המצב הביטחוני.

אבישי ברוורמן: לא אעיר כאן שום הערה בנושא הביטחוני או בנושא המדיני.

אבישי ברוורמן: אם תהיה הפסקת אש – תהיה הפסקת אש, אם לא תהיה הפסקת אש – יש לזה משמעויות.

אבישי ברוורמן: נמצאים כאן מנהיגים מהדרום, ולא רק מהדרום, של עסקים קטנים ובינוניים.

אבישי ברוורמן: אגיד רק שתי מילים בהתחלה על תעשייה ועל עסקים קטנים ובינוניים.

אבישי ברוורמן: לימיני יושב צביקה אורן, שלמען הגילוי הנאות הוא בן גילי, הוא גדל ביחד אתי ברמת גן.

אבישי ברוורמן: הוא עשה דברים גדולים כקצין חימוש ראשי והיה לו מפעל בדרום.

אבישי ברוורמן: יש פה הרבה מאוד אנשים והרבה ארגונים ולכן לא אזכיר את האנשים בשמותיהם.

אבישי ברוורמן: אגיד רק שאותי מטריד – ואני כרגע יוצא לרגע מנושא החירום – יש בישראל בעיה קשה מאוד.

אבישי ברוורמן: יש כלכלה שהיא נהדרת במקרו.

אבישי ברוורמן: המדינה עשירה: אין לה גירעון, יש לה צמיחה, אין לה אבטלה.

אבישי ברוורמן: אלא מאי, רוב האוכלוסייה לא מקבלת את זה, והסיבה שהיא לא מקבלת את זה היא בעצם מכיוון שהעסקים הקטנים והבינוניים לא מקבלים את התנופה, מכיוון שאת התעשייה לא בונים מספיק כדי שיהיה לה פריון, תפוקה רצינית לעובד, ואז יוכלו להעלות את השכר.

אבישי ברוורמן: התוצאה היא שמדינת ישראל מפגרת בעולם במדדי העוני והאי-שוויון.

אבישי ברוורמן: השכר החציוני נמוך מ-6,400 שקלים.

אבישי ברוורמן: המנוף הוא כאן, בעסקים הקטנים והבינוניים ובתעשייה.

אבישי ברוורמן: בימי שגרה אנחנו בוועדת הכלכלה עוסקים, בין השאר, בחקיקה שמסייעת לעסקים קטנים.

אבישי ברוורמן: אני מיסודי מתנגד לעודף הרגולציה המטורף שיש במיוחד לעסקים קטנים ובינוניים.

אבישי ברוורמן: הוועדה תדון מחר בהצעת חוק בנושא אשראי ספקים למוסדות המדינה, כאשר מוסדות המדינה "גומרים" את העסקים הקטנים והבינוניים בכך שדוחים את האשראי.

אבישי ברוורמן: נוסף לזה, במשרד הכלכלה, בשיתוף עם הוועדה, אמרתי לשר שאני מצפה לכך שיהיה חוק אמיתי לסיוע לעסקים קטנים ובינוניים.

אבישי ברוורמן: מעבר לחוק שיש לגבי הרשות מדינת ישראל צריכה להכריז בצורה ברורה איך היא עוזרת לעסקים קטנים ובינוניים.

אבישי ברוורמן: יש גם הצעת חוק שלי שתבוא לוועדה בנושא מימון המונים (crowd funding) לעסקים קטנים.

אבישי ברוורמן: לגבי התעשייה, וצביקה אורן יושב פה – צריך לעשות מהלך אדיר ושונה, שהחדשנות שנמצאת פה לא תפעל רק באמצעות "אקזיטים" אלא שיבנו תעשייה.

אבישי ברוורמן: עד היום זה לא קורה.

אבישי ברוורמן: אם 3% מה"אקזיטים" היו הולכים לבניית תעשייה אז זה היה קורה.

אבישי ברוורמן: כרגע הכול "אקזיטים".

אבישי ברוורמן: אבל הקשיים האלה, של עסקים קטנים במיוחד וגם של התעשייה, מתחדדים בימי חירום.

אבישי ברוורמן: למען האמת – הצטרפו חבר הכנסת שמולי וחבר הכנסת חנין, ברוכים הבאים, ויושבים פה גם נציגי הממשלה – למרבה הצער משרדי הממשלה צברו ניסיון בטיפול בעסקים בחירום.

אבישי ברוורמן: אני זוכר כשרק נכנסתי לפוליטיקה, ב-2006, היתה מלחמת לבנון השנייה.

אבישי ברוורמן: בהתחלה באמת היה בלגן, אנשים לא ידעו, הדיווחים על מסלולים רצו ממקום אחד לשני.

אבישי ברוורמן: בסופו של דבר הפיצויים לעסקים קטנים ובינוניים היו בין 3-3.5 מיליארד שקלים.

אבישי ברוורמן: התהליך היה בעייתי.

אבישי ברוורמן: לצערי אין חכם כבעל ניסיון.

אבישי ברוורמן: במשרד האוצר החשבות ורשות המסים למדו והגענו למבצע "עופרת יצוקה".

אבישי ברוורמן: במבצע "עופרת יצוקה" בינואר 2009 המערכות עבדו כבר בצורה יותר יעילה, גם בנגישות ובעבודה.

אבישי ברוורמן: ההוצאה לעסקים קטנים ובינוניים בתמיכה היתה בין 500-750 מיליון שקלים.

אבישי ברוורמן: אנחנו עכשיו, אני לא יודע אם לאחר או באמצע או לקראת סיום האירועים של עזה, אבל אין לי ספק שיש סיכוי רב שגם אם תהיה הפסקת אש היום אנחנו עלולים לעמוד בפני מבצעים נוספים.

<יוסי שוורץ: דילגת על "עמוד ענן".

אבישי ברוורמן: נתתי רק דוגמאות.

אבישי ברוורמן: בהחלט אתה צודק.

אבישי ברוורמן: למרות הניסיון, כל פעם נושא הפיצויים נדון מחדש.

אבישי ברוורמן: חלק מן האנשים – והייתי לפני מספר ימים בסיור, יש כאן חבר'ה מאשדוד ואשקלון, ישבתי עם חבר'ה צעירים מעסקים קטנים.

אבישי ברוורמן: לאנשים אין מושג מה מקבלים ואיך מקבלים.

אבישי ברוורמן: כל פעם מחדש מתווכחים מה מגיע ומה לא, ואז עוברים חודשים ארוכים עד שבעלי העסקים מקבלים את הכסף המגיע להם.

אבישי ברוורמן: אני אומר עוד פעם שמשרד האוצר, עם החשבות ורשות המסים, וכמובן מס רכוש, התקדמו צעדים אדירים, אבל יש שלושה דברים שצריך לעשות, ופה תיכף נפתח את הדיון.

אבישי ברוורמן: לאחר שיסתיים המבצע בעזה, מכיוון שלצערי למודי ניסיון אנחנו ובהסתברות גבוהה יהיו עוד מבצעים נוספים, אני חושב שהגיע הזמן שממשלת ישראל תכין כללים ברורים לפיצויים לעובדים ולבעלי עסקים, וכמובן יש לקצר משמעותית את התקופה בה ממתינים העסקים לפיצויים.

אבישי ברוורמן: שמעתי את שר האוצר, הוא הצהיר בכיוון הזה.

אבישי ברוורמן: שמעתי את ראש הממשלה, הוא הצהיר בכיוון הזה.

אבישי ברוורמן: אבל בסופו של דבר זה לא ההצהרות אלא הביצועים.

אבישי ברוורמן: משרד האוצר – הביצועים שלו השתפרו מאוד, אבל כאן יושבים אנשים עם כל מה שעברו.

אבישי ברוורמן: אני מכיר את הדרום לפני ולפנים.

אבישי ברוורמן: מה שהדרום עבר – במשך כל השנים הדרום נושא בנטל הזה.

אבישי ברוורמן: כאשר אנחנו מדברים על ערבות הדדית – בצבא זה קורה, ללוחמים יש ערבות הדדית.

אבישי ברוורמן: החבר'ה מאשדוד שנפגשתי איתם שלשום כולם לוחמים.

אבישי ברוורמן: חבר'ה היו בחוץ לארץ ובאו לפה להקים עסקים.

אבישי ברוורמן: ישראל די כושלת בערבות ההדדית שלה מבחינה כלכלית, באופן כללי בימי שלום באי-שוויון הנורא שלה, אבל גם בזמן הזה אנחנו צריכים להוכיח שהתמיכה מיידית, מהירה, וברור שכלולה בזה גם החלטה כספית.

אבישי ברוורמן: ברור שאנחנו לא יודעים, אם הדבר הזה מתרחב לכל ישראל המשמעויות אדירות, וברור שכאשר תוחמים מקום ואומרים שהגבול הוא כאן והגבול הוא כאן ובהתאם לזה מפצים יש לזה משמעויות לרבים אחרים.

אבישי ברוורמן: הדבר הזה תלוי כמובן גם בהוצאה הכספיות.

אבישי ברוורמן: אם יושבים למשל – אתמול ישבה ועדת החוץ והביטחון – ומחליטים על גבול מסוים, כך וכך קילומטרים, ואם יש מקום מסוים שהוא כמה קילומטרים מחוץ לאותו גבול אבל היו שם הרבה מאוד אזעקות אז אולי – אני רק זורק רעיון – אפשר לעשות חישוב של "פרוקסי", שמקום שיש בו הרבה מאוד אזעקות סביר שגם המפעלים והעסקים בו נפגעים הרבה יותר מאשר במקום שהיו בו רק 3 אזעקות.

מיכל בירן: גם אם הם ממוגנים.

אבישי ברוורמן: גם אם הם ממוגנים.

אבישי ברוורמן: על מיגון נדבר לחוד.

אבישי ברוורמן: אני אומר שוב, במשרד האוצר, במנהיגות היום אני רואה פתיחות והקשבה.

אבישי ברוורמן: גם היצירתיות לגבי הדברים האלה, אני חושב שבאמת יש ניסיון מר שלמדו ממנו.

אבישי ברוורמן: יש מנהיגות ברשות המסים, בחשבות, שרוצה להתקדם בנושאים האלה.

אבישי ברוורמן: לכן מה שאנחנו מתכוונים לעשות היום הוא לפתוח את הדיון ולשמוע אתכם, לשמוע את נציגי הממשלה ואת חברי הכנסת.

אבישי ברוורמן: אבל אני מוסיף עוד דבר.

אבישי ברוורמן: אני מודיע כאן שאני, ביחד עם הצוות שלי, כמובן בשיתוף עם הצוות של ועדת הכלכלה, נעמוד לרשותם של העסקים הקטנים וננסה לפתור בעיות ביום שאחרי, בעיות פרטניות, דברים ספציפיים.

אבישי ברוורמן: עסקים קטנים שייתקלו בקשיים בהתנהלות מול משרדי הממשלה מוזמנים לכתוב למייל שלי בכנסת ואנו ננסה להביא פתרונות לאותם עסקים.

אבישי ברוורמן: מי שמעוניין לקבל את המייל יקבל אותו מהצוות אחרי הדיון.

אבישי ברוורמן: כל בעיה שתגיע, נתמודד אִתה ונפנה אותה לגורמים המתאימים.

אבישי ברוורמן: יש לכם כתובת.

אבישי ברוורמן: אני פותח את הדיון.

אבישי ברוורמן: צבי אורן, יושב-ראש התאחדות התעשיינים, בבקשה, ולאחר מכן אנשי עסקים וחברי כנסת.

אבישי ברוורמן: מי שרוצה לדבר שיירשם אצל לאה ורון מנהלת הוועדה.

<צבי אורן: קודם כול, חבר הכנסת ברוורמן, תודה על קיום הדיון.

<צבי אורן: אני חושב שזה מעביר לכולנו מסר מרגיע, שיש מי שחושב עלינו, יש מי שחושב על הבעיות שלנו, יש מי שחושב על הנזקים שנגרמו לנו, וזה חשוב.

<צבי אורן: יש בהחלט ענן של אי-ודאות מעל כל המפעלים.

<צבי אורן: אנשים לא יודעים מה יקרה, על מה יפוצו, על מה לא יפוצו.

<צבי אורן: תוסיף לזה גם את העובדה שאנחנו צריכים לשלם משכורות, לשלם מע"מ, לשלם ארנונה, לשלם מסים.

<צבי אורן: והבעיה הגדולה יותר אפילו מגובה הביצועים היא התזרים.

<צבי אורן: מפעלים רבים, קטנים בעיקר, יפלו בגלל בעיות תזרים.

<צבי אורן: לכן צריך לייצר חבילה – ואני מברך אותך חבר הכנסת שמולי על היוזמה שנקטת – לחוקק חוק שקובע לתת מקדמות.

<צבי אורן: אני חושב שזה מאוד-מאוד-מאוד חשוב.

<צבי אורן: אין סיבה להתעכב בכל ההחלטות הללו.

<צבי אורן: אפשר להקל על בעלי העסקים לתכנן את העתיד שלהם אם כל ההחלטות יתקבלו.

<צבי אורן: בסך הכול אנחנו למודי ניסיון.

<צבי אורן: יש לנו ניסיון רב איך צריך לשלם פיצויים.

<צבי אורן: הכללים נקבעו כבר כמה פעמים.

<צבי אורן: אני לא חושב שצריך להכניס בהם שינויים גדולים.

<צבי אורן: אני לא מצליח להבין למה משרד האוצר לא מודיע מה הוא החליט, אילו פיצויים הוא הולך לשלם ומתי הוא הולך לשלם, ובמקביל להכריז על כמה הקלות בנושא התזרים.

<צבי אורן: אני מברך על עניין המע"מ ב-20 בחודש אבל זה נראה לי מעט מדי, צריך קצת יותר.

<צבי אורן: צריך לשלם מקדמות, ואפשר לעכב.

<צבי אורן: בהקשר הזה אני מברך על קיום הדיון.

<צבי אורן: אני חושב שאפשר להגיע להחלטות מהר, בכל התחומים, כפי שהצגתי, וככל שיקדם כן ייטב.

<צבי אורן: אני שמח מאוד על ההחלטה של ועדת החוץ והביטחון אתמול, לתת זמן מוקצב לממשלה לבוא עם החלטות בנידון, וכמובן שגם הדיון פה היום לפי דעתי יזרז את העניינים.

<צבי אורן: אני מקווה שהצעת החוק של חבר הכנסת שמולי באמת תתקבל.

<צבי אורן: היא יכולה לעזור.

<צבי אורן: בהערות הכלליות, אני לגמרי מסכים אתך, אבישי ברוורמן.

<צבי אורן: אני חושב שאנחנו קצת חיים בסרט.

<צבי אורן: הכלכלה חזקה – זה נכון.

<צבי אורן: מספרים לי, אני מקווה שזה נכון, שאלי הורוביץ אמר שהכלכלה הישראלית דומה לבאר, שאפילו אם יש טיפת מים בתחתית שלה עדיין לא שומעים את המטבע מצלצלת.

<צבי אורן: בשביל שהמטבע תצלצל הבאר צריכה להיות יבשה לגמרי.

<צבי אורן: אנחנו בדרך לייבש את הבאר הזאת.

אבישי ברוורמן: הוא אמר עוד דבר שאני ציטטתי.

אבישי ברוורמן: שמעון פרס ראיין אותו לפני מותו ושאל אותו מה המשאלה שלו.

אבישי ברוורמן: הוא אמר: "שהתעשייה הישראלית תמשיך להיות מובלת ונשלטת על-ידי ישראלים.

אבישי ברוורמן: " היום הכול למכירה.

<צבי אורן: אני מסכים.

<צבי אורן: אני חושב שמתפתחת בארץ סביבה עסקית קשה מאוד ליזמים.

<צבי אורן: השקל חזק וכולנו שמחים כאילו ניצחנו במונדיאל, כאילו זה הרעיון, שהשקל יהיה חזק.

<צבי אורן: כל העולם מחפש איך להחליש את המטבעות שלו ואנחנו מתבשמים בשקל החזק, מה שכמובן גורם לירידות קשות בייצוא.

<צבי אורן: אתם יודעים שגם החודש היתה ירידה דרמטית בייצוא, של 12%.

<צבי אורן: זה המון.

<צבי אורן: אנחנו יכולים להרוויח את הכסף שלנו רק בייצוא.

<צבי אורן: לכן אני מסכים אתך שחייבים לשנות את הסביבה העסקית בישראל וחייבים לעשות את זה מהר, לפני שהמטבע תצלצל בבאר היבשה.

<צבי אורן: אני מסכים אתך גם שהעתיד הוא במפעלים קטנים ובינוניים.

<צבי אורן: אני מסכים אתך גם שמה שעשינו עד היום בהקשר הזה הוא הרבה דיבורים ומעט מאוד מעשים.

<צבי אורן: הממשלה צריכה סוף-סוף להגיע עם תוכנית ספציפית וברורה, תוכנית מפורטת, עם אמצעים מוגדרים מאוד איך לעזור לעסקים הקטנים והבינוניים כך שהם יעזרו לכלכלה הישראלית לצמוח.

<צבי אורן: שוב, תודה על הדיון.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: מי ממשרד האוצר רוצה להגיב ראשון?

<איתי טמקין: אתה רוצה שאני אתחיל או שקודם נשמע את ההערות של כלל חברי הכנסת?

אבישי ברוורמן: אולי נשמע את כל ההערות מהציבור ואז יהיו השאלות והתגובות.

<איתי טמקין: על מה שנוכל לענות, נענה.

<איתי טמקין: נראה לי שזה עדיף.

אבישי ברוורמן: אני מקבל.

אבישי ברוורמן: ידברו לסירוגין חברי הכנסת והמוזמנים.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת שמולי, בבקשה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, תודה על הדיון החשוב והמהיר.

איציק שמולי: אני חושב שיש יתרון גדול שהדיון הזה מתקיים דווקא כאן, משתי סיבות במובן שלך.

איציק שמולי: גם אתה בסופו של דבר איש הנגב, אז הדבר הזה יקר לך, וגם יש לך הבנה גדולה מאוד בתחום הזה.

איציק שמולי: אני חושב שזאת תהיה אכסניה טובה בשבועות הקרובים.

איציק שמולי: כמו כל עם ישראל אני מקווה שהולכים לרגיעה, אבל גם אם הולכים לרגיעה אני סבור שבעלי העסקים עדיין יהיו במלחמה לסגור את החודש ולשלם את המשכורות, כפי שאמר פה נשיא התאחדות התעשיינים.

איציק שמולי: לכן אני חושב שנכון מאוד עשית שהבאת את הנושא החשוב הזה לכאן, ועל כך אני מודה לך.

איציק שמולי: אני חושב שזו הפעם השלישית או הרביעית, אחרי "עופרת יצוקה" ו"עמוד ענן", ואם לוקחים בחשבון גם את מלחמת לבנון השנייה אז זו הפעם הרביעית שבה אנו חוזרים על הביטוי "העורף הוא החזית".

איציק שמולי: אם פורטים את הדבר הזה למציאות אז לא צריך להיות גאון גדול כדי להבין שבסופו של דבר יש חשיבות רבה מאוד, לא רק לאיכות המקלטים בעורף אלא גם לחוסן הכלכלי שלכם, של בעלי העסקים בעורף.

איציק שמולי: מה שנותן לנו, לדרג הפוליטי, וגם לדרג הצבאי, את מרחב התמרון לנשימה ואת אורך הרוח ואת אורך הנשימה לפעולה זה היכולת שלכם לעמוד איתן.

איציק שמולי: צריך להגיד ביושר, שר הביטחון הכריז מהר למדי על מצב מיוחד בעורף, וזה דבר לא מובן מאליו, אבל הוא לא פותר בעיה בסיסית שבה נגע צביקה אורן, שהיא הבעיה התזרימית.

איציק שמולי: בעוד כמה ימים – אני לא צריך לספר לכם – אתם תעמדו בפני מצב בלתי אפשרי, שבו למרות הקופות המידלדלות, ולפעמים הריקות, ההוצאות יהיו קבועות.

איציק שמולי: זה גם תשלום משכורות לעובדים, גם דמי השכירות ותשלומי המסים.

איציק שמולי: אני חושב שבמובן הזה הממשלות עדיין לא נתנו מענה, והמענה פה חשוב מאוד.

איציק שמולי: בסופו של דבר אנחנו לא רוצים לראות שלמרות שהממשלה הכריזה על מצב מיוחד בעורף יגיע נציג של הממשלה בעוד כמה שבועות או חודשים לאחד מבתי העסקים באשקלון, באשדוד, בשדרות או במועצות האזוריות הסמוכות ומרוב שרוצים לעזור העסק יהיה כבר סגור כי הוא לא הצליח להחזיק מעמד.

<יהודה כהן: זה קרה עם אולמי "ארמונות קזבלנקה" בשדרות, שצעקו פה בעת "עופרת יצוקה" ובסוף הם סגורים.

איציק שמולי: לכן אני חושב, אדוני, כפי שמספקים לתושבים ולבתי העסק את "כיפת הברזל" הביטחונית צריך לספק להם גם הגנה כלכלית.

איציק שמולי: אנחנו מצפים – בואו נודה על האמת – מתושבי הדרום ומבעלי העסק בדרום לעמוד איתן ולגלות אורך רוח, אבל אנחנו צריכים להכיר בעובדה שכאשר קורים דברים כאלה אין להם יכולת לספוג חצי מיליארד שקל נזק עקיף בשבוע, אין אפשרות כזאת.

איציק שמולי: לכן ההצעה שלנו אומרת דבר פשוט מאוד.

איציק שמולי: היא לא הצעה תקציבית.

איציק שמולי: אם ממילא הממשלה הכריזה על כך שהיא הולכת לתת פיצוי לעסקים, לא יקרה שום דבר אם היא תיתן בינתיים, על החשבון מה שנקרא, מקדמות ותוכל לקזז את זה מהפיצוי הסופי שהיא תקבע.

איציק שמולי: זה יפתור את הבעיה בצורה כמעט מוחלטת, במובן שזה ייתן חמצן כלכלי לבעלי העסקים בדרום.

איציק שמולי: לכן, אדוני היושב-ראש, אני באמת מודה על הדיון.

איציק שמולי: אני מקווה שאת אותה נחישות שהממשלה הראתה בתחום הביטחוני נוכל לראות גם בתחום הכלכלי.

איציק שמולי: צביקה אורן היה עדין.

איציק שמולי: אני חושב שהטיפול של משרד האוצר לא יכול להסתכם בעבודה יעילה ונמרצת של אנשי מס רכוש – והיא יעילה ומדויקת, אין מילה רעה להגיד עליהם – והחלטה קטנה ומינורית על דחיית המע"מ ב-10 ימים.

איציק שמולי: זה לא מספיק, זה לא רציני.

<יהודה אלחדיף: זה לא נכון.

איציק שמולי: אני סיימתי פה.

איציק שמולי: אני לא מתווכח אתך.

איציק שמולי: אני בא לעזור לכם.

<קריאה: להיפך, הוא מחזק אותך.

<יוסי שוורץ: למה רק מע"מ?

<יוסי שוורץ: מה עם הביטוח הלאומי של כל האנשים שאנחנו מעסיקים?

אבישי ברוורמן: איציק שמולי, תודה רבה.

אבישי ברוורמן: רבותי, יש פה כל-כך הרבה אנשים וכל-כך חברים.

אבישי ברוורמן: אני מבקש שכל אחד ידבר 2-3 דקות.

אבישי ברוורמן: נמצאים פה אנשי מעשה.

אבישי ברוורמן: מוטי שפירא, מנכ"ל לה"ב, בקצרה.

<מוטי שפירא: ממש בקצרה.

<מוטי שפירא: לפי דעתי הבעיה המרכזית כרגע היא בעיית אי-הוודאות.

<מוטי שפירא: זאת אומרת, יושבים בעלי עסקים באזורים נרחבים ואף אחד לא יודע בדיוק על מי יחול מה שיחול.

<קריאה: סליחה, מה תפקידך?

<מוטי שפירא: אני מנכ"ל לה"ב שהיא לשכת ארגוני העצמאים בישראל, חלק מלשכת התיאום של הארגונים הכלכליים.

<מוטי שפירא: הבעיה המרכזית כרגע היא אי-הוודאות.

<מוטי שפירא: לאי-ודאות יש שני ממדים.

<מוטי שפירא: ממד אחד, אנשים לא יודעים איפה זה יחול, באילו אזורים, אם כן או לא.

<מוטי שפירא: תסתכלו כאן מסביב לחדר, אתם תשמעו עוד רגע אנשים שבכלל מדברים על אזורים אחרים שנפגעו באופן עקיף.

<מוטי שפירא: זאת אי-הוודאות האחת.

<מוטי שפירא: אי-הוודאות השנייה, שנוצרה קצת ב"עמוד ענן", היא השאלה: בסוף יהיה מזה כסף?

<מוטי שפירא: יהיו מזה תוצאות או לא?

<מוטי שפירא: שני מקדמי אי-הוודאות הללו, הממשלה לפי דעתי חייבת לפזר אותם, בדיוק כפי שהיא עשתה בהתחלה בסדר כאשר המפקח על הבנקים אמר שהבנקים יקלו קצת על האשראי.

<מוטי שפירא: דחו את המע"מ, עשו מספר צעדים בשדרות ובעוטף עזה בשביל לתת איזה כדור הרגעה ראשוני.

<מוטי שפירא: כרגע לפי דעתי הממשלה צריכה במהירות, בלי להיכנס כרגע יותר מדי לעומק הדיונים על מקדם כזה או אחר, למגר את בעיית אי-הוודאות.

<מוטי שפירא: אנשים לא יודעים לקראת מה הם הולכים.

<מוטי שפירא: דבר שני, לא ניכנס כאן למודלים, יש מודלים שונים.

<מוטי שפירא: יש כאן מומחים טובים יותר ממני למודלים הללו.

<מוטי שפירא: אבל, ובזה אסיים את הדרשה שלי, אבקש הפעם רק דבר אחד.

<מוטי שפירא: יש קבוצה גדולה מאוד של עצמאים – אני לא מדבר רק על עסקים קטנים – שלא לכולם ניתן פתרון מלא.

<מוטי שפירא: היום שוק העבודה של העצמאים שונה מאשר היה פעם, הוא משתנה.

<מוטי שפירא: נצטרך בתהליך שנעשה ביחד עם ערן יעקב או כל מי שנעסוק אתו, עם אגף התקציבים במשרד האוצר, לעבוד על הנושא הספציפי הזה.

<מוטי שפירא: יש המון אנשים עצמאים שנתקלים בסוגי בעיות מיוחדות לסקטור הזה.

<מוטי שפירא: זה כרגע.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לכמה אנשי עסקים מהשטח, וגם לחברי הכנסת.

אבישי ברוורמן: אני עושה את זה בצורה רנדומלית.

אבישי ברוורמן: סתוית דוד ממפעל "פלסטו שק" ו"מור תעשיות פלסטיק" בשדרות, בבקשה.

<סתוית דוד: קוראים לי סתוית דוד, אני תושבת שדרות המון שנים.

<סתוית דוד: אנחנו גם עובדים בשדרות.

<סתוית דוד: אני מנהלת פעילות של שני מפעלים שלנו שנמצאים בשדרות: "מור תעשיות פלסטיק" ו"פלסטו שק", מפעלים שנמצאים שם משנת 1995.

<סתוית דוד: במפעלים שלנו יש 250 עובדים בערך.

<סתוית דוד: רציתי מאוד לבוא לדיון הזה, מסיבה אחת פשוטה.

<סתוית דוד: כאשר האדמה רוחשת אז כולם דנים בכל הבעיות, אבל מעבר לבעיות הנקודתיות שכנראה ייפתרו כעת, מדובר על בעיות מתמשכות שחוזרות ומחריפות כל הזמן, אם זה בנוגע לעובדים, אם זה הרגולציה שדיברתם עליה קודם שהולכת ומחמירה.

<סתוית דוד: עלה השבוע נושא המיגון.

<סתוית דוד: למרות שהצטיידנו במיגון, אנחנו מרחיבים את המפעלים שלנו בשדרות.

<סתוית דוד: העתקנו מפעל אחר שלנו מיבנה לתחום השדרות, עוד לפני שהמצב הסלים.

<סתוית דוד: אין לנו עזרה, גם לא ברכישת מיגוניות.

<סתוית דוד: המיגוניות הקטנות שביניהן שמאשר פיקוד העורף עולות 120,000 שקלים כל אחת, וצריך כמה מיגוניות למפעל שמעסיק כמות כזאת של עובדים.

<סתוית דוד: הייצוא שלנו נפגע מאוד.

<סתוית דוד: דיברתם על מטבע השקל שמתחזק מאוד, אז אנחנו סובלים מזה היטב.

<סתוית דוד: יש דברים שהממשלה יכולה לעשות, גם בדברים הרבה יותר פשוטים.

<סתוית דוד: למשל, התעשייה הביטחונית והרשויות האחרות שאחראיות על איכות הסביבה וכל מיני כאלה בוחרות לעשות את הרכש שלהן בחוץ לארץ ולא בשוק המקומי, דבר שמקשה מאוד על המקומיים.

<סתוית דוד: אמנם למכרזים אפשר לצרף סעיף על אזור עדיפות לאומית ואפשר לצרף עוד כמה סעיפים, ובכל זאת אנחנו לא מסוגלים להתחרות עם הוצאות השכר וכל מה שיש מסביב.

<סתוית דוד: ואז נשאלת השאלה, אם משרדי הממשלה ומחזיקי תיקים אחרים מעדיפים לקנות את תוצרתם בחוץ לארץ, לאן התעשייה המקומית הולכת?

<סתוית דוד: מעבר לזה, בתחום הביטחוני, נכון לרגע זה, מעבר לצווי 8, למרות שאנחנו מפעל חיוני בחרתי לא להגיש בלת"מים לעובדים שהוצבו לצו 8, ויש לנו רבים כאלה, וכן להמשיך להפעיל את המפעל כסדרו.

<סתוית דוד: אז אנחנו משלמים קצת יותר לאלה שנשארים כדי שיישארו.

<סתוית דוד: בכל זאת העובדים שלנו הם אנשי שדרות ונתיבות, אנשי כל הסביבה בעצם.

<סתוית דוד: אם זה אפילו דברים פשוטים, שאולי לא לוקחים אותם בחשבון ביום-יום.

<סתוית דוד: אפילו ההיסעים של העובדים – היום אנחנו מפרקים את זה לרכבים קטנים כדי שהסבבים שלהם יהיו קצרים יותר, כי בעצם כבר כשמגיעים למפעל יש איזו הרגשת ביטחון, גם אם מדומה או לא, זה לא משנה.

אבישי ברוורמן: אני מבקש לצמצם.

<סתוית דוד: גם בדברים הפשוטים, אנחנו לא מדברים על דברים גדולים, שאני מניחה שגם החברים האחרים יעידו, בנושא רגולציה, עזרה במיגון וכולי.

אבישי ברוורמן: הדברים האלה יידונו בנפרד ונמשיך לדון בהם.

אבישי ברוורמן: כרגע בואו נתמקד, תעלו את הבעיות לגבי נושא החירום, נשמע את התייחסות משרד האוצר ונתקדם.

<סתוית דוד: כפי שציינתי, בכל מקרה אני חושבת שצריך תשובות גם לנושאים שיעלו עכשיו, אבל צריך להסתכל על הדילמות שיש לנו ביום-יום גם אחרי שהמבצע ייגמר ולא רק כשהמבצע מתקיים.

אבישי ברוורמן: בהחלט.

אבישי ברוורמן: דודי ברזילי מחברת "מ.

אבישי ברוורמן: ברזילי עבודות מתכת" באשקלון, בבקשה.

<דודי ברזילי: אנחנו חברה שנמצאת באשקלון, באזור התעשייה הדרומי.

<דודי ברזילי: לפני שעה נפל טיל שלא הצליחו ליירט בין קצא"א לבין המפעל שלנו, הכול שם בוער.

<דודי ברזילי: זאת תקופה לא פשוטה.

<דודי ברזילי: אני רוצה לדבר, בהמשך למה שאמר צבי אורן.

<דודי ברזילי: סוגיית התזרים, אני מאמין, קשורה פה להרבה מאוד אנשים.

<דודי ברזילי: צריך לקבל החלטות ומהר.

<דודי ברזילי: מה שיהיה בטווח הארוך, זה בסדר.

<דודי ברזילי: השאלה מה אני עושה בסוף החודש.

<דודי ברזילי: אני צריך לשלם משכורות, ואני משלם אותן.

<דודי ברזילי: השאלה מתי אני מקבל אותן קדימה.

<דודי ברזילי: ישבתי אתך בחדר הזה לא פעם והובטחו דברים שלא קרה איתם כלום.

<דודי ברזילי: למשל גופים ממשלתיים לא משלמים בזמן לעסקים קטנים, בלי קשר מתי זה יקרה.

אבישי ברוורמן: מחר נעלה את זה פעם נוספת.

אבישי ברוורמן: אני אומר לממשלה שלא ייתכן שממשלת ישראל לא תשלם לעסקים בזמן.

אבישי ברוורמן: נעביר את זה בחוק.

<דודי ברזילי: מה קורה פה?

<דודי ברזילי: יושבים פה אנשים מכובדים אבל אין כאן נציג של הממשלה.

<דודי ברזילי: הייתי מצפה שיהיה פה נציג בכיר.

<דודי ברזילי: באנו מהדרום, עזבנו את העסקים שלנו.

<דודי ברזילי: חבר'ה, הייתי במשרד הביטחון שנים רבות.

<דודי ברזילי: כשיושב שר הביטחון עם האלופים אז מגיעים כל הגנרלים, לא מגיעים מספרי שתיים ושלוש, מגיעה כל צמרת משרד הביטחון, שם מקבלים החלטות והמיליונים זורמים.

<דודי ברזילי: אני יודע, הייתי שם.

<דודי ברזילי: פה אין אף נציג, לא של משרד הכלכלה, לא השר שאמור לייצג אותי.

<דודי ברזילי: איפה הוא?

<דודי ברזילי: אתה עושה עבודה נאמנה אבל אתה לא מקבל את ההחלטות.

<דודי ברזילי: מי שמקבל את ההחלטות נמצא במקום אחר.

אבישי ברוורמן: רק בשביל הפרוטוקול, קודם כול, לצערי באמת אני לא שר האוצר, הייתי שמח להיות, אני אומר את האמת.

אבישי ברוורמן: לצערי הממשלה מקבלת את ההחלטות בחלק מן הדברים באופן טוב ובחלק לא.

אבישי ברוורמן: הזמנתי גם את שר הכלכלה, גם את ראש רשות המסים, את כל הבכירים שיגיעו לכאן, ויותר מכול כדי לכבד את הציבור כאן שהוא עם ישראל במיטבו.

<איתי טמקין: כבוד היושב-ראש, נמצא פה נציג של משרד האוצר ונמצא פה סמנכ"ל רשות המסים.

<דודי ברזילי: אני מדבר על נציג בכיר.

<דודי ברזילי: אני לא מזלזל באף אחד.

<דודי ברזילי: יש משמעות לשמוע את מה שכל אחד ואחד מן החברים אומר פה כדי לקבל החלטות.

<דודי ברזילי: בסוף זה מנהיגות – מקבלים החלטות לא מספרי שתיים ולא מספרי שלוש, אלא מספרי אחת.

אבישי ברוורמן: קיבלנו.

אבישי ברוורמן: ממשיכים.

<דודי ברזילי: נסכם כך, ראשית, הייתי רוצה לדעת מה יקרה בעוד שבועיים כשנצטרך לשלם ארנונה.

<דודי ברזילי: את המע"מ, כפי שאמר צביקה אורן דחו ב-4 ימים.

<דודי ברזילי: זה בטל בשישים.

<דודי ברזילי: אני רוצה לשלם את המע"מ בעוד 3 חודשים.

<דודי ברזילי: התעשייה האווירית תשלם לי את הכסף בעוד 3 חודשים ואז גם אשלם מע"מ שוטף פלוס 90, עד שתסדירו את החוקים שלכם.

<דודי ברזילי: אני לא רוצה לשלם בחצי השנה הקרובה לא מע"מ, לא מס הכנסה, לא כלום.

<דודי ברזילי: שום דבר אני לא רוצה לשלם למדינה.

<דודי ברזילי: תקבלו את ההחלטות, שייצא חוזר ממשרד האוצר שעסקים קטנים לא משלמים כרגע מסים עד להודעה חדשה.

<דודי ברזילי: למדינת ישראל לא יקרה כלום אבל לי ולכל החברים פה זה יעשה את הכרוב חמוץ.

<דודי ברזילי: זה דבר אחד.

<דודי ברזילי: דבר שני, ירדנו בפריון בצורה מאוד-מאוד משמעותית.

<דודי ברזילי: למה?

<דודי ברזילי: העובדים התייצבו לעבודה, אבל איך יעבדו?

<דודי ברזילי: מהמכונה לממ"ד, מהממ"ד למכונה.

<דודי ברזילי: העסק עובד מאוד-מאוד לאט.

<דודי ברזילי: ירדנו בפריון ולכן צריך לראות שגם הפיצוי לא יהיה כמו ב"עמוד ענן".

<דודי ברזילי: ב"עמוד ענן" הוא לא היה טוב.

<דודי ברזילי: צריך לעשות דיפרנציאציה בין חקלאות לבין תעשייה, כי אם בודקים אותי שנה אחורה – אני לא חקלאי.

<דודי ברזילי: אולי זה טוב לו, אבל לי בשנת 2014 היתה צמיחה.

<דודי ברזילי: אז תבדקו אותי על-פי החציון, ואם ירדתי ב-70%-80% יש לכך כנראה סיבה.

<דודי ברזילי: אבל את הדברים האלה מישהו חייב לבוא ולשמוע.

<דודי ברזילי: לא אבזבז פה את הזמן של כולם, אבל הדברים ברורים למדי.

<דודי ברזילי: לכן חשוב לי שיתקבלו החלטות על ארנונה, מסים, כל מה שאמרתי, ולהקדים תשלומים של גופים ממשלתיים.

<דודי ברזילי: אל תחכו לחוק.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אבקש לשמוע מישהו מבאר-שבע, יוסי שוורץ, בבקשה.

<יוסי שוורץ: שלום לכולם.

<יוסי שוורץ: אני בעלים של קבוצת עסקים, כתריסר עסקים בדרום, שנקראת "קבוצת הפורום".

<יוסי שוורץ: אני מעסיק יותר מ-900 עובדים באופן קבוע.

<יוסי שוורץ: מכיוון שיש פה מגזרים שונים ודיברו פה מהתעשייה, אתייחס בזמן המועט שיש לי יותר לעסקי הפנאי, שאולי הם הנפגעים העיקריים כי הלקוחות של המפעלים לא נמצאים דווקא ברחוב ליד המפעל ואילו אצלנו הלקוחות שלנו אמורים להיות ברחוב והם פשוט לא מגיעים.

<יוסי שוורץ: דובר פה רבות – רק אדגיש – על נושא תזרים המזומנים.

<יוסי שוורץ: כן, חבר'ה, זו הבעיה העיקרית.

<יוסי שוורץ: לא רק עסק אחד נסגר, אני מכיר הרבה מאוד עסקים שנסגרו עקב ה"סיבובים" הקודמים, ויש עסקים שעומדים כבר על הסף.

<יוסי שוורץ: בנושא תזרים המזומנים אני מאוד-מאוד תומך במהלך של חבר הכנסת שמולי, של מקדמות.

<יוסי שוורץ: שמעתי אותו מתראיין הבוקר ומישהו שם אמר:

<יוסי שוורץ: אם יתנו יותר מדי איך יחזירו?

<יוסי שוורץ: רשות המסים יודעת לגבות כסף, אז יחזירו דרך מנגנוני הגבייה הרגילים.

<יוסי שוורץ: אין בעיה לגבות בחזרה אם במקרה בטעות יתנו למישהו יותר מדי.

<יוסי שוורץ: מה שעוד יעזור כמובן, כפי שדיבר קודמי, הוא סיוע בנושא המע"מ ומס הכנסה.

<יוסי שוורץ: לא הוזכר פה גם נושא הביטוח הלאומי.

<יוסי שוורץ: כמי שמעסיק כל-כך הרבה עובדים, דמי הביטוח הלאומי שאנחנו משלמים עבור העובדים עצומים ומשום מה לא דיברו על זה בכלל.

<יוסי שוורץ: שמעתי שמשרד הפנים העביר 15 מיליון שקל עזרה לרשויות המקומיות בדרום.

<יוסי שוורץ: וואלה, שיעזרו לנו עם הארנונה באמת.

<צבי אורן: 17 מיליון שקל.

<יוסי שוורץ: משהו כזה, נתנו להם מקדמה.

<יוסי שוורץ: עליהם סמכו.

<יוסי שוורץ: אז שיעזרו לנו עם הארנונה, זה גם יעזור לנו בנושא התזרים.

<יוסי שוורץ: מהניסיון של ה"סיבובים" הקודמים אני רוצה להדגיש שמעבר לנושא המקדמות, שהוא באמת הכי קריטי וצריך לטפל בו באופן מיידי, האלגוריתמים שלפיהם נותנים בסוף את הפיצוי ורמת דקדקנות הבדיקה – ולא מדובר עליי – אבל עסקים פשוטים יותר וקטנים יותר, ואני רוצה לייצג גם אותם פה, לא מסוגלים לעמוד בדקדקנות הזאת.

<יוסי שוורץ: צריך סוללות של רואי חשבון יקרים מאוד כדי לעמוד בזה.

אבישי ברוורמן: רואה חשבון גולדברג, אתה תדבר עוד מעט.

<יוסי שוורץ: צריך לפשט את זה.

<יוסי שוורץ: יש פה מקדמים על מקדמים, על-פי נוסחאות.

<יוסי שוורץ: בעלי חנויות רגילים, ובטח בעל דוכן הפלאפל או המסעדה הפשוטה, פשוט לא מסוגלים להתמודד עם זה.

<יוסי שוורץ: אני חושב שצריך לפשט את זה.

<יוסי שוורץ: אני רוצה להתייחס למגזר מסוים שלא ניתן לו מענה, מגזר העובדים היומיים והשעתיים.

<יוסי שוורץ: אבישי ברוורמן היה נשיא אוניברסיטת באר שבע, נשיא מצוין.

<יוסי שוורץ: באר שבע היא עיר סטודנטיאלית, ויש גם באשקלון ובאשדוד מכללות ויש הרבה מאוד סטודנטים בדרום והם מתפרנסים בעסקים האלה של המסעדות.

<יוסי שוורץ: הם ברמנים ומלצרים וטבחים וסלקטורים ומאבטחים וכן הלאה.

<יוסי שוורץ: הנוסחה של משרד האוצר מתייחסת לנושא ההוצאות הקבועות.

<יוסי שוורץ: אני ממשיך לשלם לעובדים הקבועים – אבל הסטודנטים הללו ם לא עובדים קבועים.

<יוסי שוורץ: המקומות סגורים ולא פועלים ופשוט לאותם אנשים אין שכר והם לא יכולים לשלם שכר דירה וללכת למכולת.

<יוסי שוורץ: זו בעיה אמיתית וקשה.

<יוסי שוורץ: היא לא בעיה אישית שלי אבל אני רוצה לייצג את המגזר הזה, שאתה מכיר אותו טוב מאוד.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אני ממשיך לעשות פה סבב.

אבישי ברוורמן: אבי ברססת, מנכ"ל חברת "הולנדיה", בבקשה.

<אבי ברססט: שלום לכולם, אני המנכ"ל והבעלים של חברת "הולנדיה" שממוקמת בשדרות כבר 14 שנים תחת מתקפת טילים קבועה.

<אבי ברססט: גיחכתי כשהזכרת את הנושא מה יקרה ביום למחרת, יום אחרי.

<אבי ברססט: אנחנו לא מכירים "יום אחרי" כבר 14 שנים אז אני לא יודע אם אפשר להתייחס לזה.

<אבי ברססט: כל הדברים שנאמרים פה נהדרים וחשובים אבל יש דבר אחד שאני רוצה לדבר עליו, וזה נושא ה"מסחרה".

<אבי ברססט: כדי לקבל פיצוי אני צריך להעסיק "מאכער".

<אבי ברססט: ה"מאכער" הזה צריך להביא לי את הכסף ולגזור את הקופון שלו, של עשרות אחוזים.

<אבי ברססט: מעבר לכך, אם אני כבר הולך ישר או עם ה"מאכער" באחת הדרכים, יש עניין של משא ומתן.

<אבי ברססט: לדוגמה, הגשתי בקשה להחזר של 100 לירות אז אומרים לי הפקידים הנחמדים מאוד: "ביקשת 100 לירות, על 50 לירות אנחנו 'סוגרים' ומשלמים לך היום.

<אבי ברססט: " אני אומר: "אבל למה?

<אבי ברססט: אני ביקשתי 100, יש לי פה קבלות על 100".

<אבי ברססט: – "אין בעיה, תחכה ל-100 כמה חודשים, נשלח לפתוח לך את הספרים, 'יחפרו' לך קצת בפנים ונראה אם תקבל 100".

<אבי ברססט: האם זה נשמע הגיוני?

<אבי ברססט: האם לא יכולים לסמוך עלי ולבטוח בעסק אמין וישר, שאם אני דורש 100 יש לי קבלות ל-100?

<אבי ברססט: פרט לכך, ה"מאכער" זה האסון הכי גדול.

<יוסי שוורץ: אין בעיה, שיתנו מקדמה 60-70 ויבדקו אותך בספרים.

<אבי ברססט: נכון, אבל הם לא נוקטים בשיטה הזו.

<אבי ברססט: הם אומרים לך: "אתה רוצה כסף היום- - -"

<יוסי שוורץ: אנחנו לא מפחדים מהבדיקה.

<יוסי שוורץ: אנחנו מעוניינים בבדיקה.

<אבי ברססט: בוודאי לא מפחדים, אבל היו אצלי בבדיקה במשך 3 חודשים על 60,000 שקל.

<יוסי שוורץ: אני מחזק את מה שאמרת.

<יוסי שוורץ: שלא יגידו: "אם אתה רוצה 50 – תקבל עכשיו, ואם אתה רוצה 100 – תקבל עכשיו כלום ותחכה חצי שנה".

<אבי ברססט: הנושא הזה חשוב.

<אבי ברססט: הדבר השני הוא נושא המיגון.

<אבי ברססט: אנחנו ברוך-השם צומחים וגדלים עם השנים.

<אבי ברססט: מיגנתי את כל המפעל מכיסי הפרטי בלי לקבל שקל אחד עזרה.

<אבי ברססט: יש פה עניין.

<אבי ברססט: אנחנו חברה יבואנית, כך קמנו, אנחנו חברה יצרנית, אנחנו חברה משווקת, והכי חשוב, כפי שאתה הזכרת, אנחנו חברה מייצאת.

<אבי ברססט: איך אני יכול להתחרות בשווקים כאשר חלק ענק מהתקציב שלי, חלק ענק מהרווח שלי במקום שילך על פיתוח אני משתמש בו כדי למגן את המפעל – בונה ממ"דים, ממגן את הזכוכיות נגד שברים, מפנה מעברים, בונה שבילים, מקצר תהליכים, הכול כדי שאנשים יוכלו להגיע במהירות?

<אבי ברססט: מעבר לזה, נושא פריון העבודה.

<אבי ברססט: מה שמייצר פועל בשדרות תחת התקפה הוא אפס, פשוט אפס.

<אבי ברססט: מה שאנחנו מוצאים בסוף היום מהקו כתוצרת גמורה – אי אפשר לספור את זה, אי אפשר להחשיב.

<אבי ברססט: יש לי הזמנות גדולות מאוד מחוץ לארץ, שהגיעו אחרי מאמץ והשקעה גדולה מאוד.

<אבי ברססט: הופענו בינואר בתערוכה חשובה בגרמניה שעלתה לנו הון תועפות וקיבלנו צבר הזמנות ענק, אך אני לא מסוגל לספק אותו.

<אבי ברססט: אני לא מסוגל לספק אותו לא רק בגלל הזמן אלא גם בגלל התחשיב.

<אבי ברססט: כאשר אני מחשב את המיטה הזאת, היום היא עולה לי במקום 100 לירות – וסלחו לי שאני משתמש בלירות – 200 לירות.

<אבי ברססט: ב-200 לירות אני מוכר אותה ומפסיד כסף.

<אבי ברססט: אז אני לא יכול לייצא את הסחורה גם אם אני רוצה מאוד.

<אבי ברססט: אז נושא המיגון קריטי, והעזרה כדי שנוכל לייעל ולשפר את פריון העבודה היא גם כן ראשונה במעלה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: לנושא ה"מאכערים" אולי נשמע תגובה גם מרשות המסים.

אבישי ברוורמן: ישראל זיו מאשקלון, בבקשה.

<ישראל זיו: שלום לכולם.

<ישראל זיו: ראשית, אני רוצה לברך את ועדת הכלכלה והיושב-ראש שלה, פרופ' אבישי ברוורמן.

<ישראל זיו: ברמה האישית אתה חבר שלי ואני מרגיש צורך ונרגש לברך אותך.

<ישראל זיו: אני גם רוצה לברך את חברי איציק שמולי על היוזמה מאז שנורה הטיל הראשון, הוא הוציא את המשפט הראשון: מקדמה לעסקים הקטנים.

<ישראל זיו: אלה לא סתם מילים.

<ישראל זיו: אני רוצה לצטט את פרופ' אבישי ברוורמן, דברים שאני גם יודע.

<ישראל זיו: הוא פתח במילים "העסקים הקטנים הם המנוף לצמיחה והעסקים הקטנים לא מקבלים תנופה".

<ישראל זיו: אני חושב ששני המשפטים הללו אומרים הכול כי המשותף לכולנו, כולנו רוצים בעצם את טובת העסקים הקטנים.

<ישראל זיו: יש כ-400,000 עסקים קטנים במדינה.

<ישראל זיו: אני בא מהעיר אשקלון, שבה יש כ-4,000 עסקים קטנים.

<ישראל זיו: אני חושב – ואגיד את זה במשפט אחד כדי לא לגזול את הזמן – כשם שיש לרשויות מקומיות אזור פיתוח א', על כל המשתמע מהמילים הללו, במשפט אחד: צריך להכניס בחוק אזור פיתוח א' לעסקים קטנים ושתקום ועדה ותקבע על-ידי אנשים מקצועיים אילו הטבות צריכים וראויים לקבל העסקים הקטנים כדי שתהיה תנופה וצמיחה.

<ישראל זיו: כולנו יודעים וכולנו מספרים אחד לשני שזה עוד סבב ועוד סבב ועוד סבב.

<ישראל זיו: הרי מי שמקים עסק יש לו המון פרמטרים.

<ישראל זיו: פרמטר אחד אף אחד לא לקח בחשבון, גם לא אני: המצב הביטחוני.

<ישראל זיו: אני רוצה לומר לכם כאן שמי שירצה לבנות עסק מהיום ייקח בחשבון פרמטר חשוב מאוד, המצב הביטחוני, ואם הוא יהיה מאזור הדרום סביר להניח שהוא ידחה את הקמת העסק.

<ישראל זיו: סביר להניח שאם לא תהיה לו עזרה כלכלית הוא יוותר על העסק.

<ישראל זיו: לכן צריך להכניס בחוק: אזור פיתוח א' לעסקים הקטנים.

<ישראל זיו: תודה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: דיברו פה על רואי חשבון.

אבישי ברוורמן: יושב פה אחד האנשים שהיו בכירים במשטרה ובקרב החוקרים, משה מזרחי.

אבישי ברוורמן: אבי ברססט אמר כאן שכדי לפתור בעיות צריך "מאכערים".

אבישי ברוורמן: דודי גולדברג, מה צריך לעשות, לדעתך?

אבישי ברוורמן: אתה הלא רואה חשבון מדופלם.

<דוד גולדברג: אני נשיא לשכת רואי החשבון.

<דוד גולדברג: אתן כמה תשובות.

<דוד גולדברג: צהרים טובים.

<דוד גולדברג: ראשית, לא צריך להתייחס למצב ביטחוני בשביל לומר שמצב העסקים הקטנים והבינוניים והתעשייה במדינת ישראל לא נעים, בלשון המעטה.

<דוד גולדברג: אני חושב ש-90% מן העסקים במדינת ישראל הם קטנים ובינוניים.

<דוד גולדברג: מדינת ישראל הפסידה את החקלאות והיא בדרך להפסיד את התעשייה.

<דוד גולדברג: שמעתי על חברות רציניות שרוצות להעביר את המפעלים שלהן למזרח אירופה ולהעסיק עובדים במזרח אירופה ולייצר במזרח אירופה.

<דוד גולדברג: זה לאבד את התעשייה.

<דוד גולדברג: לא צריך להתייחס רק למצב ביטחוני, אלא צריך לדאוג לעסקים הקטנים והבינוניים ולא רק לקונצרנים הגדולים.

<דוד גולדברג: כשמעריכים מאוד את העסקת העובדים באזורי פיתוח בישראל 90% מהעסקים האלה הם קטנים ובינוניים.

<דוד גולדברג: לעניין הנזקים העקיפים – כי נזק ישיר ברור שמשולם על-ידי מס רכוש – יש לנו כמה סוגים של נפגעים.

<דוד גולדברג: סוג אחד, זה אותם עצמאיים שהלכו למילואים והשאירו את העסק באוויר.

<דוד גולדברג: שכיר שהלך למילואים מקבל עוד החזר.

<דוד גולדברג: עצמאי שהלך למילואים משאיר את העסק באוויר ובוודאי העסק שלו נפגע.

<דוד גולדברג: סוג שני, זה אותם עסקים – וכאן אני מחלק אותם לשתיים – שנמצאים בגבול ה-40 קילומטרים, ואותם עסקים או ענפים שהם לא בגבול ה-40 קילומטרים אבל הענף כולו נפגע.

<דוד גולדברג: זו שאלה של מדידה וסדר עדיפויות.

<דוד גולדברג: אני רוצה להזכיר, למדינת ישראל יש כיום פיצויים בהיקף של 6-7 מיליארד שקל שנמצאים בקרן הפיצויים.

<דוד גולדברג: הרבה מאוד ענפים נפגעו בוודאי.

<דוד גולדברג: אני חושב שהיה צריך להקים אתמול – וזה חוזקה של מדינת ישראל, מעבר לחוזק הביטחוני – ועדה שתכלול אנשי מקצוע.

<דוד גולדברג: אני הייתי שותף לוועדת בכר שנתנה פיצויים למפוני ימית, הייתי בשתי ועדות בהן החלטנו על גובה הפיצויים וסדר העדיפויות.

<דוד גולדברג: אפשר לקחת אנשי מקצוע, גם מהלשכות, לשלב אותן ביחד עם משרד האוצר, ביחד עם ועדת הכלכלה.

<דוד גולדברג: הוועדה הזאת צריכה לשבת ולדון 24 שעות ביממה, יום ולילה ולקבוע סדרי עדיפויות.

<דוד גולדברג: למשל האם עדיף פחות פיצויים ולתת 80% מהפיצוי ליותר עסקים, או 90% מן הפיצוי לפחות עסקים?

<דוד גולדברג: ברור שלמדינת ישראל יש בעיית תקציב.

<דוד גולדברג: הוועדה הזאת צריכה לשבת ולדון כבר מאתמול, להחליט על קריטריונים ולתת מקדמות, כמו "מסלול ירוק", לבוא לפני שהעסקים שמיוצגים כאן יגוועו.

<דוד גולדברג: מדוע?

<דוד גולדברג: התזרים – זה לא הפסד או רווח – זה בעיית העסק החי של כל עסק, אם אין לו תזרים הוא גוסס.

<דוד גולדברג: אני רק רוצה לענות לעניין הביטוח הלאומי ומס הכנסה.

<דוד גולדברג: ההטבה שמס הכנסה נתן לעניין תשלום המקדמות – מע"מ, מס הכנסה וניכויים – זה לאחר שלשכת רואי החשבון פנתה לשר האוצר, למיקי לוי סגן השר ולמנהל רשות המסים.

<דוד גולדברג: בשבוע האחרון פנינו וקיבלנו רק אתמול תשובה שמוכנים לדחות את התשלומים עד 25 לחודש למי שמתגוררים בתחום ה-40 קילומטרים.

<דוד גולדברג: ביקשנו לתת לכל המדינה, כי אדם לא חייב להיות בתוך תחום 40 הקילומטרים כדי שהעסק שלו בקניון יינזק, והסכימו לתת עד ליום ראשון, עד 20 לחודש דחייה של אותם תשלומים.

<דוד גולדברג: לעניין ביטוח לאומי – דיברנו עם הביטוח הלאומי.

<דוד גולדברג: לביטוח הלאומי יש בעיה לתת דחייה מכיוון שביטוח לאומי גם משלם ב-15 בחודש לאוכלוסייה גדולה מאוד.

<דוד גולדברג: כלומר, אותם תשלומים שנגבים על-ידי הביטוח הלאומי משולמים ולא מעט כסף משולם לאוכלוסייה שזכאית לאותם כספים.

<דוד גולדברג: כלומר, לא דוחים להם במקביל back to back.

<דוד גולדברג: אבל הביטוח הלאומי נתן דחייה נדמה לי למי שנכלל בתוך הישובים שב-40 קילומטרים עד 25 בחודש.

<דוד גולדברג: ראשית, צריך להחליט על מודל הפיצוי ולומר: מה ההיקף, מי זכאי, מה סדר העדיפויות.

<דוד גולדברג: לשכת רואי החשבון תעמוד לרשות משרד האוצר ולרשות כל ועדה מקצועית כשניקרא, ונצטרך לעבוד יום ולילה, 24 שעות ביממה בשביל לבנות מודל.

<דוד גולדברג: יש לנו את הידע ואת היכולת לעזור.

<דוד גולדברג: יותר מזה, עסק או ישוב או עיר או מועצה מקומית או כל מי שצריך עזרה יכול לפנות ללשכת רואי החשבון, לטלפן.

<דוד גולדברג: אני מבטיח כנשיא לשכת רואי החשבון, ניתן כל סיוע שיידרש על מנת לעזור.

<דוד גולדברג: חוסנה של המדינה הוא גם בעזרה לאזרחים שלה.

<דוד גולדברג: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: ערן יעקב, סמנכ"ל רשות המסים, ואיתי טמקין, מאגף התקציבים, אתם שומעים את הדברים וגם את ההתייחסות.

אבישי ברוורמן: נמצאים פה אנשי המקצוע הכי טובים.

אבישי ברוורמן: תיכף נשמע מה אתם עושים אבל לפני כן נעבור לסקטור החקלאי.

אבישי ברוורמן: אלי אהרון מארגון מגדלי הירקות ונציג המועצה האזורית אשכול, בבקשה.

<אלי אהרון: צהרים טובים.

<אלי אהרון: שמי אלי אהרון ואני מארגון מגדלי הירקות, אבל אני מייצג כאן גם את המועצה האזורית אשכול, אני חבר הנהלה שם, ועד לפני שנה וחצי הייתי סגן ראש המועצה במשך 10 שנים.

<אלי אהרון: התמחיתי, לצערי הרב, בניהול שגרת חיי תושבים בחירום וגם בניהול חירום כשגרה, אז אני מכיר את העניין הזה מכל הכיוונים, כולל הנזקים לכל בעלי העסקים שנמצאים באזור שלנו.

<אלי אהרון: כידוע המועצה האזורית אשכול משתרעת על פני 52% מהגבול עם עזה אז ממילא רוב הנזקים בעוטף עזה ורוב הירי הוא לכיוון שלנו.

<אלי אהרון: יש לזה משמעות לגבי היקף הנזקים עצמם.

<אלי אהרון: האזור שלנו ידוע גם כאזור חקלאי טהור.

<אלי אהרון: נושא החקלאות והנזקים שבחקלאות ידוע כבר למדינה.

<אלי אהרון: איך אמרת, אדוני היושב-ראש, למשרדי הממשלה יש מספיק ותק בעניינים האלה של הערכת הנזקים.

<אלי אהרון: גם בחקלאות יש, למשרד האוצר בעיקר, ותק.

<אלי אהרון: הם יצרו מסלולים.

<אלי אהרון: אני לא רוצה להאריך במילים על זה.

<אלי אהרון: הם מכירים את התורה.

<אלי אהרון: יש את המסלול האדום, יש את המסלול הירוק, לפי הקביעה הנורמטיבית, נזק נורמטיבי וכולי.

<אלי אהרון: דא עקא, יש בעיה.

<אלי אהרון: דרך אגב, ב"עמוד ענן" הם יישמו על הנייר את הלקחים מ"עופרת יצוקה" אבל לצערי הרב ביישום – "נאדה", כלום.

<אלי אהרון: התנהל דיון בוועדת הכלכלה, בראשות חבר הכנסת זבולון כלפה, ביחד עם משרד האוצר ועם כל הגורמים והעניינים האלה עלו.

<אלי אהרון: אני רק רוצה להגיד שעד לפני חצי שנה חלק מן החקלאים עדיין לא קיבלו את הפיצויים מ"עמוד ענן", כאשר נקבע שם על סמך הלקחים שהיו מ"עופרת יצוקה" שכסף יגיע בתוך 45 ימים.

<אלי אהרון: הנציגים של משרד האוצר בשטח עושים הכול בכדי לא לשלם, עושים הכול.

<אלי אהרון: בין היתר, ה"מסחרה" שאותה הזכיר קודם חברי אבי ברססט.

<אלי אהרון: פשוט באים לחקלאי ואומרים לו: "אדוני, התביעה שלך על-פי הניירת היא על סך 100,000 שקל, בוא תיקח – ממש 'מסחרה' – 50,000 שקל, ואם לא אז חכה, נבדוק, 'נחפור', נעשה וכולי.

<אלי אהרון: " החקלאים לחוצים.

<אלי אהרון: אני רוצה להגיד שחלק מן החקלאים אחרי שקיבלו את הפיצוי זה כבר היה "עוף מת", זאת אומרת הם כבר עזבו את החקלאות.

<אלי אהרון: גם כך, בלי קשר לעניין הזה, מצבה של החקלאות ידוע, הוא בכי רע.

<אלי אהרון: תוסיף את העניין הזה ותוסיף את הבעיות הבירוקרטיות שמשרד מוסיף, כאשר הוא לא צריך לעשות את זה מכיוון שנקבעו מסלולים כפי שצריך ואין לנו ויכוח על המסלולים הללו.

<אלי אהרון: אני לא יודע אם הנזק שנגרם לאנשים מעוגמת הנפש בעקבות הדבר לא גדול יותר מהנזק שנגרם מהקסאמים, האמן לי.

<אלי אהרון: אמרנו את זה באזור שלנו ובאזורים אחרים גם, באזור שדרות: חברים יקרים, אל תתחשבו בנו, תפתרו לנו את הבעיה עם עזה.

<אלי אהרון: אנחנו נסבול, בסדר, אנחנו מוכנים לסבול כמה שצריך, חודש או יותר, אבל תעשו לנו שקט.

<אלי אהרון: לצערי הרב זה לא קורה.

<אלי אהרון: זאת אומרת, הבעיה הביטחונית פחותה לעומת הנזק שנגרם לאחר מכן, והנזק הוא לא לאותו רגע אלא לפעמים נזק טוטלי שאין ממנו חזור ולפעמים הוא נזק מתמשך.

<אלי אהרון: לצד החקלאות באזור שלנו יש תיירות, יש את האורחנים והצימרים וכולי.

<אלי אהרון: הנזק שלהם לא מסתיים עם הכרזת הפסקת אש.

<אלי אהרון: לוקח זמן – צריך להביא את זה בחשבון – לציבור עד ש"האסימון ייפול לו" שיש הפסקת אש ויש רגיעה ויש שגרה ואז העסק מתחיל לעבוד.

<אלי אהרון: הנזק הוא ארוך טווח.

<אלי אהרון: גם את זה צריך להביא בחשבון.

<אלי אהרון: אחת הבעיות הקשות היא מימון הביניים של בעלי העסקים הללו.

<אלי אהרון: עד שהפיצוי מתקבל, אחרי שהוא נקבע, מימון הביניים והאשראי מאוד-מאוד בעייתי.

<אלי אהרון: אם ניתן לתת לו מענה זה יעזור מאוד לאנשים להישאר בינתיים עם הראש מעל פני המים.

<אלי אהרון: במועצה האזורית אשכול יש אזור תעשייה שהתחיל להתרומם, ויש יזמים שהגיעו לשם.

<אלי אהרון: מה שאני אומר כרגע הוא לא דבר ברור מאליו בחבל הארץ המרוחק הזה.

<אלי אהרון: אז תארו לעצמכם מה קורה עכשיו כשיש את המתיחות הזאת.

<אלי אהרון: כבר שני יזמים הודיעו למועצה שהם יורדים מן העניין, בין היתר בגלל דרישות המיגון, ההוצאות הנוספות וכולי.

<אלי אהרון: עוד הערה קטנה, משרד הכלכלה במסגרת ההנחיות שלו במצב מיוחד בעורף מרשה – וזה בסדר – לאחר מבני הזוג להיעדר מן העבודה והעסק חייב לשלם את שכרו.

<אלי אהרון: אלא שבהנחיות הללו לא בא לידי ביטוי הפיצוי לאותו עסק.

<אלי אהרון: הבנתי שצריך להביא את זה במסגרת החלטת ממשלה.

<אלי אהרון: פשוט שלא ישכחו את זה במסגרת ההנחיות הללו.

<אלי אהרון: תודה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אבקש לשמוע עכשיו את יהודה אלחדיף, נשיא התאחדות המלאכה והתעשייה, ואחרי זה אני מבקש התייחסות למה שנאמר עד עכשיו של מר טמקין וערן יעקב.

אבישי ברוורמן: אני מקווה שאתם רושמים את כל ההערות.

אבישי ברוורמן: יהודה אלחדיף, בבקשה.

<יהודה אלחדיף: לדבר בסוף זה נחמד, כולם דיברו על הכול כך שהרבה לא נותר לי.

<יהודה אלחדיף: מה שיותר חשוב, שפתאום כולם מדברים על עסקים קטנים.

<יהודה אלחדיף: אז אני חושב שההתאחדות שאני עומד בראשה עשתה את עבודתה כראוי – פתאום עסקים קטנים נמצאים על סדר היום.

<יהודה אלחדיף: אבל מרוב דיבורים לא באמת הזכירו שקיימים גם ישובים מלבד בדרום, שבו הנזק גדול לאין שיעור משל עסקים בצפון, אבל גם עסקים בתל-אביב לא עבדו כראוי.

אבישי ברוורמן: כמה אנשים, פרט למיכה סול, שאני מכיר אותו, שבאו מתל-אביב נמצאים פה?

אבישי ברוורמן: רק אתה.

<מיכה סול: אני מנהל מסעדות בכל המקומות.

<מיכה סול: אני במקרה מתל-אביב.

<יהודה אלחדיף: עסקים בתל-אביב גם לא עבדו.

<יהודה אלחדיף: ראשית, הזמנות לא הגיעו.

<יהודה אלחדיף: שנית, עובדים לא הגיעו.

<יהודה אלחדיף: יש סיפורים, שחלק גדול ממקומות העבודה או מהמפעלים שאני מייצג אין להם אפילו מקום מיגון.

<יהודה אלחדיף: הם בוודאי לא יכולים להמשיך לעבוד בלי שיש להם מקום מוגן על-יד העבודה, וזה בעיה.

<יהודה אלחדיף: אבל הבעיה האמיתית העיקרית של כולנו היא הבעיה התזרימית.

<יהודה אלחדיף: המע"מ באמת עשה לנו טובה, דחה את תשלום המע"מ מ-19 בחודש, שזה שבת, ל-20 בחודש, ליום ראשון.

<יהודה אלחדיף: הרי כולנו יודעים שכל מי שמשלם באמצעות האינטרנט משלם את המע"מ ב-19 בחודש, אז מה עשיתם פה?

<יהודה אלחדיף: אני חושב שצריכה לצאת גם – וזאת תהיה המשימה העיקרית של הוועדה הזאת – איזו קריאה לבנקים: רבותי, לפחות בטווח הזה אתם יודעים שהבעיה התזרימית שלנו היא בכי רע, אנחנו לא יודעים בדיוק מתי מתקבלים צ'קים שלנו שהוצאנו שבועות או חודשים קודם לכן, כאשר תקופת הפירעון בימים אלה ואנחנו לא יכולים לשלם.

<יהודה אלחדיף: אז אולי הפתרון נמצא דווקא אצל איגוד הבנקים, שיגידו: בסדר, בתקופה הזאת אנחנו לא מחזירים צ'קים בגובה אחוז מסוים מהמחזור של הלקוח.

<יהודה אלחדיף: בנוסף לכך, עם המע"מ באמת צריך לעשות משהו, לפחות לתת כמה ימים יותר.

<יהודה אלחדיף: לא עשו דבר.

<יהודה אלחדיף: זה פשוט "עבודה בעיניים" מה שעשו.

<קריאה: למדינה גם כן יש תזרים בעייתי.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת משה מזרחי, בבקשה.

משה מזרחי: אני רוצה להגיד רק שני משפטים.

משה מזרחי: הדיון הזה חשוב מאוד.

משה מזרחי: הפסקת האש הזאת היא לא הפסקת אש, כפי שאנחנו מבינים.

משה מזרחי: מדינת ישראל קראה לשירות המילואים "חבל ארץ", ואני לא רוצה לדבר עכשיו על כל מדינת ישראל, אדבר על החלק הדרומי.

משה מזרחי: היא קראה לאנשים לשירות מילואים אזרחי למשך תקופה לא קצרה ונשענה עליהם.

משה מזרחי: כך צריך להתייחס לחבל הארץ הזה.

משה מזרחי: זה שאין "טייס אוטומטי" שעכשיו מתוקן על-ידי הצעת החוק החשובה מאוד של חבר הכנסת שמולי, זה לא אומר שאין החלטות מנהלתיות שאפשר לקבל היום בשביל לתת שנורקל לחבל הארץ הזה שעושה שירות מילואים מטעם המדינה, שירות מילואים אזרחי.

משה מזרחי: אני לא יודע אם נמצא פה הבעלים של מפעל הצבעים "דנבר".

משה מזרחי: אני רוצה לספר בשמו.

משה מזרחי: מי שראה את המפעל הזה בשדרות אחרי שחטף את הפגיעה הישירה, היה ברור שלמפעל הזה אין היתכנות.

משה מזרחי: 30 משפחות מתפרנסות מהמפעל הזה.

משה מזרחי: בעל המפעל הוא באמת איש ציוני, אין לי מילה אחרת, כי הוא יכול היה לארוז את הבסטה שלו – ופעם שנייה, דרך אגב, הוא ירד לדרום – ופשוט ללכת ולהשאיר את הגזרה מופקרת.

משה מזרחי: באמת הוא קיבל איזו מקדמה ובמו ידיו החזיר חלק מן העובדים שלו, באמת פלאות.

משה מזרחי: ביקרתי שם אחרי שזה היה נראה כאילו בלתי אפשרי.

משה מזרחי: הנה, זו דוגמה, הרי ידוע פחות או יותר מה מהות הנזק.

משה מזרחי: חבר'ה, תקדימו לו את הפיצוי.

משה מזרחי: הוא צריך לשלם ל-30 משפחות משכורת עוד מעט.

משה מזרחי: אז נתתם מקדמונת.

משה מזרחי: יודעים שהוא יקבל.

משה מזרחי: הוא יכול היה לשבת עכשיו בחזרה בתל-אביב ממנה הוא בא, לחכות לפיצוי שלו ו"תעזבו אותי".

משה מזרחי: הוא ציוני, האדם באמת בשאריות כספו האחרונות ממש מקים את המפעל הזה מחדש.

משה מזרחי: לראות ולא להאמין.

משה מזרחי: אז אני אומר, הנה זו דוגמה, וקחו את זה גם למקומות האחרים.

משה מזרחי: ההקדמות האלה שעליהן מדובר הן שנורקל כדי ש-30 איש לפחות ימשיכו להתפרנס.

משה מזרחי: האיש הזה, אני ממש מוריד בפניו את הכובע ואני בשמו מעלה פה את הנושא.

משה מזרחי: זו החלטה פשוטה, קלה.

משה מזרחי: לא יצטרכו לבקש ממנו שום דבר אחורה.

משה מזרחי: תנו לו עוד מיליון או 2 מיליון ואז פינה אחת לפחות תפתרו.

אבישי ברוורמן: ובלי "מאכערים".

משה מזרחי: ובלי "מאכערים".

משה מזרחי: הסיפור הזה, תהרגו אותי, אני באמת לא יודע איך זה נולד.

משה מזרחי: סליחה שאני צריך לעזוב.

משה מזרחי: חשוב מאוד גם להקשיב לאנשים שיושבים כאן.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: ערן מנשקו, אני פגשתי אותך עם חבורה.

אבישי ברוורמן: אתה יושב-ראש עמותה לתרבות באשדוד.

אבישי ברוורמן: פגשתי אתכם לראשונה לא מזמן.

אבישי ברוורמן: אתם חבר'ה מדהימים, כולכם לוחמים.

אבישי ברוורמן: חלק היו במשך שנים בארצות-הברית ובדרום אמריקה וחזרו לפה לאשדוד.

אבישי ברוורמן: הבמה שלך.

<ערן מנשקו: קודם כול, תודה רבה, גם שאתה נפגש אתנו וגם על כל זה.

<ערן מנשקו: בגדול, אנחנו מייצגים את נושא תרבות הבילוי בהמשך למה שאמר מר שוורץ.

<ערן מנשקו: זה נושא שקצת שונה ממפעלים ומחנויות ומדברים כאלה.

<ערן מנשקו: הבילוי דעך לגמרי באזורים שלנו.

<ערן מנשקו: אמרו כבר הכול.

<ערן מנשקו: אני רוצה להתייחס למשהו שהתחלנו לדבר עליו, מבחינת האופטימיות קדימה, על האסטרטגיה שצריכה להיות בעתיד במדינת ישראל.

<ערן מנשקו: כיום אנשים מסתכלים על שתי אפשרויות: או על תרבות האקזיטים, כשאדם בא לעשות "מכה" מסוימת וללכת, או כשאדם בא ומקים עסק במדינת ישראל, באזור הדרום, ורוצה להעסיק עובדים, רוצה להקים פה משהו יפה, רוצה לשלם מסים, רוצה להיות בסדר.

<ערן מנשקו: בשביל זה צריך לדעת שהעניין כדאי, לדעת שיש טעם.

<ערן מנשקו: ברגע שיודעים שכל פעם נקלעים לקשיים האלה, שיש סבבים כל שנה ויש כל פעם אירועים שקשה להתמודד איתם – אנשים כבר חושבים מבחינה אסטרטגית: אולי עדיף לי שלא, אולי עדיף לי לשמור את המזומן בכיס, להשקיע אותו במקומות אחרים, לקנות מחוץ לארץ, בכלל אולי לעבור ולהיות במקום אחר.

<ערן מנשקו: אני חושב שאנחנו צריכים להחליט, במקום לעודד מדיניות אקזיטים לתת תמיכה לעסקים במקומות שמקדמים את התעסוקה.

אבישי ברוורמן: תודה, ותודה על מה שאתם עושים.

אבישי ברוורמן: אדר מירון מייצגת את האומנים.

אבישי ברוורמן: יצא ניצב בדימוס מזרחי ונכנס ניצב בדימוס דוד צור, ברוך הבא חבר הכנסת צור.

<אדר מירון: שלום רב, אני בעלת עסק, אני יזמת בתחום הפלמנקו – אמנות, תרבות.

<אדר מירון: הקמתי את בית-הספר לפלמנקו בדרום לפני כ-3 שנים.

<אדר מירון: אני מעודדת את הבאת תרבות ספרד לארץ.

<אדר מירון: אני עובדת בעיקר עם אמנים מספרד ואני מביאה אותם לפה.

<אדר מירון: כשאני "סוגרת" הופעות זה נעשה למעשה שנה מראש.

<אדר מירון: מה שקרה לי במבצע "עמוד ענן", חשבתי על פרויקט נחמד מאוד, לעשות שיתוף פעולה של אמנים מהארץ שעוסקים בתחום הפלמנקו ביחד עם אמנים מספרד, לעשות סבב הופעות ארצי.

<אדר מירון: "סגרתי" את זה 8 חודשים מראש.

<אדר מירון: מה שקרה, בשבוע של מכירת הכרטיסים, כשאנחנו מעוררים את כל ה"באז" ואת כל המודעות, פרץ מבצע "עמוד ענן".

<אדר מירון: אני הפסדתי כ-120,000 שקלים.

<אדר מירון: אני יכולה לספר לכם שבעלי ואני – בעלי עובד במפעל בבאר-שבע – היינו צריכים לעבוד שנה וחצי כדי להחזיר את הכסף הזה.

<אדר מירון: אני יכולה גם לספר על אנשים מתל-אביב שפשוט ניצלו את המצוקה שלנו בבאר-שבע ולא בחלו בשימוש בהוצאה לפועל, בעורכי-דין ועיקולים בבנק ורק עכשיו יצאנו מזה, ממש רק עכשיו בחודש הזה, ועכשיו נכנסנו לסחרור נוסף.

<אדר מירון: האם אנחנו רוצים לחיות במדינת ישראל בלי אמנות, בלי תרבות, בלי חינוך של אמנות לילדים ולבוגרים?

<אדר מירון: בבית-הספר שלי יש תלמידים מגיל 3.5 ועד 85, יש לי גם להקה של גמלאיות, עשינו מופע תחת אזעקות, מופע סוף השנה, עוד לפני שהתחיל כל הבלגן.

<אדר מירון: אני ממש מבקשת, האטימות מול האמנים צריכה להיפסק כי גם אנחנו צריכים להתפרנס בכבוד מהאמנות שלנו.

<אדר מירון: תודה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: איציק טייב, יושב-ראש התאחדות בעלי אולמות וגני אירועים, בבקשה.

<איציק טייב: לא אחזור על מה שאמרו כאן קודמי, שאמרו דברים כואבים מהבטן.

<איציק טייב: ליוויתי כבר את ההתאחדות ואת העסק הפרטי שלי – גן אירועים שנמצא בסמוך לאשדוד, בעד הלום – זה כבר הסבב השלישי.

<איציק טייב: אני רוצה להתייחס דווקא לדברים שלא נאמרו פה.

<איציק טייב: עצם זה שכלכלה של מדינה נשענת על עסקים איתנים וחזקים ורשויות מקומיות נשענות גם כן על עסקים איתנים וחזקים – אם לא יהיו עסקים שיוכלו לשלם את המסים שלהם בזמן לא תהיה למדינה הזאת כלכלה איתנה ואותן רשויות מקומיות שלא מוכנות להתחשב בעסקים שלהן לא יהיו להן עסקים בתחום השיפוט המוניציפלי שלהן כך שלא יהיה להן את החוסן שהן מקבלות מהעסקים עצמם.

<איציק טייב: אני רוצה להתייחס לבעיה העתידית המתמשכת, האפקט של מה שקורה לאחר שנגמרת הסערה.

<איציק טייב: אחרי שוך הסערה כולם שוכחים וכולם חוזרים לשגרה היומיומית ולעבודה היומיומית, מי כואב יותר, מי פצוע יותר, ושוכחים שאחרי שלושה סבבים כל פעם לוקח לנו משהו כמו חצי שנה עד 8 חודשים כדי להתאושש מהמכה הקודמת ואז באה המכה הנוספת ומושכת אותנו עוד יותר עמוק.

<איציק טייב: בדרך בין מבצע למבצע נסגרים עסקים שלא מצליחים להרים את הראש, שלא מצליחים לעבור את התקופה הזאת.

<איציק טייב: אני יכול להעיד מניסיוני הקודם שבוועדה הזאת תמיד היתה אוזן קשבת, אבל כשאנחנו עוברים לוועדה שדנה ב-money time, כשנעבור לוועדת הכספים, כשיישבו החברים מרשות המסים, ששם הם צריכים לתת את הדין – בעבר היושב-הראש הקודם של ועדת הכספים, חבר הכנסת גפני, ניסה להאיץ בכל מאודו את תשלומי הפיצויים, אבל "על הדרך" שכחו שככל שרצו מהר יותר כך איבדו יותר נתונים בדרך.

<איציק טייב: מה שקרה למעשה בכל הסיפור הזה, הפיצויים לא חושבו נכון ולא ניתנו נכון בעקבות הבעיה המתמשכת שקיימת בענפים האלה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אורי אלון, "שביל הסלט", מושב תלמי יוסף.

אבישי ברוורמן: אני מבקש לדבר בקצרה כי אני רוצה לשמוע את תגובת משרד האוצר.

<אברהם לוי: התחלנו עם אולמות, אז אני בעל אולם אירועים בשדרות.

<אברהם לוי: זה האולם היחיד שנשאר בשדרות.

<אברהם לוי: אני יכול לדבר?

<לאה ורון: תוכל לדבר רק 2 דקות, אדוני, כי יש רשימת דוברים ארוכה וחייבים לסיים את הישיבה.

<אברהם לוי: אני חושב שאני הכי הרבה "אכלתי" אותה.

<אברהם לוי: אני פתחתי את "ארמונות קזבלנקה" בשדרות ב-1990.

<אברהם לוי: היו אז 10 אולמות בשדרות.

<אברהם לוי: בכל מלחמה נסגרו שני אולמות, עוד מלחמה עוד שני אולמות, בסוף נשארתי אני לבד.

<אברהם לוי: מכרתי את כל מה שיש לי כדי לשרוד.

<אברהם לוי: היום אני כבר לא יכול לשרוד כי המצב פשוט מאוד גמור, לא עוזר לי לזה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אורי אלון, בבקשה.

<אורי אלון: שמי אורי אלון, אני מנכ"ל אתר ציוני שנקרא "שביל הסלט" בנגב.

<אורי אלון: אנחנו מארחים אלפי תיירים בנגב, בעיקר קבוצות של "תגלית".

<אורי אלון: בחודש האחרון היו אמורים להגיע אלינו 3,000 חניכי "תגלית", שמקבלים אצלנו חוויה שהם מדרגים כמספר שתיים בארץ אחרי הכותל.

<אורי אלון: הם מקבלים תצוגה איך ישראל צריכה להיות בעיניהם.

<אורי אלון: אבל כעת הם לא מגיעים כבר חודש, כלומר שבועיים לפני המבצע, וגם ביטלו חודש קדימה.

<אורי אלון: הבקשה שלי היא אחת, לקחת בחשבון שבתיירות וגם בכל העסקים הקטנים הנזק הוא לא רק בימים שיגדירו – ועדיין לא הגדירו מצב חירום.

<אורי אלון: הנזק היה לפני וימשיך הלאה.

<אורי אלון: בסבבים הקודמים פיצו על הימים הרלוונטיים ואף אחד לא התעניין מה קרה לפני ואחרי.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אבי זיו מ"מטבחי זיו" ואחריו נטלי מישייב, בעלת "דפוס מילניום" ואז נעבור למשרד האוצר, לרשות המסים ולאגף התקציבים.

<אבי זיו: שמי אבי זיו, המנכ"ל והבעלים של "מטבחי זיו", משנת 1988 באזור הדרום, בשדרות.

<אבי זיו: באתי לפה כתעשיין משדרות.

<אבי זיו: כל מה שדיברו פה על נושא התעשייה ברור שנוגע לי באופן ישיר.

<אבי זיו: אנחנו מפעל ותיק שמעסיק 200 עובדים ואנחנו נדרשים לכל מה שנאמר פה כרגע.

<אבי זיו: אבל מעבר לכול, יש לנו את הבעיה שאנחנו נמצאים בשדרות.

<אבי זיו: הייתי בקיבוץ מפלסים עד לשנת 2000.

<אבי זיו: בשנת 2000 נתבשרנו על אביב במזרח התיכון על-ידי כבוד הנשיא והלכתי וקניתי מפעל קטן, של 24,000 מטר מרובע, בשדרות.

<אבי זיו: מספר חודשים אחרי כן החלו המתקפות הראשונות ומאז ועד היום אנחנו סובלים מזה סבל רב.

<אבי זיו: אמר פה אבי ברססט לפניי שאת כל המיגונים עשינו על חשבוננו.

<אבי זיו: ההתנהלות של הממשלה לאורך השנים היתה פשוט שערורייתית.

<אבי זיו: המיגונים, מיגון הזכוכיות, המבנים – את הכול רכשנו מכספנו, לא נעזרנו בממשלה במאומה.

<אבי זיו: ואנחנו צריכים לייצר תעשייה ולמכור אותה ברחבי הארץ וכל מה שקשור בזה.

<אבי זיו: אני מרגיש – אני אומר לכם את תחושתי, היה לי חשוב מאוד להגיע לכאן ולומר את זה – ממש שבוי במה שאני בניתי.

<אבי זיו: אני לא יכול להעתיק מפעל של 24,000 מטר מרובע מפה לשם, זה לא עניין של מה בכך, אז אני שם, סופג את כל מה שנשפך עלינו במשך כל השנים.

<אבי זיו: התוצאה הסופית היא שבאמת אנחנו מאוד-מאוד-מאוד מתקשים לחיות.

<אבי זיו: רבע שעה לפני שהגעתי לפה חתמתי על צ'ק ארנונה לעירייה בסך 50,000 שקל.

<אבי זיו: באים ומבשרים לנו באמת בטובה רבה על דחייה של מסים עד 25 בחודש.

<אבי זיו: אנחנו מתבשרים פה בכתבה ב"גלובס" שתושבי הדרום יקבלו הנחה בארנונה של 24%.

<אבי זיו: אנחנו מקבלים את זה, רבותי, כבר 3 שנים.

<אבי זיו: זה היה פעם 50% אבל ביטלו, הקטינו לנו את ההנחה, אז ממה שהקטינו אומרים: תקבלו עדיין את מה שהקטנו לכם.

<אבי זיו: אותו דבר לגבי דמי החכירה של רשות מקרקעי ישראל.

<אבי זיו: רבותי, זה בדיחה.

<אבי זיו: אני חושב שצריך למקד דיון בנושא שדרות ולתת לזה תשובות ענייניות.

<אבי זיו: אנחנו לא כמו שאר התעשיינים, אנחנו לא כמו שאר העסקים שנפגעו בארץ.

<אבי זיו: הגדיר את זה פה חבר הכנסת מזרחי – אנחנו במילואים של המדינה כבר 14 שנים.

<אבי זיו: תתחשבו בזה ותנו לנו מענה, זה הכול, ויש הרבה מה לתת.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: נטלי מישייב, בעלת "דפוס מילניום", בבקשה.

<נטלי מישייב: שלום, בעצם באתי להציג לא רק את הפן הביטחוני שפוגע בי כבעלת עסק, אלא גם בתור אמא.

<נטלי מישייב: אני בעלת עסק, מחזיקה מפעל בענף הדפוס וחלק מן התפקוד של העסק הוא גם להיות ספק משנה לחברות גדולות כמו "צבר", "תנובה" ו"מחלבות גד".

<נטלי מישייב: החודש הצלחתי לבצע רק הזמנה אחת, וזה פחות מרבע מהיקף הפעילות החודשית שלי.

<נטלי מישייב: אני אמא לשתי בנות ואני צמודה אליהן 24 שעות ביממה.

<נטלי מישייב: כדי לבוא לפה נדרשתי לאומץ לעזוב אותן בשדרות, ושמעתי שיש התרעות ואזעקות.

<נטלי מישייב: אני עכשיו כבר שבוע לא נמצאת בעסק.

<נטלי מישייב: בעלי כרגע מנסה להציל את פירורי ההזמנות כדי לספק אותן.

<נטלי מישייב: מה עלי לעשות?

<נטלי מישייב: העובדים שלנו לא יוצאים לעבודה, אף אחד לא רוצה לבוא לעבוד אתנו.

<נטלי מישייב: כל משא ומתן עם כל הלקוחות החדשים שאני מנסה לגייס ולהכניס אותם לעסק שלי, כל משא ומתן כושל, אנחנו לא מתקדמים.

<נטלי מישייב: אף חברה לא רוצה להצטרף למועדון הלקוחות שלי כי אנחנו נמצאים באזור כזה.

<נטלי מישייב: שמעתי השבוע מאחד האנשים שהוא לא רוצה לקחת סיכון להגיע אלי.

<נטלי מישייב: אז מה עלי לעשות?

<נטלי מישייב: איך אני צריכה להגיב לאמירה הזאת, שאדם לא רוצה לקחת סיכון להגיע אלי?

<נטלי מישייב: אני אומרת בתור אמא, אנחנו בני 30, היה לנו אומץ, באמת אומץ להפעיל תעשייה, כי עכשיו רוב האנשים הולכים לענפי ההיי-טק.

<נטלי מישייב: אנחנו החלטנו להיכנס לתחום התעשייה.

<נטלי מישייב: אתם לא תשמעו על הרבה אנשים בני 30 שהולכים לעשות מלאכה, הולכים לעשות משהו שהוא לא באופנה עכשיו.

<נטלי מישייב: אז מה יהיה עליי לעשות?

<נטלי מישייב: אני עוסק מורשה, אני עדיין לא חברה בע"מ.

<נטלי מישייב: אם מחר אני פושטת את הרגל אני נמצאת בחוץ, אני נשארת "אשכרה" בלי דירה ועוד עם חובות על הגב שלי, על הכתפיים שלי.

<נטלי מישייב: מה עלי לעשות?

<נטלי מישייב: אני גם סטודנטית לניהול מדיניות ציבורית.

<נטלי מישייב: ויתרתי על סמסטר קיץ.

<נטלי מישייב: קודם כול, ביטלו לנו את הלימודים.

<נטלי מישייב: אני לומדת ב"ספיר" ואני גאה בכך שאני לומדת שם, אבל זה לא העניין.

<נטלי מישייב: העניין הוא איך אני צריכה להתמודד עם כל ההישרדות הזאת.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: מה שאמרת – לא צריך יותר מזה.

אבישי ברוורמן: אני מבקש לשמוע שני משפטים משמעון קרן-צבי, גזבר המועצה האזורית שער הנגב, משפט של בני כפיר, את נציגי משרד האוצר ואז יש לנו עוד נושא לגבי המיגון, בבקשה.

<שמעון קרן-צבי: צהרים טובים.

<שמעון קרן-צבי: למען האמת באתי לייצג כמה בקשות של מפעלים מהאזור, שחלקן הועלו פה, אבל מצאתי את עצמי גם בעמדת גזבר מועצה.

<שמעון קרן-צבי: דיברו פה על ארנונה אז אני רוצה להגיד במשפט הראשון, הצד החיובי, שבצד התשלומים אני לפחות מתחייב לעמוד, וגם זה לא פשוט.

<שמעון קרן-צבי: הייתי צריך להביא עובדת חרדתית עם רכב מיוחד לאחר שיחה מיוחדת שלה עם העובדת הסוציאלית של המועצה כדי שהיא תבוא ותזרים את המסב לקרנות של העובדים ותשלום לספקים, ואני בטוח שזה קרה גם למפעלים אחרים.

<שמעון קרן-צבי: מצד שני, מצד הארנונה, קצת יותר קשה לי להיות אופטימי כי בסך הכול מה שהמדינה אישרה, אם זה ייצא לפועל, זה מיליון ש"ח לשער הנגב, שזה פחות מ-1% מהתקציב ופחות מ-5% מהארנונה, וגם זה עוד לא מגיע, כך שיהיה לנו קשה יותר לעמוד בזה כי אין לנו "כיסים עמוקים".

<שמעון קרן-צבי: עכשיו לצד הייצוג.

<שמעון קרן-צבי: נושא אחד נאמר פה, ואציג את ההיבט הכללי, בעניין המיגון במפעלים.

<שמעון קרן-צבי: עד היום היתה החלטה במדינה, למעט חריג אחד, שלא ממגנים בשטח המפעל.

<שמעון קרן-צבי: כלומר, זה הוצאה פרטית של המפעל.

<שמעון קרן-צבי: אני חושב שצריך לשנות את זה בכל הקשור לעוטף עזה, לפחות לגבי המיגון העודף שמעבר לדרישת המיגון הראשונה, וגם למגן את השטחים הציבוריים.

<שמעון קרן-צבי: עשו את זה בשדרות אבל לא עשו את זה באזורי התעשייה שלנו.

<שמעון קרן-צבי: נושא שני שנתבקשתי על-ידי ראש המועצה להעלות, אם הבנו נכון הצעת משרד אוצר לפיצוי במקרה של משפחות עם ילדים היא שבן זוג אחד עזב עם הילדים ובן זוג אחד אמור היה להישאר באזור.

<שמעון קרן-צבי: אם זה המצב, יש לנו בחלק מן הישובים, לא בכולם, בישובים סמוכי הגדר, שבפועל עזבו המשפחות עם שני בני הזוג.

<שמעון קרן-צבי: צריך להסתכל פה על המקרים החריגים.

<שמעון קרן-צבי: זה הנושא השני.

<שמעון קרן-צבי: הנושא השלישי, אגיד רק במשפט אחד כי הוא נוגע ליום שאחרי, צריך למצוא את הזמן לדון כי התעשייה באזור מתרחבת למרות הכול, ואני מקווה שתתרחב, וזקוקה לידיים עובדות שאינן.

<שמעון קרן-צבי: צריך לחשוב איך לעזור בעניין הזה.

<שמעון קרן-צבי: ודבר אחד נוסף, אני מבקש להזכיר, ואתה תמצא את הדרך, שזומנו הנה גם נציגי ניר-עם בנושא ספציפי וצריך למצוא את הדרך להתייחס לבעיה שלהם.

<שמעון קרן-צבי: תודה.

אבישי ברוורמן: אני זוכר ותיכף נעלה את זה.

אבישי ברוורמן: בני כפיר, יושב-ראש איגוד מורי הדרך, בקצרה, בבקשה.

<בני כפיר: צהרים טובים לכולם.

<בני כפיר: אני יושב-ראש אגודת מורי הדרך.

<בני כפיר: אנחנו מייצגים כ-8,000 מורי דרך שעובדים בתחום התיירות, שהיו להם הזמנות של עבודה, אם בתיירות נכנסת ואם בתיירות פנים.

<בני כפיר: כל הזמנות העבודה הללו בוטלו טוטלית.

<בני כפיר: הפגיעה במורי הדרך היא פגיעה של מאה אחוז.

<בני כפיר: אין לנו בכלל ימי עבודה.

<בני כפיר: אני מבקש מאוד מהוועדה ומנציג משרד האוצר להתחשב, במסגרת הפיצויים שיינתנו למי שייפגע כתוצאה מהאירוע הביטחוני, להכליל גם את מורי הדרך.

<בני כפיר: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: גם פה אני רושם.

אבישי ברוורמן: רזיאל רגב מאשדוד כתב לי שמהמערכה הקודמת לא קיבלו פיצויים, אז אתה מקבל את רשות הדיבור לדקה אחת, בבקשה.

אבישי ברוורמן: לא קיבלתם פיצויים בפעם שעברה.

<רזיאל רגב: אני רוצה להציג את הבעיה הזאת.

<רזיאל רגב: אני אמנם עסק קטן יותר מכל אלה שדיברו, יש לי פאב באשדוד.

<רזיאל רגב: הייתי עסק חדש במבצע "עמוד ענן", בשנה הראשונה של העסק.

<רזיאל רגב: ההנחיה במבצע "עמוד ענן" כדי לקבל את הפיצויים היתה שהמדד יהיה אותו חודש שנה אחורה וכך העסק יקבל.

<רזיאל רגב: לי לא היה את אותו חודש שנה אחורה.

<רזיאל רגב: אני השקעתי כסף ולקחתי הלוואות ונכנסתי עם כל מה שהיה לי כי אני מאמין ורציני ורוצה וכל השטויות האלה.

<רזיאל רגב: לא רק שלא קיבלתי פיצוי אלא הייתי צריך גם להתמודד עם ההשלכות של המבצע, הייתי צריך להתמודד גם עם הוצאות של עסק חדש שהקמתי באותה שנה.

<רזיאל רגב: ומה יהיה הפעם?

אבישי ברוורמן: אתה שומע, ערן יעקב?

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: עמי אתגר אחרון, לרשותך 30 שניות.

<עמיהוד אתגר: צהרים טובים.

<עמיהוד אתגר: אני מייצג 120 חברות שעוסקות בשיווק תיירות נכנסת לישראל.

<עמיהוד אתגר: שמעת אותן גם הבוקר ביום השדולה.

<עמיהוד אתגר: אנחנו מספקים עבודה למלונות, למסעדות, למורי הדרך.

<עמיהוד אתגר: אנחנו נמצאים במערכת של הזמנות של כ-750 מיליון דולר, מתוכן יש לנו ביטולים היום בהיקף של 150 מיליון דולר.

<עמיהוד אתגר: זה בא לידי ביטוי ב"שביל הסלט", אצל מורי הדרך ואצל כל הגופים האחרים.

<עמיהוד אתגר: אחד הדברים המשמעותיים שאפשר לעשות בשביל העסקים הקטנים הוא לפעול במסגרת הפעולות שנדרשות, לראות איך מחזירים את התיירות הנכנסת למדינת ישראל.

<עמיהוד אתגר: תודה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני מעביר את רשות הדיבור עכשיו לנציגי משרד האוצר.

אבישי ברוורמן: אתם שמעתם ותעבירו את זה גם הלאה.

אבישי ברוורמן: שר האוצר נתן את ברכתו וכך גם ראש הממשלה.

אבישי ברוורמן: אתם כרגע שמעתם.

אבישי ברוורמן: זה העם וזה עם חזק.

אבישי ברוורמן: ערן יעקב מרשות המסים, אני מציע שאתה תפתח.

אבישי ברוורמן: השאלה שלנו, דודי גולדברג אמר שיש לנו קרן של 6-7 מיליארד שקל.

אבישי ברוורמן: מה אנחנו עושים עם הפיצויים?

אבישי ברוורמן: אילו דברים קורים?

אבישי ברוורמן: הלא אתם למדתם מהניסיון, השתפרתם.

אבישי ברוורמן: מה עם נושא המקדמות?

אבישי ברוורמן: ערן יעקב, בבקשה.

<ערן יעקב: אתחיל אולי באמירה שנאמרה פה גם על-ידי דודי גולדברג ועל-ידי אחרים, לגבי עסקים קטנים ובינוניים בכלל.

<ערן יעקב: אני חושב שמדינת ישראל נותנת מענה – בוודאי לא הכול מושלם – לעסקים קטנים ובינוניים.

<ערן יעקב: יש המון עזרה מהמדינה בכלל – דרך החשב הכללי, דרך משרד האוצר, דרך רשות המסים – לעסקים קטנים ובינוניים.

<ערן יעקב: זה עלה פה גם באופן כללי.

<ערן יעקב: נכון, הדבר הזה נמצא תמיד ברקע, ואני עוד לא מדבר בכלל על עניין הפיצויים, כי זה עלה פה.

אבישי ברוורמן: בוא נשים את זה בצד.

<לאה ורון: נמצא פה מר קויתי, מנהל הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.

<לאה ורון: רבותי, בסוף הדיון תפנו אליו.

<ערן יעקב: הוא יודע לפרט את זה טוב ממני.

אבישי ברוורמן: הכתובת כאן, ואנחנו גם הכתובת.

<ערן יעקב: לגבי פעילות רשות המסים, ראשית, אני לא יודע עד כמה יודעים, אני מניח שחלק מכם יודעים, חלק גדול מהטיפול שלנו – הרי יש את הפיצוי העקיף, יש את הפיצוי הישיר – אנחנו עד לרגע זה טיפלנו ב-650 פניות ואנחנו בתהליך שאו-טו-טו יהיו 800 פניות.

<ערן יעקב: אנחנו נותנים מענה באופן מיידי לגבי כלל הנפגעים שנפגעו.

<ערן יעקב: בפיצוי ישיר הם מקבלים פיצוי מיידי.

<ערן יעקב: זאת אמירה שנאמרה יותר מפעם אחת, גם בישיבות קודמות.

דוד צור: אתה מדבר על מס רכוש?

<ערן יעקב: כן, על מס רכוש.

אבישי ברוורמן: מס רכוש הוא דבר אחד.

אבישי ברוורמן: תסביר לנו מה נעשה, ואחרי זה תתייחס לעסקים.

<ערן יעקב: זה כולל גם.

<ערן יעקב: בסוף פיצוי ישיר הוא גם עסקים.

<ערן יעקב: מפעל שנפגע ברור שיקבל פיצוי ישיר משמעותי כדי לאפשר לו חזרה לעבודה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת הרצוג, יושב-ראש האופוזיציה, בבקשה.

<ערן יעקב: לגבי פיצוי עקיף – אין לנו אלא ללמוד מניסיון קודם שהיה לצערנו ב"עמוד ענן" וגם לפני כן.

<ערן יעקב: היקף התביעות שהוגש לנו גם בעבר והיקף הטיפול שביצענו – 80% מהטיפול נעשה בתוך 20 ימים.

<ערן יעקב: כ-80% מהטיפול נעשה מהר מאוד, ואני מתייחס בזה לעסקים קטנים, רובם עסקים קטנים ובינוניים.

<ערן יעקב: היה טיפול מהיר מזמן הגשת התביעה.

<ערן יעקב: לצערי חלק גדול מהתביעות, למרות שהיה ניתן להגיש אותן כבר בינואר הוגשו רק חודשיים-שלושה אחרי כן.

<ערן יעקב: קודם כול, אני מבקש מהעסקים, ככל שנגיע לפיצוי עקיף, להגיש מייד את הבקשה לפיצוי כי אנחנו יודעים לתת מענה מהר מאוד.

<ערן יעקב: חלק מהלקחים שצריכים להילמד גם על-ידי העסקים, שאתם יכולים לקבל את הפיצוי מהר יותר.

<ערן יעקב: פשוט צריך להגיש בקשות.

אבישי ברוורמן: אני מבקש שתעצור פה לרגע.

אבישי ברוורמן: יושבים פה המון חבר'ה ואני שואל, מה הם צריכים לעשות עכשיו?

אבישי ברוורמן: צבי אורן אומר שאולי אתה טועה.

<ערן יעקב: אני לא טועה.

<ערן יעקב: אני חושב שאת העובדות אני יודע.

<קריאה: אנחנו חיים את העובדות.

<ערן יעקב: חבר'ה, אנחנו לא נגד.

<ערן יעקב: אנחנו אתכם.

אבישי ברוורמן: ערן יעקב, תדבר על מס רכוש, זה דבר אחד.

<ערן יעקב: כרגע דיברתי על פיצוי עקיף.

<ערן יעקב: שר האוצר אמר בצורה ברורה שככל שנתקרב לסיום התהליך נפעל כנראה במתכונת שכבר היתה קיימת – אנחנו מכירים את המתכונת – שנתנה מענה בפיצוי עקיף.

<ערן יעקב: המתכונת הזו, אני לא רוצה להיכנס עכשיו לפרטים איך היא תהיה.

<ערן יעקב: אנחנו נשב כמובן גם ביחד עם הגופים הרלוונטיים כדי לשמוע, כדי ללמוד את הלקחים ולראות.

<ערן יעקב: לכולם יש מה להגיד, לצביקה אורן ולאחרים אני מניח שיש מה להגיד ואנחנו רוצים לשמוע.

<ערן יעקב: זה דבר אחד.

<ערן יעקב: לגבי האופן – העלו כאן דברים רבים, לגבי החקלאות וניסויים בחקלאות – אני אומר לכם באחריות רבה, הפיצוי שניתן לחקלאות לדעתי ענה על כל צורכי החקלאות ומעבר לכך.

<ערן יעקב: אני אומר את זה באחריות.

<ערן יעקב: אני גם אומר שככל שיש דברים שאתם מרגישים שיש צורך לשפר או לשנות נשמח לשמוע, ואני אומר את זה בכנות.

<ערן יעקב: אבל האופן שבו פיצינו בעיקר את החקלאות- - -

אבישי ברוורמן: מה לגבי העסקים?

<ערן יעקב: לגבי כלל העסקים, אנחנו בימים האלה דנים על התהליך כדי לקבוע את אופן הפיצוי, את התחולה, את ההיקף, את האופן שבו הדברים יהיו, גם כדי ללמוד את הלקחים.

<ערן יעקב: העלו פה את עניין ה"מאכערים".

<ערן יעקב: נכון שגם הם היו חלק מן התהליך הזה וצריך לטפל ולתת לזה מענה.

<ערן יעקב: הדברים הללו יטופלו ונלמד מהניסיון.

אבישי ברוורמן: אני כבר איבדתי את כל השערות, יש פה חבר'ה שמכירים אותי כשעוד הייתי צעיר.

אבישי ברוורמן: התשובה שלך, ואני מכבד אותה, אמרתי שאנחנו כבר למדנו מהתהליך.

אבישי ברוורמן: היה לנו דבר דומה במלחמת לבנון השנייה, היה לנו דבר דומה ב"עופרת יצוקה" וב"עמוד ענן".

אבישי ברוורמן: אתם כבר יודעים את הדברים.

אבישי ברוורמן: ישבתם עכשיו במשך שעה וחצי ושמעתם את הציבור הזה, שהוא מדינת ישראל.

אבישי ברוורמן: אלה אנשים שנמצאים בדרום וסופגים כל הזמן, ולמדתם.

אבישי ברוורמן: והם אומרים לכם דבר פשוט מאוד: אנחנו עכשיו רוצים מקדמות, אנחנו רוצים קיצור הליכים, אנחנו רוצים עזרה עכשיו.

אבישי ברוורמן: ומה אתה אומר להם?

אבישי ברוורמן: תהליך.

אבישי ברוורמן: נלמד.

<ערן יעקב: לא אמרתי "תהליך".

אבישי ברוורמן: מה שאתה כבר שכחת אחרים עוד לא יודעים.

אבישי ברוורמן: אתה יודע את הכול.

אבישי ברוורמן: לכן השאלה, שר האוצר וראש הממשלה הכריזו שהם מקבלים.

אבישי ברוורמן: אז לכל החבר'ה שאומרים כאן שאתם צריכים להוציא הנחיה – אם אתה לא רוצה היום אז תוציא הנחיה מחר.

אבישי ברוורמן: תגיד להם: יש מקדמות, יש דברים, יש תהליכים, חותכים, יש כתובת.

אבישי ברוורמן: אני אהיה פֵה לפניות פרטניות אבל אתה בעל הבית פה.

אבישי ברוורמן: מה שיקרה בסוף, אני אומר לך שהערבות ההדדית בישראל, בדרום, חשובה.

אבישי ברוורמן: בסוף אם התהליך הזה לא יהיה מהיר הכעס של החבר'ה האלה יגבר, במיוחד הצעירים ששואלים מה לעשות.

אבישי ברוורמן: הם באו מדרום אמריקה לפה, הם נמצאים באשדוד ובבאר-שבע.

אבישי ברוורמן: לא כל אחד נמצא פה חמישים שנים.

אבישי ברוורמן: לפעמים כאשר אתה רץ קדימה אתה נותן להם את התקווה.

<יוסי שוורץ: אמרת: תגישו בקשות מייד.

<יוסי שוורץ: ב"עמוד ענן" חיכיתם לדיווח המע"מ של החודש העוקב ו-20 ימים אחרי כן פרסמתם את המנגנון.

<יוסי שוורץ: איך נגיש אם אין לנו מנגנון, אין לנו אלגוריתם, אין לנו נוסחה?

<יוסי שוורץ: אני רוצה להגיש בקשה מחר.

<ערן יעקב: לא אמרתי מחר.

<ערן יעקב: אמרתי מה היה בעבר.

<ערן יעקב: אתה צודק.

<ערן יעקב: כרגע צריך קודם כול להתקין תקנות.

<יוסי שוורץ: כלומר, בשלב הראשון אנחנו צריכים לקבל את התקנות.

<יוסי שוורץ: התקנות הן הבסיס.

<ערן יעקב: אני מסכים אתך.

אבישי ברוורמן: כך אומרים יוסי שוורץ וגם צביקה אורן.

אבישי ברוורמן: ניהלתי דברים בחיים שלי.

אבישי ברוורמן: אני מבין שיש פחד במשרד האוצר שיותר מדי כסף ייצא.

יצחק הרצוג: פחד מבור ללא תחתית.

אבישי ברוורמן: אבל עכשיו שואלים אותך: מה יהיה בסוף?

אבישי ברוורמן: אתם תשלמו אבל חלק מן האנשים יפלו.

אבישי ברוורמן: בואו נקבל החלטה מנהיגותית.

אבישי ברוורמן: זה לא ערן יעקב.

אבישי ברוורמן: את זה אני מצפה משר האוצר.

<דודי ברזילי: אבל הוא לא פה.

<דודי ברזילי: אף אחד לא פה.

<ערן יעקב: אבל שר האוצר נתן הצהרה ברורה מאוד.

<יוסי שוורץ: לזכותם, הם מסבב לסבב השתפרו.

<יוסי שוורץ: אמרתי את זה גם בראיונות בטלוויזיה.

<יוסי שוורץ: יש פה עקומת למידה.

<יוסי שוורץ: הם הלכו והשתפרו.

<יוסי שוורץ: אבל זה לא מספיק.

<יוסי שוורץ: היה ניסיון רציני מאוד.

<יוסי שוורץ: השיפור המשמעותי שצריך לעשות הוא לפרסם את התקנות ממש בקרוב ולא לחכות חודשיים, כי בלי זה אנחנו לא יכולים להתקדם, והדבר העיקרי הוא מקדמות כחלק מן העזרה בתזרים.

<יוסי שוורץ: אם אני צריך לשלם משכורות ל-1,000 עובדים, ואם דחיתם את המע"מ – וצריך לדחות הרבה יותר – למה לא לדחות את הביטוח הלאומי ואת מס ההכנסה של העובדים?

<יוסי שוורץ: לפחות את החלק שלכם.

<יוסי שוורץ: תדחו בחודש.

<יוסי שוורץ: למה ב-10 ימים?

<יוסי שוורץ: יש לכם בעיית תזרים?

אבישי ברוורמן: ערן יעקב שומע.

<ערן יעקב: המטרה פה אחת, אם אני מבין נכון.

דוד צור: דחיתם את המע"מ ב-10 ימים.

דוד צור: כפי שהוא אומר, גם את הביטוח הלאומי ניתן לדחות בחודש, לא יקרה כלום, המדינה יכולה לספוג את זה.

<קריאה: חודש לא יעזור, צריך הרבה יותר.

<ערן יעקב: המטרה של הדיון הזה, אם אני מבין נכון, ראשית שאנחנו נשמע, ואנחנו שומעים.

<ערן יעקב: לגבי ביטוח לאומי – אני לא אחראי על הביטוח הלאומי עדיין.

<קריאה: זה אותה מדינה.

<ערן יעקב: אני מבין, אני לא יכול לענות על הכול.

<ערן יעקב: אני יודע לענות בכובע אחד של רשות המסים ובכובע האוצרי.

<ערן יעקב: אני אומר באחריות מלאה שככל שמדובר הן בטיפול והן בתביעות, זה ייעשה מהר.

<ערן יעקב: נכון, היתה עקומת למידה והיא קרתה מהר מאוד.

<ערן יעקב: נתנו מענה מהיר מאוד לעסקים הקטנים.

<ערן יעקב: אני מקווה מאוד שהדבר יהיה כך בעתיד, ואפילו טוב יותר, ואני מסכים אתך.

מיכל בירן: אתם יכולים כבר לפרסם?

<ערן יעקב: אנחנו פה כדי לשמוע.

<ערן יעקב: אנחנו שומעים.

<ערן יעקב: הדברים יועברו.

איציק שמולי: ערן יעקב, שמעת את ההצעה שעלתה פה לגבי המקדמות.

איציק שמולי: מה עמדתך המקצועית לגבי זה?

<ערן יעקב: שמעתי.

<ערן יעקב: אין לי כרגע הצעה.

<ערן יעקב: רמת הישימוּת של זה מוגבלת מאוד.

<ערן יעקב: אתה לא יודע לתת מקדמה על משהו שעוד לא קיים.

<ערן יעקב: חבר'ה, אנחנו לא נגד.

<קריאה: אם נתתם מקדמה מוטעית תגבו אותה בחזרה.

<ערן יעקב: אבל לא יודעים לאיזה עסק.

<ערן יעקב: על פניו יש קושי רב פה.

<ערן יעקב: אני לא רוצה עכשיו להלאות אתכם בנתונים על המצב.

<ערן יעקב: אני פה באמת כדי לשמוע, כדי לראות.

<ערן יעקב: אני מבין, הימים הללו לא קלים.

<ערן יעקב: יש תהליך, וגם אנחנו עוברים תהליך.

<ערן יעקב: אני אומר לכם שהדברים האלה יקבלו מענה.

מיכל בירן: מתי תפרסמו מנגנון?

<ערן יעקב: שר האוצר היה ברור מאוד באמירות שלו.

איציק שמולי: הוא אומר שהוא מחבק את תושבי הדרום.

איציק שמולי: אתה מוכן להגיד לי מה הוא עושה חוץ מאשר לחבק?

<ערן יעקב: יש כבר מעשים.

<ערן יעקב: חלק מהתהליך הוא למשל דחיית המע"מ ומס הכנסה.

<ערן יעקב: תשלום המע"מ ביישובי הדרום נדחה ל-25 לחודש.

<רזיאל רגב: זה הטיפול בתושבי הדרום?

<רזיאל רגב: אבל אין כסף.

אבישי ברוורמן: קודם כול, אני מכבד את ערן יעקב.

אבישי ברוורמן: אני בכלל מכבד פקידים.

אבישי ברוורמן: כפי שנאמר, העבודה במשרד האוצר השתפרה.

אבישי ברוורמן: אבל נדרשת פה החלטה מנהיגותית.

אבישי ברוורמן: ערן יעקב שמע.

אבישי ברוורמן: אתן לאיתי טמקין לומר מספר מילים לגבי הממונה על התקציבים.

אבישי ברוורמן: שמעת את קול העם, שמעת בצורה ברורה.

אבישי ברוורמן: התשובה צריכה להיות ששר האוצר ייתן לך הנחיה היום, אחרי הישיבה כאשר תדווח לו, להוציא את התקנות ולהתחיל לשחרר מקדמות.

אבישי ברוורמן: אם זה יקרה, האמן לי, לא תפסידו כסף, הציבור כאן יתאושש באיזו צורה וגם ירגיש שיש ערבות הדדית.

אבישי ברוורמן: איתי טמקין, מה יש לממונה על התקציבים להגיד?

<איציק טייב: בפעם שעברה היה צורך לכתוב את התקנות.

<איציק טייב: כעת אין צורך לכתוב את התקנות.

<איציק טייב: התקנות קיימות וצריך ליישם אותן.

<איציק טייב: הבעיה היא ביישום.

אבישי ברוורמן: זה החלטה של מנהיג, זה הכול.

אבישי ברוורמן: איתי טמקין, בבקשה.

<איתי טמקין: אני מאגף התקציבים במשרד האוצר.

<דודי ברזילי: אין מנהיגוּת שמקבלת החלטות.

<דודי ברזילי: זה מה שצריך לעשות פה, לא לדבר.

<דודי ברזילי: נמאס כבר מהדיבורים האלה.

<דודי ברזילי: אין כאן נציג של הממשלה.

<דודי ברזילי: זה "פול גז בניוטרל".

<דודי ברזילי: יושב פה יושב-ראש האופוזיציה, שאני מכבד אותו, ואני מכבד אותך אדוני היושב-ראש.

<דודי ברזילי: תקשיב, הוא לא הכתובת.

<דודי ברזילי: הוא אדם רציני.

אבישי ברוורמן: דודי ברזילי, תפסיק.

דוד צור: אל תעשה מזה עניין פוליטי, אל תיקח את זה לשם.

דוד צור: שר האוצר, שאיננו מהמפלגה שלי, דווקא גילה רצון ואמר אמירה.

דוד צור: הם צריכים לתרגם את זה למעשים.

דוד צור: הנוכחות שלהם חשובה.

דוד צור: אל תעשה מזה עניין פוליטי.

דוד צור: זה לא שאלה של מנהיגות או לא.

אבישי ברוורמן: דודי ברזילי, נפגשתי אתך ואני מכיר אותך, אתה איש רציני ואתה אומר את הכאב של כולם, אבל למה אני אומר לך שזה לא אפקטיבי עכשיו?

אבישי ברוורמן: מכיוון שפה יושבים פקידים רציניים.

אבישי ברוורמן: המסר שעבר הוא פשוט מאוד: פה צריכה להיות החלטה מנהיגותית.

אבישי ברוורמן: אם שר האוצר לא יקבל החלטה עכשיו ליישם את התקנות, להביא מקדמות, וגם לשפר את הטיפול לגבי הפיגור התשלומים אז אנשים יפלו פה.

אבישי ברוורמן: יותר מזה לא צריך להגיד.

אבישי ברוורמן: הם יעבירו את המסר הזה.

אבישי ברוורמן: בבקשה, איתי טמקין.

<איתי טמקין: שלום.

<איתי טמקין: ראשית, את המסר הזה אנחנו כמובן נעביר לשר האוצר.

<איתי טמקין: אני רק רוצה להגיד בהתייחס לכמה דברים שנאמרו פה במהלך הדיון.

<איתי טמקין: אחד הדברים שאמרתם הוא שיש ניסיון מפעמים קודמות, ולצערנו אנחנו אומרים שבאמת יש לנו ניסיון מפעמים קודמות.

<איתי טמקין: אבל כל אירוע, גם בין האירועים שציינתם, היה שונה.

<איתי טמקין: היה שוני בין אירוע לאירוע בהיקפים, בעצימות ובדברים כאלה, שכמובן משפיעים אחר-כך על מה שנידרש לעשות.

<איתי טמקין: לאור כל זה, אנחנו בוחנים את הדברים בשלושה מישורים עיקריים.

<איתי טמקין: מישור אחד הוא קרן מס רכוש.

<איתי טמקין: מישור שני הוא הצפי להוצאות תקציביות שיהיו בעקבות העניין הזה, וגם אנחנו צריכים להיערך מבחינת תקציב המדינה.

<איתי טמקין: המישור השלישי, שגם עלה פה ואתם יכולים להבין מהדיון שנערך פה, שאירועים כאלה בדרך כלל באים לידי ביטוי בירידה בהכנסות המדינה ממסים, וגם לזה אנחנו צריכים להיערך.

<איתי טמקין: כלומר, עלינו להיערך בשלושת המישורים הללו שציינתי.

<איתי טמקין: כרגע, גם במשרד האוצר וגם ברשות המסים, אנחנו עושים שורה של סימולציות, שורה של בדיקות מה המשמעות של כל החלטה שתתקבל.

<איתי טמקין: קל לפרסם תקנות מייד אבל צריך לקבל את ההחלטות הללו בצורה אחראית ושקולה, רק אחרי שסט הנתונים יהיה בפנינו וכשנסיים את כל הבדיקות.

מיכל בירן: אם חסר כסף יש בתחום המע"מ על דירות.

אבישי ברוורמן: אתה כל-כך צודק.

אבישי ברוורמן: רק דבר אחד אני אומר לך, אם יעשו את זה מאוחר מדי חלק מן האנשים כאן יפלו ונהיה עדים לכעס אדיר.

אבישי ברוורמן: לכן עדיף לטעות בכיוון השני.

<איתי טמקין: כבוד היושב-ראש, בדיוק הגעתי לזה.

<אברהם לוי: במלחמה הקודמת לא קיבלתי פיצויים.

<אברהם לוי: היום לא אכפת לכם ואנשים קורסים, פשוט מאוד, זה הכול.

<אברהם לוי: אני בעל האולם היחיד בשדרות.

<אברהם לוי: כאשר אני סוגר את השאלטר אין שמחות בשדרות.

<אברהם לוי: אתם מבינים?

<צחי אבוהב-שביט: בשנת 2006 אני ניהלתי את קרן הפיצויים.

אבישי ברוורמן: רבותי, עד עכשיו הכול התנהל בסדר, וזה ימשיך להתנהל בסדר.

אבישי ברוורמן: רבותי, כולנו פה ביחד.

אבישי ברוורמן: אתה ניהלת את קרן הפיצויים בשנת 2006.

אבישי ברוורמן: מה הלקחים שלך ומה ההמלצות שלך?

<צחי אבוהב-שביט: קודם כול, בשביל לסבר את האוזן, בשנת 2006 שולמה מקדמה.

<צחי אבוהב-שביט: זה לקח 3 שבועות, מהטעם הפשוט שחייבים לעשות כל מיני מערכי בקרה בתוך המערכת, כי גם אגב הבקרות האלה קרה ששולמו מקדמות לגופים שלא היו קיימים אחרי המלחמה וזה גרע מאוצר המדינה כ-70-80 מיליון שקל.

<צחי אבוהב-שביט: אני מחזיק את החוק בידי.

<צחי אבוהב-שביט: עשו את זה, וזה ייעשה גם כעת.

<צחי אבוהב-שביט: יש עכשיו תהליך בתוך משרד האוצר.

<צחי אבוהב-שביט: זה דבר ראשון.

<צחי אבוהב-שביט: דבר שני, אני מציע לכל מי שנמצא פה, קודם כול לתעד הכול, לתעד כל דבר ולצלם, גם ביטול הזמנות, גם קלקול של סחורות, גם אי הגעה של ספקים.

<צחי אבוהב-שביט: את כל הדברים האלה לתעד ולרשום.

<צחי אבוהב-שביט: כפי שאני יודע, וגם דיברתי בטלפון עם מי שאחראי על הנושא הזה שהחליף אותי- - -

<קריאה: איך- - ?

<צחי אבוהב-שביט: תבואי אלי אחר-כך ואני אסביר בדיוק.

<צחי אבוהב-שביט: חשוב להגיד שהניסיון שגם ערן יעקב מדבר עליו קיים והמדינה יודעת לפצות.

<צחי אבוהב-שביט: אני מניח שזה גם יקרה, רק צריך לתת לתהליך עוד טיפונת אוויר.

<צחי אבוהב-שביט: אני רוצה לציין שאנשים שנמצאים בישוב ספר היום יכולים על-פי התקנות העיקריות כבר לתבוע, הם לא צריכים לחכות להוראת שעה.

<צחי אבוהב-שביט: הוראת השעה תכלול את מי שלא נמצא באזור הספר, ביישובי עוטף עזה, שם צריך לחכות להוראה.

<לאה ורון: תוכל בבקשה להגיד את השם המלא של התקנות?

<צחי אבוהב-שביט: תקנות מס רכוש וקרן פיצויים (תשלום נזק עקיף ונזק מלחמה).

<צחי אבוהב-שביט: התקנות המקוריות הן משנת 1973.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: איתי טמקין, יש לך עוד משהו להוסיף?

<איתי טמקין: רק שני משפטים.

<איתי טמקין: כפי שאמרתי, אנחנו נמצאים בשלב הבחינה המקצועית.

<איתי טמקין: כאשר הבדיקה הזאת תסתיים היא תוצג לשר האוצר, שיקבל החלטות בצורה מושכלת ומהירה.

<איתי טמקין: קיבלנו הנחיה לסיים את הבדיקה מהר ככל הניתן, בין היתר מתוך רצון לאפשר פתרון לקשיים התזרימיים שיש פה לעסקים.

<איתי טמקין: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: נציגי ניר-עם נמצאים כאן.

אבישי ברוורמן: חברת הכנסת מיכל בירן ביקרה, ביחד עם עוד חברי כנסת, בקיבוץ ניר-עם.

אבישי ברוורמן: יש שם מעון יום לילדים שבכל זאת לא מאויש.

אבישי ברוורמן: למה?

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<עמית וייץ: שלום לכולם.

<עמית וייץ: אני בת קיבוץ ניר-עם.

<עמית וייץ: אני מנהלת את החינוך לגיל הרך של הקיבוץ.

<עמית וייץ: יש לנו יותר מ-70 ילדים במערכות חינוך מגיל אפס ועד 6 שנים.

<עמית וייץ: נכון להיום יש לנו מבנה אחד לא ממוגן, זאת אומרת הילדים נמצאים למעלה משנתיים במבנה עם ממ"דים אבל לא ממוגן.

<עמית וייץ: זה אומר שלאורך כל הזמן שאנחנו ברחנו מן הקיבוץ, אקרא לזה כך, הגן היה סגור כי ילדים לא יכלו להיכנס לשם.

<עמית וייץ: אנחנו נמצאים בסיטואציה מאוד-מאוד בעייתית כי יש לנו מבנה ממוגן שנמצא ממול הגן הלא ממוגן, אבל המבנה הזה, בגלל כל מיני תהליכים בירוקרטיים הילדים לא יכלו להיכנס לתוכו, כי הוא לא עבר שיפוץ שתואם לכל מיני תקנות.

<עמית וייץ: אני מדברת היום גם מהפן האישי כאמא לילדים במערכת הזאת, וגם כאמא לילד שנמצא בתוך הגן הזה, שהילד לא יכול ללכת לגן.

<עמית וייץ: מטפלות שבאות לעבוד וכל-כך רוצות לעבוד במערכת הזאת, כאשר יש התרעת "צבע אדום"- - -

אבישי ברוורמן: מי אחראי על האישור?

אבישי ברוורמן: משרד הכלכלה?

אבישי ברוורמן: אפשר לתת את האישור היום?

אבישי ברוורמן: למה לא?

מיכל בירן: משפט אחד.

מיכל בירן: זה שיא האירוניה.

מיכל בירן: אם היו כותבים את זה לפרק של "פולישוק" היו אומרים שהתסריטאים הגזימו והעלילה נשמעת מופרכת.

אבישי ברוורמן: פולישוק, קישון, קפקא.

מיכל בירן: יש גן ילדים, מעון של משרד הכלכלה שעבד ופעל.

מיכל בירן: הגיע פיקוד העורף ומיגן אותו.

מיכל בירן: בעקבות השיפוץ של מיגון העורף הגן היום לא תקף לסטנדרטים של משרד הכלכלה והילדים נמצאים במקום לא ממוגן.

מיכל בירן: חברים, אני לא יודעת מי מעודכן פה, הפסקת האש לא יוצאת לפועל, התקיפות התחדשו.

מיכל בירן: יש לנו עכשיו מצב שצריך לפתור אותו.

<עמית וייץ: חשוב להגיד שלפני כמה שעות נפל קסאם בקיבוץ שלנו, כ-300 מטרים מהגן הלא ממוגן.

<עמית וייץ: זאת אומרת, מחר לא אוכל לפתוח את הגן.

<עמית וייץ: צריך לדעת שמטפלות שמגיעות לעבודה לא יכולות לבחור את מי מהילדים לקחת ולרוץ אתו לממ"ד.

אבישי ברוורמן: גברת וייץ, כל מה שצריך זה אישור של משרד הכלכלה לעבור מהמקום הלא ממוגן אל המקום הממוגן.

אבישי ברוורמן: למה לא נתקבל האישור?

<איתן רוזנבלט: אני מנהל הקהילה של ניר-עם.

<איתן רוזנבלט: עליכם להבין את הסיטואציה, שלמעשה מרגע שנשמעת אזעקה למטפלות יש 15 שניות שבמהלכן הן צריכות להכניס את הילדים אל תוך שני ממ"דים.

<איתן רוזנבלט: כל מטפלת לוקחת 3-4 ילדים אבל יש 15 ילדים בגן.

<איתן רוזנבלט: כלומר, המטפלת בוחרת למעשה איזה ילד לקחת, ואתם מבינים מה המשמעות לא להכניס ילד לממ"ד, זאת משמעות קשה מאוד.

<איתן רוזנבלט: העוֹבדות שלנו, חלקן משדרות, חלקן מהקיבוץ, סובלות מטראומה ומבעיות מורכבות מאוד.

<איתן רוזנבלט: לא ייתכן.

<איתן רוזנבלט: מפברואר 2013 יש גן שמוגן על-ידי משרד הביטחון.

<איתן רוזנבלט: צריך לשפץ אותו, לערוך שיפוצים.

<איתן רוזנבלט: אנחנו בכוחותינו התחלנו לשפץ אותו.

<איתן רוזנבלט: רק אציין שממול יש גן דומה שמשרד הכלכלה לא שיפץ והקיבוץ שיפץ ביותר מ-350,000 שקל אבל אין לקיבוץ את האמצעים האלה.

<איתן רוזנבלט: צריך לזכור דבר נוסף, כדי שגן יוכר על-ידי משרד הכלכלה הוא חייב תו תקן, תו מעון.

<איתן רוזנבלט: המשמעות היא שבמידה ואנחנו לא נשפץ אנחנו עלולים לאבד את התו.

אבישי ברוורמן: אני שואל אותך, נציגת משרד הכלכלה, מה צריך לעשות בשביל לקבל תו מעון?

<איתן רוזנבלט: 400,000 שקל והנושא סגור, כשאנחנו כבר משקיעים חלק מן הכסף.

אבישי ברוורמן: למה לא?

<מלי שטריגלר: קודם כול, אגיד למה כן.

<מלי שטריגלר: אנחנו יוצאים בשבועיים-שלושה הקרובים עם נוהל חדש לתקצוב בינוי מעונות יום.

<מלי שטריגלר: אנחנו מדברים על תקציב ענק שמיועד לבינוי מעונות יום, על 1.2 מיליארד שקל, בשני חלקים, 600 מיליון שקל ועוד 600 מיליון שקל.

<מלי שטריגלר: אתם מוזמנים להכין היתר בנייה, להכין את כל מה שצריך.

<איתן רוזנבלט: בעוד שבועיים זה סגור?

<איתן רוזנבלט: אנחנו רוצים בספטמבר להכניס את הילדים.

<מלי שטריגלר: כל מה שנדרש, גם ילדי ניר-עם כמו כל הילדים במדינת ישראל זכאים למעון שמותאם לצרכים של ילדים, והתנאי של מיגון הוא לא התנאי היחידי, יש עוד הרבה תנאים.

מיכל בירן: למה לא קבעו תנאים לפני שמיגנו?

אבישי ברוורמן: אז יישבו עכשיו אנשים.

אבישי ברוורמן: "הסורים על הגדרות" ואנחנו נלך עם הבירוקרטיה הרגילה?

<מלי שטריגלר: כדי להיות הגונים, אני מבקשת לציין- - -

יצחק הרצוג: למה לא תתני היתר זמני?

יצחק הרצוג: סעי לשם ותני היתר זמני.

יצחק הרצוג: את יושבת על ערמה של כסף.

<מלי שטריגלר: אני מבקשת לציין שכל המידע שיש לנו הוא שהילדים האלה נמצאים כעת במבנה גן ממוגן.

<מלי שטריגלר: הגנים הרי פנויים, זה החופש הגדול.

<מלי שטריגלר: אנחנו יודעים בוודאות – אולי אתם מספקים מידע אחר – שהילדים האלה נמצאים במבנה גן ממוגן.

<מלי שטריגלר: הם לא פועלים בתקופת החירום במעון הלא ממוגן.

יצחק הרצוג: ממש לא.

יצחק הרצוג: מה, הם משקרים?

<מלי שטריגלר: זה המידע שיש לי.

יצחק הרצוג: אבל זה מידע לא נכון.

מיכל בירן: המעון היה מתאים לתנאים שלכם לפני שפיקוד העורף מיגן אותו.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני כבר רגיל שמדינת ישראל היא בתחתית העולם השלישי בעניין היתר בנייה, בבלגן בעסקים ובשחיתות.

אבישי ברוורמן: למה?

אבישי ברוורמן: כי כל אחד מהשרים עובד לחוד, ובאמצע יש את הבירוקרטיה.

אבישי ברוורמן: ואז יש מצב שיושבים אנשים בעין הסערה ואף אחד לא יכול לפתור את הבעיה מצד א' לצד ב', והכול זה תהליכים כלליים.

אבישי ברוורמן: פה צריך מישהו להחליט.

אבישי ברוורמן: אני מכיר את השר בנט.

אבישי ברוורמן: אני פונה לשר בנט עכשיו בנושא הזה, תעבירי לו, שנפתלי בנט, שכל פעם מדבר אתי על כך שצריך לחתוך את הבירוקרטיה, יסיים עכשיו את המיגון הזה לעזאזל.

<מלי שטריגלר: יש החלטת ממשלה שהתקבלה ביום ראשון השבוע, שיתבצע איגום משאבים ותהיה חשיבה משותפת של משרד הכלכלה ומשרד האוצר במטרה- - -

אבישי ברוורמן: לחתוך את זה.

אבישי ברוורמן: היום.

<מלי שטריגלר: אמרתי, המעון שנמצא ממוגן יתוקצב במסגרת- - -

אבישי ברוורמן: מתי הילדים יוכלו להגיע למעון?

<עמית וייץ: חשוב לציין שכבר הגשנו קול קורא והוא לא אושר.

<קריאה: המעון ממוגן.

<קריאה: צריך לשפץ אותו.

מיכל בירן: והוא עמד בתנאים של משרד הכלכלה לפני שמיגנו אותו.

מיכל בירן: אתם מבינים את האבסורד?

מיכל בירן: המיגון פגע.

<מלי שטריגלר: מותר לי להגיב?

אבישי ברוורמן: כן, בבקשה.

יצחק הרצוג: אבל את לא מגיבה לעניין.

<מלי שטריגלר: הפנייה הקודמת שהתבצעה על-ידי ניר-עם במסגרת נוהל התמיכות, שהוא הנוהל הקודם שהיה, היתה כאשר יותר מ-60% מהילדים היו מסודרים בתוך מסגרת.

<מלי שטריגלר: מכיוון שמעונות היום אינם חוק חינוך חובה אנחנו לא חייבים להיענות ל-100% מהילדים ולכן אנחנו נענים בכל הארץ עד כמות של 60%.

<מלי שטריגלר: כאשר היה נוהל התמיכות הם פנו כאשר היה כבר מענה ליותר מ-60%, לכן לא זכו לתמיכה.

<מלי שטריגלר: כרגע בנוהל התקצוב החדש יקבלו את התקצוב המתאים להתאמת המבנה למעון.

<מלי שטריגלר: אני שוב חוזרת ואומרת, לפי המידע שיש בידנו כרגע יש להם גן ממוגן.

אבישי ברוורמן: תקשיבי, אני ניהלתי בחיים שלי, אבל כעת יש משבר, את רואה, יש מלחמה, יש דברים.

אבישי ברוורמן: יושבים חבר'ה במקום הזה.

אבישי ברוורמן: אז יש את כל הסיבות הבירוקרטיות.

אבישי ברוורמן: אבל במקרה הזה כל מה שצריך הוא להוציא את הפקק.

אבישי ברוורמן: אז אומרים: נשכח את כל הדברים האלה.

אבישי ברוורמן: מי שניהל פה, יש פה אנשי עסקים – הולכים ואומרים: אנחנו עושים סידור.

אבישי ברוורמן: אני מבקש שתגידי לנפתלי בנט שאני אישית פונה אליו עכשיו ומבקש שיוציא את הפקק הזה, שמחר הילדים האלה במעון יוכלו ללכת לאן שהם צריכים ללכת.

<מלי שטריגלר: הפקק יוצא על-ידי נוהל התקצוב, אבל מוכרחים לזכור שניר-עם הם לא יחידים.

<מלי שטריגלר: אנחנו מטפלים בכל עוטף עזה.

<מלי שטריגלר: אנחנו מעניקים דרגת סבסוד גורפת לכל תושבי עוטף עזה.

<מלי שטריגלר: יש נוהל תקצוב.

<עמית וייץ: אבל זה נמשך שנתיים.

<עמית וייץ: כבר הגשנו בקשה.

<מלי שטריגלר: אפילו בעוטף עזה יש ישובים נוספים וצריך להיענות לכולם.

<מלי שטריגלר: זה שניר-עם ידעו להגיע לכאן לא אומר שאין ישובים אחרים שזקוקים.

<מלי שטריגלר: תושבי שדרות גם צריכים לקבל.

<עמית וייץ: את מבינה שאנחנו עומדים בקו האש ואנחנו פונים כהורים.

<עמית וייץ: גם בפן האישי כאמא את מבינה שאני לא יכולה לשלוח את הילד למעון.

<מלי שטריגלר: נפעל לפי החלטת הממשלה שהתקבלה השבוע.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני פונה לנפתלי בנט.

אבישי ברוורמן: אני נותן לראש האופוזיציה, חבר הכנסת יצחק (בוז'י) הרצוג לדבר עכשיו.

אבישי ברוורמן: אני חושב שזה אות קלון.

אבישי ברוורמן: נכון שיש את שדרות אבל יש פה בעיה נקודתית שצריך לפתור אותה.

אבישי ברוורמן: אף אחד בשדרות לא יכעס שיסדירו את המיגון הזה.

אבישי ברוורמן: נכון?

אבישי ברוורמן: אף אחד לא יכעס שיסדרו את המעון הזה.

<מלי שטריגלר: אף אחד לא יכעס, אבל כולם יבקשו גם.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת הרצוג, בבקשה.

יצחק הרצוג: אני חייב להגיד לך, גברת שטריגלר, אני מכבד אותך מאוד, אבל התשובה שלך מאוד-מאוד מאכזבת.

יצחק הרצוג: היא תשובה כל-כך בירוקרטית ומוגזמת.

יצחק הרצוג: קודם כול, כי לא היית שם, אז את כבר משמיצה אותם ואומרת שבכלל יש מעון ממוגן, כשהם מסבירים לך שאין.

יצחק הרצוג: בסך הכול היית צריכה לנסוע ברכב עם הצוות שלך.

יצחק הרצוג: את יושבת על ערימות של תקציבים.

יצחק הרצוג: ואם לא, אני מציע שוועדת הכלכלה לא תדון יותר באף נושא של משרד הכלכלה עד שזה ייפתר.

יצחק הרצוג: אני כן הייתי שם, אני מלווה את הקיבוץ הזה כבר שנים.

יצחק הרצוג: הקיבוץ הזה נמצא על הגבול עם עזה וחוטף מאות טילים.

יצחק הרצוג: אני קורא לו "הסטלינגרד של המערכה הזאת", הם יודעים את זה.

יצחק הרצוג: ביקרתי שם, לנתי שם השבוע כדי לראות את זה.

יצחק הרצוג: ואת יושבת לך בירושלים ואומרת: "נוהל תמיכות", וכן הלאה.

יצחק הרצוג: את יודעת שזה ייקח חודשים.

יצחק הרצוג: יכולתם לתת להם היתר זמני, יכולתם להפעיל סמכויות שבחוק, יכולתם למצוא את כל הפתרונות, להגיד לקיבוץ: נתקצב אתכם במבנה החדש עד שתשלימו את המבנה הישן.

יצחק הרצוג: אבל שוב דבר מזה אתם לא רוצים לעשות.

יצחק הרצוג: כך את עונה.

יצחק הרצוג: תקשיבי, יש כאן אזרחים שמסתכלים עליך ולא מאמינים שזאת התשובה שלך.

יצחק הרצוג: הם מצפים ממך להתייחסות אחרת.

יצחק הרצוג: יש לך אחריות.

יצחק הרצוג: קיבלת תפקיד גדול.

יצחק הרצוג: תיכנסי לעובי הקורה ותפתרי את הבעיה.

יצחק הרצוג: זה מה שכולם מבקשים ממך.

<מלי שטריגלר: פתחתי את דברי בזה שהפתרון נמצא, הנוהל הבא יוצא בשבוע הבא.

מיכל בירן: אמרת להם שהם מוזמנים לעמוד בתור, לקחת מספר ולהגיש עוד בקשה.

<מלי שטריגלר: הם יתוקצבו.

<מלי שטריגלר: אין מספר.

<מלי שטריגלר: בנוהל החדש כל הקודם זוכה.

<מלי שטריגלר: תבואו מוכנים – כל הקודם זוכה.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני רוצה לסכם את הנושא הזה.

אבישי ברוורמן: מכיוון שאני מעריך את הפעולות של השר בנט, אנחנו עובדים ביחד, והעברתי את הרפורמות במזון לאחרונה ואת הסחר ההוגן, תמסרי לשר שזה לא מקובל עלי.

אבישי ברוורמן: אני מבקש שהוא יסדיר את זה אישית.

אבישי ברוורמן: זו הפנייה שלי אליו.

אבישי ברוורמן: גם אתקשר אליו בטלפון מייד לאחר הישיבה.

אבישי ברוורמן: אני מבקש ודורש, אנחנו לא נקיים דיונים בנושא משרד הכלכלה אם בניר-עם לא יהיה מעון ממוגן.

אבישי ברוורמן: לא מעניין אותי שום דבר אחר.

אבישי ברוורמן: (נשמעות מחיאות כפיים.

אבישי ברוורמן: ) אני מגיע לסיכום הדיון.

אבישי ברוורמן: קודם כול, אני מודה לכם.

אבישי ברוורמן: אתם היופי של מדינת ישראל, ולא אוסיף מילה.

אבישי ברוורמן: ועדת הכלכלה דורשת מהממשלה, ממשרדי האוצר והכלכלה, לייצר באופן מיידי פתרונות לקשיים התזרימיים של עסקים קטנים, מפעלי תעשייה וענף התיירות, כולל דחייה נוספת של תשלומי מסים ומקדמות.

אבישי ברוורמן: רשות המסים ואגף התקציבים מתבקשים ליצור מנגנון תשלום פיצויים פשוט ומהיר כדי שהעסקים לא ימתינו חודשים לפיצוי ולא יאלצו להסתייע ב"מאכערים".

אבישי ברוורמן: מדובר בתופעה מכוערת שהיתה מתייתרת אם התהליך היה פשוט.

אבישי ברוורמן: אני מצר על כך ששר הכלכלה והמנכ"ל, שהוזמנו לישיבה, לא הגיעו לשמוע את המצוקות של העסקים ולהציע פתרונות, אבל באמצעות שליחיהם המסר עבר אליהם עכשיו.

אבישי ברוורמן: כפי שאמרתי בפתיחה, אני, הצוות שלי וצוות ועדת הכלכלה נהיה כתובת, ננסה להיות כתובת לפתרון בעיות של עסקים קטנים.

אבישי ברוורמן: אתם מוזמנים, כל אחד מכם, לפנות אלי במייל.

אבישי ברוורמן: אנחנו נפנה את הבעיות למשרדי הממשלה ונטפל בהן.

אבישי ברוורמן: כפי שאמרתי, ממשלת ישראל מתבקשת, מכיוון שזה לא המבצע האחרון, להכין נוהל קבוע לפיצוי עסקים כדי שבפעם הבאה העסקים לא יעמדו עוד פעם מול חוסר וודאות ויהיה פק"ל על השולחן.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: הישיבה נעולה.