ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 248, 2014-07-22 11:00

עמרם מצנע: שלום, אני פותח את הדיון.

עמרם מצנע: אנחנו בנושא של בתי-ספר במוסדות סגורים - מוסדות רווחה ובתי-סוהר.

עמרם מצנע: הנושא הגיע לשולחננו בעקבות כל מיני שאלות, שאילתות ותלונות שהגיעו אלינו ורצינו ללמוד קצת יותר את הנושא, להכיר אותו, להבין אותו ולשמוע מה הן הבעיות הקיימות וכיצד ניתן לעזור בפתרון הבעיות הקיימות.

עמרם מצנע: ביקשתי כבר בחודש אפריל ממחלקת המחקר של הכנסת להכין קצת נתונים על שירותי החינוך לקטינים במסגרות חוץ-ביתיות סגורות.

עמרם מצנע: אז אנחנו נשמע קצת נתונים, קצת סקירה ואחר כך, כמובן, נאפשר למשרד החינוך ולגורמים הנוגעים בדבר להתייחס.

עמרם מצנע: בבקשה.

<עידו אבגור: תודה.

<עידו אבגור: המסמך מתייחס החינוך הפורמלי – משמע החינוך מטעם משרד החינוך - בארבעה סוגי מסגרות: מתקני מאסר ומעצר של שירות בתי-הסוהר, מעונות חסות הנוער של משרד הרווחה, מחלקות אשפוז פסיכיאטריות בבתי-חולים פסיכיאטריים או בבתי-חולים כללים ומסגרות פוסט-אשפוזיות פסיכיאטריות המופעלות על-ידי השירות לילדים ונוער במשרד הרווחה.

<עידו אבגור: .

<עידו אבגור: לגבי קטינים במאסר ומעצר - לפי נתוני שב"ס, מדובר על 400–500 קטינים בחודש, שחלקם אסירים ועצירים פליליים, חלקם ביטחוניים וחלקם – כיום חלקם הקטן מאוד – קטינים בלתי מלווים, בעצם מי שעובר את הגבול ומחכה לגירוש או להסדרת מצבו.

<עידו אבגור: המספר הזה ירד דרסטית, גם בעקבות בניית הגדר בדרום, גם בעקבות העברת הקטינים ממתקני שב"ס לחלופות מעצר.

<עידו אבגור: מבחינת שירותי החינוך במתקני שב"ס - משרד החינוך מדווח על כ-300 קטינים שמקבלים שירותי חינוך בכל שנה במתקנים בהם הם שוהים.

<עידו אבגור: את שירותי החינוך מספק האגף לחינוך נוער במשרד החינוך, הם מופעלים במסגרת תוכנית היל"ה על-ידי רשת "עתיד".

<עידו אבגור: העלות השנתית, נכון לתשע"ד היא כ-2.5 מיליון שקלים.

<עידו אבגור: יש קושי בהשוואה בין הנתונים שקיבלנו משב"ס לבין הנתונים שקיבלנו ממשרד החינוך, אבל ניכר שיש פער בין מספר הקטינים ששוהים במאסר ומעצר לבין מספר התלמידים, בעיקר בבית-הסוהר "אופק" שמיועד לעצירים ואסירים פליליים.

<עידו אבגור: ראש האגף לקידום נוער במשרד החינוך ציין שאחד האתגרים של המשרד הוא הגדלת שיעור התלמידים בקרב השוהים ב"אופק".

<עידו אבגור: בשב"ס ציינו שככלל, כל הקטינים ששוהים במתקנים מקבלים שירותי חינוך, מלבד עצורים שטרם הוגש נגדם כתב אישום, עצורים לימים ששוהים רק מספר ימים ספורים במתקן ולכן הם לא מקבלים שירותי חינוך.

<עידו אבגור: בהמשך הדיון מול שב"ס ציינו משירות בתי-הסוהר שחלק מאוכלוסיית הקטינים לא יכולה להשתלב בכיתות הלימוד מטעמים שונים של ביטחון ומודיעין.

<עידו אבגור: מספר הקטינים שלא זוכים לשירותי חינוך לא פורט בתשובת שב"ס.

<עידו אבגור: מבחינת מעונות חסות הנוער של משרד הרווחה – חסות הנוער מפעילה מגוון של מסגרות כוללניות בדרגות שונות של ניתוק פיזי מהסביבה.

<עידו אבגור: כ-1,500 קטינים מטופלים על-ידי רשות חסות הנוער כל שנה, כ-200 בני נוער נמצאים במעונות נעולים, חצי מהם בנים – רובם עוברי חוק, נמצאים שם כחלופה למעצר או מאסר – והמחצית השהיה היא בנות, רובן נערות במצוקה שנזקקות לחסות בהשמה חוץ-ביתית.

עמרם מצנע: אמרת 200 כתוצאה מעבריינות.

<עידו אבגור: לא.

<עידו אבגור: 200 במעונות הנעולים, חצי מהם – כ-90, אם אני זוכר נכון – בנים, שהם עבריינים בעיקר, והמחצית השניה בנות, שרובן לא עברייניות אלא זקוקות - - -

עמרם מצנע: מה זה השאר?

עמרם מצנע: ציינת 200 מתוך איזשהו מספר.

<עידו אבגור: יש 1,500 שמטופלים על-ידי הרשות באופן כללי, לא כולם שוהים.

<עידו אבגור: במעונות נעולים ספציפית שוהים כ-200 - - -

עמרם מצנע: אבל כל ה-1,500 הם כאלה שמערכת הרווחה הוציאה מהבית, לא כאלה שבחרו להיות שם.

<טלי יוגב: כן כן, כולם בצווים.

עמרם מצנע: כולם בצווים.

עמרם מצנע: האבחנה לא ברורה לי: 100 בנים, שאתה אומר שרובם הם עוברי חוק, ו- - -

<עידו אבגור: הנתון הזה מתייחס רק למעונות הנעולים, שזו מסגרת אחת אפשרית.

<עידו אבגור: זאת המסגרת הכי סגורה.

עמרם מצנע: זאת אומרת, אם אני לוקח את ה-1,500 ומוריד את ה-200, נשארים 1,300, אז 1,300 הם במוסדות לא נעולים?

<טלי יוגב: כן.

עמרם מצנע: אוקיי, ברור.

עמרם מצנע: לא נעולים זה שיכולים לצאת הביתה.

<עידו אבגור: לא, לא בהכרח.

<טלי יוגב: גם הנעולים יוצאים הביתה.

<טלי יוגב: במעונות הנעולים אנחנו מדברים על מתקנים שגם פיזית יש מגבלה לצאת מהם.

<טלי יוגב: זאת אומרת, הם לא פתוחים, אין אינטראקציה עם הקהילה, צוותים מתוגברים, תוכניות מתוגברות, עם רמת השגחה מאוד גבוהה.

<טלי יוגב: שאר המסגרות הן מסגרות פנימיתיות, שגם בהן הלמידה היא לא בקהילה אלא בתוך המסגרת עצמה, אבל כבר יש אינטראקציה עם הקהילה, זה משהו הרבה יותר פתוח.

עמרם מצנע: אבל כל ה-1,500 לומדים במתקנים.

<טלי יוגב: לא לא לא, מי שנמצא בהוסטלים - שזה הדיור בקהילה אצלנו - מרביתם לא לומדים בפנים.

<טלי יוגב: מרביתם לומדים כבר במסגרות משלבות בקהילה.

<עידו אבגור: מיד אגיע למספר התלמידים.

<עידו אבגור: מבחינת שירותי חינוך – אנחנו מדברים על 600 תלמידים ב-26 מסגרות מתוך 62.

עמרם מצנע: מה זה ה-600?

<עידו אבגור: מתוך אותם 1,500 יש לנו 600 תלמידים.

עמרם מצנע: והיתר לא תלמידים?

<עידו אבגור: 600 תלמידים לומדים בתוך המסגרות והשאר יוצאים לבתי-ספר בקהילה.

<עידו אבגור: בדומה למה שקורה בשב"ס, שירותי החינוך על-ידי האגף לקידום נוער במסגרת תוכנית היל"ה על-ידי זכיין רשת "עתיד".

<עידו אבגור: לאותם 600 תלמידים אמורים להתווסף עוד 450 קטינים בשלוש השנים הקרובות, ו-140 מהם כבר בשנת הלימודים הבאה.

עמרם מצנע: מה זה "אמורים להצטרף"?

<עידו אבגור: אמורים לבנות מסגרות חדשות.

<טלי יוגב: הרחבה של המסגרות.

עמרם מצנע: איפה הילדים האלה היום?

<טלי יוגב: בלי סידור.

עמרם מצנע: זאת אומרת, יש החלטה להוציא אותם אבל אין להם סידור.

עמרם מצנע: הרבה.

<טלי יוגב: נכון.

<עידו אבגור: השנה נוספו כ-19,000 שעות לימוד לפיתוח מיומנויות מקצועיות – זה מה שמחליף את ההכשרות המקצועיות של משרד הכלכלה, משרד התמ"ת, שבוטלו.

<עידו אבגור: זה מבחינת חסות הנוער.

<עידו אבגור: מבחינת מוסדות לאשפוז פסיכיאטרי – לפי נתונים שבידי משרד החינוך יש כ-540 מיטות לאשפוז פסיכיאטרי.

<עידו אבגור: זה כולל גם אשפוז מלא, גם אשפוז יום וגם טיפול יום – שלוש קטגוריות שונות.

<עידו אבגור: רוב המאושפזים שוהים תקופות ארוכות יחסית.

<עידו אבגור: מבחינת שירותי החינוך שהם מקבלים – היות שהמידע אודות אשפוז פסיכיאטרי הוא מידע רפואי חסוי משרד החינוך לא מחזיק נתונים, בקובצי הנתונים לא מצוין לו אם התלמיד מאושפז או לא מאושפז, ולכן אין נתונים מדויקים.

עמרם מצנע: יש לו נתון שהוא מאושפז, רק לא נתון איפה.

עמרם מצנע: או שגם אין לו נתון שהוא מאושפז?

<עידו אבגור: לפי דעתי אין לו נתון שהוא מאושפז בכלל, בקובצי הנתונים.

<מימי פלאצי: אני מהאגף לחינוך מיוחד, אני מחליפה את נירית שהיא ממונה באגף.

<מימי פלאצי: זה המידע שהוצג גם אצלי, אני מוכנה להעביר את זה כשאלה לבדיקה.

עמרם מצנע: הלוא מערכת החינוך אמורה לדעת איפה כל ילד שהוא תחת חוק חינוך חובה נמצא.

<מימי פלאצי: נכון.

<מימי פלאצי: יש אשפוז יום ואשפוז ממושך וכולם מקבלי שירותי חינוך.

<מימי פלאצי: מרכזי החינוך בבתי-החולים לא עורכים רישום כמו מנב"ס בבית-ספר רגיל והרישום הוא פנימי, אחר, כך שהנתונים לא מחוזקים במידע, כפי שנעשה בהתייחס למסגרות חינוך במשרד.

<מימי פלאצי: במסגרות החינוך מחזיקים את המידע גם באגף לחינוך מיוחד ואפשר לערוך את כל החיתוכים, פרט לילדים באשפוז.

עמרם מצנע: אשפוז בכלל.

<מימי פלאצי: כן.

<מימי פלאצי: גם באשפוז יום וגם באשפוז - - -

עמרם מצנע: לאו דווקא פסיכיאטרי.

<מימי פלאצי: אשפוז בכלל, כי מערכת החינוך המיוחד נותנת מענה גם לתלמידים באשפוז על רקע בריאותי כלשהו.

<עידו אבגור: יש הערכות מדויקות למדי.

<עידו אבגור: ברבעון האחרון של 2013 - ספטמבר עד דצמבר – הוערך מספר התלמידים בכ-1,070.

<עידו אבגור: בשנת 2013 העריכו במשרד שיש יותר מ-1,500 תלמידים באשפוז פסיכיאטרי כל שנה.

<עידו אבגור: התלמידים לומדים במסגרת חינוך מיוחד על-פי תוכנית חינוך אישית שנבנית להם בשיתוף הצוות הרפואי, שאמורה להמשיך את תוכנית הלימודים שהם למדו בקהילה.

<עידו אבגור: הרצף הלימודי אמור להימשך במהלך האשפוז.

<עידו אבגור: המסגרת האחרונה שאתייחס אליה היא פנימיות פוסט-אשפוזיות של משרד הרווחה.

<עידו אבגור: הן מיועדות לילדים ונוער עם פרופיל נפשי מורכב - או קטינים אחרי אשפוז או כחלופה לאשפוז.

<עידו אבגור: ב-2013 טופלו כ-912 קטינים ב-18 מסגרות.

<עידו אבגור: מבחינת שירותי החינוך – כ-850 תלמידים לומדים במסגרות חינוך מיוחד בתוך פנימיות.

<עידו אבגור: מתוך 20 פנימיות שקיימות כיום ב-12 פנימיות יש מסגרות חינוך בפנים ובנותרות התלמידים יוצאים לקהילה.

<עידו אבגור: אם הקטינים נמצאים במצב נפשי שלא מאפשר את הקליטה שלהם במסגרת חינוך ניתן להם שירות לימודי אישי על-ידי זכיין.

<עידו אבגור: זה איזשהו תהליך ביניים שאמור להכין אותם לקליטה במסגרת.

<עידו אבגור: עלה נושא של פערים במתן שירותי חינוך במסגרות פוסט אשפוזיות.

<עידו אבגור: זה נושא שפניות בנוגע אליו הגיעו לוועדה.

<עידו אבגור: ממשרד החינוך נמסר שאין פער בתקצוב המשרד למסגרות ציבוריות ומסגרות פרטיות, שמשתייכות כולן לחינוך המוכר שאינו רשמי, ושהתקצוב הזה מסופק ישירות.

עמרם מצנע: כשאתה אומר "מסגרות פרטיות" אתה מתכוון לזכיינים של משרד החינוך או משרד הרווחה, שמפעילים.

<עידו אבגור: התקצוב מסופק ישירות לבעלויות והן אחראיות לרכוש את השירותים השונים שניתנים.

<עידו אבגור: עוד נמסר מהמשרד שהוא מתעתד לדון באופן המימוש של תקציבי החינוך המיוחד.

<עידו אבגור: משמע, במה שקורה אחרי שהתקציב מגיע לבעלויות.

<עידו אבגור: תודה רבה.

עמרם מצנע: משרד החינוך, בבקשה.

<יפעת קלמרו: אני אחראית על תוכנית היל"ה.

<יפעת קלמרו: כמו שנאמר, אנחנו נותנים את שירותי ההשכלה גם במסגרות - - -

עמרם מצנע: תוכנית היל"ה היא האחראית על כל התחומים שדובר עליהם?

<יפעת קלמרו: לא.

<יפעת קלמרו: מי שאחראי זה המשרדים הרלוונטיים.

<יפעת קלמרו: מתקני כליאה זה שירות בתי-הסוהר.

<יפעת קלמרו: שירותי ההשכלה ניתנים על-ידי תוכנית היל"ה רק בשתי המסגרות הראשונות שדובר בהן – שירות בתי-הסוהר והמעונות והמסגרות של חסות הנוער.

<יפעת קלמרו: בפוסט-אשפוזי החינוך המיוחד אחראי על אספקת שירותי ההשכלה.

<יפעת קלמרו: הנתונים שנאמרו נכונים, מדויקים.

עמרם מצנע: תסבירי לנו קצת איך המערכת הזאת עובדת.

<יפעת קלמרו: נתחיל עם שירות בתי-הסוהר.

<יפעת קלמרו: לשירות בתי-הסוהר יש מתקני מאסר – "אופק" הוא המתקן הגדול ביותר לקטינים – ויש מתקנים של בתי-מעצר, כמו מגרש הרוסים בירושלים.

<יפעת קלמרו: בהתאם למספר הילדים ששירות בתי-הסוהר מאפשר להם לצאת ללמידה אנחנו מעמידים שירותי השכלה.

<יפעת קלמרו: יש סל של מענים ומורים שנמצאים קבוע בתוך המסגרת ומגיעים.

<יפעת קלמרו: בדרך כלל הלמידה מתקיימת בשעות הבוקר.

עמרם מצנע: המילים "מאפשר לצאת" – זה בתוך בית-הסוהר.

<יפעת קלמרו: כן.

<יפעת קלמרו: ב"אופק", שהוא המסגרת הגדולה, יש ילדים שנמצאים מכל מיני סיבות נעולים בתא.

<יפעת קלמרו: אנחנו מכניסים חומרי למידה לתוך התא, מורים מנגישים למידה לתוך התא אם ילד צריך להתכונן לבחינות.

<יפעת קלמרו: זאת אומרת, יש ניסיון לאפשר למידה גם בתנאים - - -

עמרם מצנע: אתם מממנים ושירות בתי-הסוהר מעסיק את המורים?

<יפעת קלמרו: לא.

<יפעת קלמרו: מי שמעסיק את המורים ומפעיל את כל תוכנית היל"ה זה רשת "עתיד".

<יפעת קלמרו: כמו שהיא מפעילה את תוכנית היל"ה בעיר תל-אביב או בכל מקום אחר, היא מפעילה גם במתקנים האלה, בשירות בתי-הסוהר.

<יפעת קלמרו: אלה מורים של רשת "עתיד" שמקבלים הדרכה ומלמדים ברוב המקומות את תוכנית הלימודים של תוכנית היל"ה.

<יפעת קלמרו: זאת אומרת, למידה לקראת תעודה, מבחני בגרות – בדיוק במקום שהילד נמצא.

<יפעת קלמרו: אלה ילדים שנמצאים בתנאי מעצר, שאתמול בבוקר היו בבית-ספר ולמדו לבחינות הבגרות במתמטיקה ובעוד חודש יש בחינת בגרות במתמטיקה, אז תוכנית הלימודים תהיה מכוונת לשם.

<יפעת קלמרו: שוב, התוכנית מותאמת לילדים שנמצאים כרגע בכיתה או בתא או בכל מקום שהם נמצאים.

<יפעת קלמרו: כמובן שבתנאי מעצר זה עובד אחרת; ילדים שעצורים ויוצאים בבוקר לבית-המשפט וחוזרים – שב"ס יתאר את זה טוב ממני – התוכנית היא אחרת.

<יפעת קלמרו: במגרש הרוסים אנחנו פוגשים כל בוקר קבוצה אחרת של ילדים והמורים צריכים לעשות עבודה אחרת עם מי שנמצא באותו יום בכיתת הלימוד.

<יפעת קלמרו: בשב"ס אנחנו עובדים עם ילדים שהם עוברי חוק וגם עם ילדים ששוהים פה, "בלתי מלווים" – מאריתריאה, מסודן – וגם ילדים שכלואים במתקנים ביטחוניים, ששם אנחנו מלמדים בתוכנית קצת אחרת, עם התאמה מגזרית של שפה ושל תכנים.

<יפעת קלמרו: הכול בתיאום עם שב"ס.

<יפעת קלמרו: זה המתקנים של שירות בתי-הסוהר.

עמרם מצנע: "ביטחוניים" זה אזרחי ישראל או פלסטינים או מה?

<יפעת קלמרו: אזרחי ישראל בדרך כלל - אבל שוב, שב"ס יהיו מדויקים יותר – יושבים ב"אופק" אם הם עוברי חוק.

<יפעת קלמרו: ביטחוניים יושבים במתקנים אחרים, חלקם לא אזרחי ישראל.

עמרם מצנע: זאת אומרת, "ביטחוניים" זה גם שם קוד ללא אזרחי ישראל.

<יפעת קלמרו: בחלקם.

<יפעת קלמרו: אבל בעניין הזה - - -

עמרם מצנע: תיכף נשמע אתכם.

עמרם מצנע: מה מלמדים אותם, את הפלסטינים?

<יפעת קלמרו: בדרך כלל מלמדים שפה – שפה ראשונה, שפה שניה – מתמטיקה, מיומנויות יסוד, כל הנושא שקשור בעולם העבודה.

<יפעת קלמרו: תכנים שעוברים אישור ביטחוני.

עמרם מצנע: מה אופן הפיקוח שלכם, של משרד החינוך?

<יפעת קלמרו: יש לנו מפקח של המסגרות הייחודיות, קוראים לו חיים מויאל, יש לנו מנחים פדגוגיים שמגיעים פעם בשבוע למתקנים האלה, עובדים על המורים על תוכנית הלימודים, על יעדים לימודיים.

עמרם מצנע: מנחים פדגוגיים מטעם היל"ה.

<יפעת קלמרו: כן.

עמרם מצנע: אבל אני שואל מה המשרד מפקח על כך שרשת "עתיד" מבצעת - - -

<יפעת קלמרו: אני חושבת שיושבים כאן גם אנשי רווחה וגם אנשי שב"ס כדי להגיד שאמנם "עתיד" מפעילים את זה אבל אנחנו נמצאים שם בנוכחות מאוד מאוד גבוהה.

<יפעת קלמרו: כשמנחה פדגוגי מגיע פעם בשבוע למתקן "עופר" או פעמיים בשבוע לכלא "אופק" ויושב עם המורים, הוא בעצם איש שלנו.

<יפעת קלמרו: המפקח שלנו מכיר, יודע, מכיר את הילדים, מכיר את תוכנית הלימודים.

<יפעת קלמרו: ישבנו בשב"ס לפני שבוע, בכלא "אופק", סיכמנו שנה.

<יפעת קלמרו: זאת אומרת, יש חיבור.

<יפעת קלמרו: אני מחזיקה פה נתונים של הציונים, מה הממוצע של הציונים, מי היה צריך לגשת ולא ניגש – זאת אומרת רמת הרזולוציה של הנתונים שאנחנו מחזיקים ותובעים מרשת "עתיד" היא ברמת שירות מאוד מאוד גבוהה.

<יפעת קלמרו: אבל נכון שזכיין עושה את זה, אבל בסופו של דבר זו לגמרי אחריות שלנו על רמת השירות ועל איכות השירות ועל ההישגים.

<יפעת קלמרו: תיכף נדבר על חסות הנוער – יש הישגים מדהימים במבחני הבגרות.

עמרם מצנע: אוקיי, אז דברי על חסות הנוער.

<יפעת קלמרו: טלי תספר איך המסגרות של חסות הנוער עובדות.

<יפעת קלמרו: אנחנו נותנים שם שירותי השכלה ל-600 ילדים, כמו שנאמר.

עמרם מצנע: אז נשמע את השב"ס ואחר כך נסגור את המעגל.

<מיכל זיבלי: בוקר טוב, אני רע"ן חינוך והשכלה בשירות בתי-הסוהר.

<מיכל זיבלי: אנחנו באמת עובדים בשיתוף פעולה יפה ביחס לנוער.

<מיכל זיבלי: אנחנו גם נותנים את הדגש לייחודיות של האוכלוסייה הזאת, על המורכבות שבה, באופן הפעלת הכיתות.

<מיכל זיבלי: אנחנו עובדים במשותף, אנחנו עובדים בחשיבה, אנחנו מבצעים יחד ועדות מעקב ותכנון כדי לתת דגש על מגמות שקיימות, על קשיים שעולים.

<מיכל זיבלי: החינוך שלנו נעשה עם הנוער הכללי בבית-סוהר "אופק", אנחנו נותנים את המענה גם בבתי-הסוהר הביטחוניים לנוער – "השרון", "מגידו" ו"עופר".

<מיכל זיבלי: הכיתות ב"עופר", "מגידו" וכו' הן יותר כיתות רכבת, זה לא שיש לנו קבוצה מסוימת ואתה אנחנו הולכים.

<מיכל זיבלי: המורים נותנים את המענה כדי לחלק אותם אפילו לרמות שונות, ללמד אותם קבוצתית ולקדם אותם, והכול נעשה בשיתוף פעולה ומעקב - גם תשומת לב של אנשינו, גם תשומת לב של האגף לחינוך נוער.

<מיכל זיבלי: לגבי "אופק" – אני חושבת שנאמר כאן, השנה הושם דגש לקדם את הנוער להישגיות, ואני חושבת שנעשתה עבודה מאוד יפה.

<מיכל זיבלי: אנשים ניגשים לבגרויות, עושים בחינות גמר.

<מיכל זיבלי: זה לא מובן מאליו.

<מיכל זיבלי: להחזיק נוער בכיתות לאורך תקופה, עם הרבה תשומת לב – נכון להיום אנחנו מתמודדים עם נוער אתיופי שנמצא בכיתות הלימוד יותר מאשר בעבר – גם כאן יש שיתוף פעולה וחשיבה איך מתמודדים, איך מלווים, איך מכינים את סגל מורים, את סגל החינוך, את סגל בית-הסוהר.

<מיכל זיבלי: ברמה הזאת אנחנו משתדלים, יחד עם משרד החינוך לתת את כל המקום שניתן.

עמרם מצנע: רמת המעקב היא יחידנית, לכל ילד?

<מיכל זיבלי: אנחנו עושים איפה שיש לנו מעקב, אפילו כשיש בעיות התנהגות אנחנו לא פוטרים את הנוער מלהגיע לכיתות הלימוד.

<מיכל זיבלי: אנחנו מלמדים אותם את הגבולות האלה.

<מיכל זיבלי: הפתרון הכי פשוט הוא לא להוציא אותם לכיתות הלימוד, אבל זאת לא המגמה.

<מיכל זיבלי: המגמה היא בכל זאת להתמודד אתם, לתת להם להבין את הרווחים שיש בזה, לקדם אותם.

<מיכל זיבלי: זה לא מובן מאליו.

עמרם מצנע: על איזה טווח גילים מדובר?

<מיכל זיבלי: אנחנו מדברים מגילאי 14 ועד שהם בגירים.

<מיכל זיבלי: גם כשנער בגיר סיים לימוד וצריך לעבור מבית-סוהר "אופק" לבית-סוהר אחר נעשה חיבור בין מרכז החינוך של בית-סוהר "אופק" למרכז החינוך של בית-הסוהר הקולט כדי לחבר אותו, לקלוט אותו נכון ולשלב אותו איפה שצריך.

עמרם מצנע: אוקיי.

עמרם מצנע: חסות הנוער, בבקשה.

<יפעת קלמרו: בעניין של החיבור להמשך, ילדים שיוצאים מבית-סוהר "אופק" ומשתחררים לקהילה, השאיפה היא שייקלטו בבית-הספר, אם זה פרק זמן סביר, או חזרה ליחידה לקידום נוער כדי להמשיך שם את תוכנית הלימודים, שהיא אותה תוכנית לימודים, כדי ליצור רצף.

<יפעת קלמרו: מבחינת תיאום ומעקב, יש ועדה שהמפקח שלנו משתתף בה פעם בחודש ב"אופק", עוברים על כל הילדים, בונים תוכניות לימודים.

<יפעת קלמרו: זאת אומרת, יש מעקב.

<יפעת קלמרו: אני יודעת שזה נושא שמעסיק אותך לאורך זמן – איך משרד החינוך מצד אחד מפעיל זכיין ומצד שני לוקח אחריות ועושה בקרה.

עמרם מצנע: יש לנו פשוט דוגמאות מדברים אחרים שהפיקוח לא מספיק.

<יפעת קלמרו: אז אני מקווה שאני יכולה להניח את דעתך שבעניין של תוכנית היל"ה אנחנו מאוד מחוברים, לרמת ילד שמקבל את השירות.

<יפעת קלמרו: ביום שביקרנו שם הגיעו שני בוחנים של משרד החינוך לבחון ילד אחד בבגרות במועד ב'.

<יפעת קלמרו: זאת אומרת, מעמידים באמת כל מה שאפשר כדי שילדים יוכלו להיבחן ולהצליח.

<יפעת קלמרו: חסות הנוער – היום אנחנו מדברים על 600 ילדים שתוכנית היל"ה להם נותנת שירות בתוך המעונות.

<יפעת קלמרו: בתשע"ה אנחנו מדברים על גידול שהמשרד לקח על עצמו – כמובן, החסות מעדכנת אותנו על פתיחה של מרכזים נוספים, של הוסטלים נוספים ומעונות נוספים, ובתיאום אתנו ועם משרד האוצר - - -

עמרם מצנע: אני מבין שהתקציב הוא תוצאתי.

עמרם מצנע: זאת אומרת, לפי מספר הילדים אתם - - -

<יפעת קלמרו: לא.

<יפעת קלמרו: חסות הנוער יודעת שהיא מתכוונת לפתוח שניים, שלושה או ארבעה מעונות בשנה הבאה.

<יפעת קלמרו: יש לה היקף מיטות שיודעת שיהיו, ובהתאם לזה אנחנו נותנים את התקציב ומעמידים מורים.

עמרם מצנע: אז אני אומר, מבחינת

עמרם מצנע: כם זה תוצאתי – כמה שחסות הנוער מטפלת בילדים אתם מממנים.

עמרם מצנע: אתם לא אומרים: נגמר לי התקציב.

עמרם מצנע: אותו דבר גם בבתי-הסוהר, אני מניח.

<יפעת קלמרו: לא, יש לנו אחריות.

<יפעת קלמרו: ילד, במקום שהוא נמצא צריך לקבל שירותי השכלה.

<יפעת קלמרו: זו חובתנו ואנחנו מממשים אותה.

<יפעת קלמרו: אנחנו לא בודקים אם הוא אזרח מדינת ישראל, לא אזרח מדינת ישראל.

<יפעת קלמרו: זאת אומרת, ילד זכאי לחינוך, זכאי לחינוך.

עמרם מצנע: וגם זה כלים שלובים, כי אם הילד היה נורמטיבי ונמצא באיזו חטיבת ביניים או תיכון, מולו היה איזה סל תקציב.

<יפעת קלמרו: גם אצלנו יש סל תקציב.

<יפעת קלמרו: אני לא יושבת עם שקים בלתי מוגבלים מאחורי.

עמרם מצנע: ברור.

עמרם מצנע: בסל הכוונה היא שזה סל פר ילד.

<יפעת קלמרו: לא, זה סל פר מעון.

<יפעת קלמרו: גם אם אין ילדים, ולפעמים המעון לא מאוכלס מלא, במקום 24 נערות יש 17 נערות, אנחנו לא אומרים שמחר בבוקר אנחנו מפטרים שלוש מורות כי כרגע המעון לא מלא.

<יפעת קלמרו: יש סל למרכז, בהתאם לגודל שלו, ואם לאורך זמן יש הפחתה במספר השוהים אנחנו גם עושים התאמות.

<יפעת קלמרו: מלמדים את תוכנית הלימודים של היל"ה, במשיכה חזקה מאוד לרמות הגבוהות - של 12 שנות לימוד ובגרות.

<יפעת קלמרו: רק השבוע התבשרנו של"מלכישוע" – שזו אחת המסגרות שעברנו ללמד בניסיון לעשות סל תלמיד – מספר בחינות הבגרות במעון כולו עלה ב-100 בחינות לשנה אחת.

<יפעת קלמרו: זאת אומרת, ההישגים הם יפהפיים, כולל ממוצע הציונים בבגרות, שהם יותר גבוהים מהממוצע הארצי בחלק מהמקצועות.

<יפעת קלמרו: אז באמת יש הרגשה שזה כלי טיפולי מהמעלה הראשונה, הכלי ההשכלתי.

<יפעת קלמרו: אני חושבת שהמעונות עושים בו שימוש מאוד חזק.

<יפעת קלמרו: בשנה האחרונה, בהתאם לבקשה של משרד הרווחה, הכנסנו גם את ההכשרה מקצועית.

<יפעת קלמרו: בשנים הקודמות מי שהיה אמור להפעיל את ההכשרה המקצועות במעונות ובהוסטלים היה משרד הכלכלה.

<יפעת קלמרו: היו קשיים בתפעול, והתקציב הועבר ממשרד למשרד כדי שנפעיל את זה.

<יפעת קלמרו: נכנסנו לזה בינואר, הפעלנו כבר 80 קבוצות בהיקפים מאוד גדולים – מתיקון מכשירי פלאפון, חקלאות ועוד, על כל הרצף – ואנחנו ממשיכים עם זה מספטמבר.

<יפעת קלמרו: נסיים ב-15 באוגוסט את המחזור הראשון ונמשיך בספטמבר.

<יפעת קלמרו: אנחנו באמת חושבים שההכנה לעולם העבודה – גם ההכשרה וגם הכלים לעולם העבודה - זה חובה, אי אפשר בלי.

<יפעת קלמרו: מצד שני, לצד התקציב לא קיבלנו את האפשרות לתת סיווגים מקצועיים, שמשרד הכלכלה אחראי עליהם.

<יפעת קלמרו: אני שמה את זה פה - - -

<טלי יוגב: אני רוצה לדבר על זה רגע, כי יפעת מציגה את זה נורא יפה.

<יפעת קלמרו: אני עדינה בעניין?

<טלי יוגב: מאוד.

<טלי יוגב: משרד הכלכלה, שקודם היה משרד התמ"ת וקודם היה משרד העבודה והרווחה, היסטורית, במשך 60 שנות קיום חסות הנוער, היה אחראי על נושא ההכשרה המקצועית במעונות, נתן את זה בהיקפים מאוד גדולים.

<טלי יוגב: ככל שחלפו השנים זה הלך והצטמצם והלך והצטמצם, כשלפני שנתיים הגענו למקום מטורף, שהם פשוט הודיעו שהם מפסיקים את כל ההכשרות המקצועיות במעונות החסות כי מבחינתם הילדים שלנו לא מביאים מספיק תעודות של סיווג מקצועי, אז זה מוריד להם את הממוצע.

<טלי יוגב: אני אומרת את זה פה בגלוי, לא אכפת לי אפילו שזה יהיה לפרוטוקול.

<טלי יוגב: היו אין-ספור דיונים – בוועדה לזכויות הילד, בוועדת העבודה והרווחה - שום דבר לא עזר.

<טלי יוגב: נשארנו בפני שוקת שבורה.

<טלי יוגב: זה אומר מבחינתנו, שיום הלימודים במעונות הסתיים בשעה 12:30, שזה פשוט לא סביר מבחינתנו, שכל הנושא של ההכשרה מקצועית פשוט נעלם ביום אחד כלא היה.

<טלי יוגב: אני אומרת עוד פעם: לא עזרו מפגשים בין שרים, מנכ"לים, שום דבר.

<טלי יוגב: מה שהמשרד שלנו עשה בשנה האחרונה זה שהוא איגם מתוך התקציבים שלו, מן הגורן ומן היקב, תקציב והעברנו אותו למשרד החינוך, ומשרד החינוך באמת הרים את הכפפה והסכים להיכנס אתנו לשותפות הזו.

<טלי יוגב: זה אומר שאין לנו תקציב, אנחנו ממש מגרדים בשביל להחזיק את הפעולה הזו.

<טלי יוגב: וגם, כמו שיפעת אמרה, לא רק שנגזל התקציב הם גם לא נותנים את ההכרה במה שמשרד החינוך מלמדים, למרות שמראש הם אמרו שייתנו.

<יפעת קלמרו: מה שהמשרד מבקש זה לעמוד במבחנים של משרד הכלכלה.

<יפעת קלמרו: אנחנו נלמד, אנחנו נכשיר, אנחנו נעמיד את ה-facility הנדרש, תנו לילדים לגשת לבחינה בסוף התהליך.

<יפעת קלמרו: עמד בבחינה – תנו סיווג; לא עמד בבחינה – לא יהיה סיווג.

<יפעת קלמרו: זה מאוד פשוט.

<יפעת קלמרו: אנחנו מנסים לפתח את זה בתוך המשרד כרגע במסלולים של המינהל הטכנולוגי, לתת תעודת בגרות טכנולוגית.

עמרם מצנע: אני מבין שיש פה שתי בעיות.

עמרם מצנע: אחת, זה תקצוב מתאים - - -

<יפעת קלמרו: תקצוב שמשרד הרווחה מתמודד אתו.

עמרם מצנע: והדבר השני זה הסמכה.

עמרם מצנע: למה עניין ההסמכה לא נפתר?

<יפעת קלמרו: מכיוון שמשרד הכלכלה אומר לנו: אנחנו נקבע את היקף השעות, נקבע את המורים, נלמד בעצמנו ובסוף גם נעשה את הבחינה.

<יפעת קלמרו: אבל מכיוון שאנחנו מפעילים את זה והמורים הם שלנו, ובתוכנית הלימודים אנחנו מלמדים ילדים בקבוצות של שלושה, אז לא בטוח שצריך ללמד 750 שעות שלוש שנים.

<יפעת קלמרו: אם מלמדים שלושה, אפשר ללמד את זה בשנה אחת.

<יפעת קלמרו: זאת אומרת, אנחנו נביא את הילד לרמת הידע שהוא צריך, לרמת המיומנות שהוא צריך.

<יפעת קלמרו: הם נכנסים אתנו לאיזה סוג של משא ומתן על היקפים וגדלים ולא שאם הילד הגיע לרמת הידע והמיומנות מגיע לו סיווג.

<יפעת קלמרו: היו הבטחות.

<טלי יוגב: היו הבטחות בכתב.

עמרם מצנע: כשזה היה בסמכות משרד העבודה והרווחה אז כן היו הסמכות.

<טלי יוגב: ברור.

<טלי יוגב: גם כשזה היה בתמ"ת ובכלכלה עוד היו הסמכות, כל עוד זה היה באחריותם.

<טלי יוגב: אבל השעות ירדו בטור הנדסי עד שהם הודיעו שהם מפסיקים בכלל.

עמרם מצנע: דרך אגב, למה השירות הזה לא קיים בבית-הסוהר?

<יפעת קלמרו: א', יש מעט מאוד facilities שאפשר להכניס לבית-סוהר.

<טלי יוגב: נגיד, מכשירי צורפות – זה מורכב.

<יפעת קלמרו: למשל, לתיקון מכשירי טלפון צריך הרבה מאוד מברגים.

<יפעת קלמרו: זה דבר אחד.

<יפעת קלמרו: דבר שני, הילדים בבית-הסוהר נמצאים בדרך כלל תקופות שהות קצרות יותר, התנועתיות הרבה יותר גבוהה.

<יפעת קלמרו: ודבר שלישי - תקציב.

<יפעת קלמרו: אבל בבית-הסוהר יש הכשרה מקצועית אחרת.

<יפעת קלמרו: יש את המפעל, וזה עובד קצת אחרת.

עמרם מצנע: אוקיי.

עמרם מצנע: בבקשה.

<טלי יוגב: אני רוצה להקדים ולומר - אני לא יודעת כמה זה נדון פה קודם בדיונים קודמים כי אני מבלה בעיקר בוועדה לזכויות הילד ובוועדת העבודה והרווחה - אבל חשוב לי לציין שאנחנו מטפלים בבני נוער שהיו בניתוק ארוך ממערכות של השכלה, שמגיעים אלינו לפעמים ברמת למידה של כיתה ב' ו-ג' כשהילדים הם בני 14.

<טלי יוגב: הפערים שהם נדרשים לגשר עליהם הם פערים עצומים.

<טלי יוגב: אם בעבר – ואני מדברת על העבר הלא מאוד רחוק, של לפני 15 שנה - לא חשבו שהילדים שלנו יסכנו לשום דבר שקשור בהשכלה, יש תזוזה גדולה.

<טלי יוגב: לצערי הרב, קיבלתי את הנייר של הממ"מ רק עכשיו, כי יש לי דברים גם להוסיף וגם להעיר עליו.

<טלי יוגב: אחד הדברים המשמעותיים הוא שהמחקרים שמצוינים פה מתייחסים לילדים שהיו אחורה במעונות, לא למי שסיים בחמש השנים האחרונות או בתקופה האחרונה.

<טלי יוגב: יפעת ציינה את זה, שנעשה שינוי מאוד רציני בסחיבת הילדים כלפי מעלה ובהצבת מטרות גבוהות, של 12 שנות לימוד ובגרויות.

<טלי יוגב: הגענו למצב ש-50% הגיעו ל-12 שנות לימוד ובגרויות.

<טלי יוגב: זה נתון שאם היו אומרים אותו אפילו לפני חמש שנים אף אחד מאתנו לא היה מאמין.

<טלי יוגב: זה מבחנים אובייקטיביים, אנחנו לא עושים במקומם את המבחנים.

<יפעת קלמרו: הבחינות לכולם הן בחינות חיצוניות, זה לא שמחברים בחינה מיוחדת לילדות של "צופייה".

<יפעת קלמרו: הבחינות הן בחינות חיצוניות ארציות, גם הבגרויות וגם הבחינות של תוכנית היל"ה הן בחינות חיצוניות ברמה אחידה.

<טלי יוגב: אנחנו מתמודדים עם אוכלוסייה מאוד לקויה הרבה פעמים, עם לקויות למידה מאוד קשות.

<טלי יוגב: זה מצריך בהתחלה אבחונים רחבים שצריך לעשות.

<טלי יוגב: יש שותפות מדהימה, לטעמי, עם משרד החינוך, עם עבודה בכיתות קטנות, עם התאמה מודולרית של תוכניות לילדים ולקבוצות של ילדים, והתוצאות מדברות בעד עצמן.

<טלי יוגב: יפעת דיברה על זה שהם נותנים מענה לגידול שלנו, אבל עדיין הילדים שלנו לא נמצאים במשרד החינוך בגרף של גידול טבעי כמו כל שאר ילדי ישראל.

<טלי יוגב: זאת אומרת, על כל גידול של 50 ילדים או 100 ילדים צריכים דיונים תקציביים בין מנכ"לים, ומשרד האוצר בתוך העסק.

<טלי יוגב: אין פה גרף של גידול טבעי, זה לא שאם לנו יש יותר פניות מבתי משפט ויותר צווים אז משהו אוטומטי של משרד החינוך מול זה.

עמרם מצנע: את מדברת עכשיו על התקציב הכולל של המעונות, לאו דווקא של החינוך.

<טלי יוגב: לא, של החינוך.

עמרם מצנע: של החינוך צריך להיות תוצאתי.

עמרם מצנע: למה צריך לעשות דיונים?

<טלי יוגב: אז זה לא, זה בדיוק.

<טלי יוגב: רציתי לעשות את האבחנה הזאת, כי בסוף זה קורה ומקבלים את התקציב, אבל רק אחרי דיונים תקציביים.

<יפעת קלמרו: < זו אחת התוצאות של הפעלה של תוכנית במסגרת מכרז.

<יפעת קלמרו: יש עלות של מכרז.

<יפעת קלמרו: אם יש 1,000 ילדים, לצורך העניין, ובא שירות חיצוני, כמו חסות הנוער או שב"ס ואומר: לשנה הבאה אין לי 600, יש לי 600 ילדים.

<יפעת קלמרו: אני צריכה להשיג את התקציב מאיפה שהוא, כי יש לי מכרז סגור.

<יפעת קלמרו: >

עמרם מצנע: תלוי איך כותבים את המכרז.

עמרם מצנע: במכרז אפשר תמיד לכתוב שסל השירות יכול לגדול עד 100–200 ילדים בשנה.

<יפעת קלמרו: להגדיל את מספר הילדים אני יכולה כל הזמן, כל זמן שיש תקציב.

<יפעת קלמרו: אבל מכיוון שהילדים שלנו לא נמצאים עם סל תקציב סגור, זה לא ילד שנכנס לתוכנית ומגיע עם שקית של סל תקציב – זאת הבעיה.

עמרם מצנע: צריך להיות ככה.

עמרם מצנע: פה זה גם ילדים יותר קטנים, נכון?

<טלי יוגב: אנחנו מתחילים מגיל 12 עד 18, לפעמים זה ממשיך גם עד גיל 20.

עמרם מצנע: הלוא התקצוב בחטיבת הביניים ובחטיבה העליונה הוא פר קפיטה, בבתי-ספר יסודיים זה פר כיתה.

עמרם מצנע: אבל פה אין את הבעיה הזאת, כי 12 זה כבר כיתה ו'-ז'.

<טלי יוגב: לכאורה, התקציב קיים כי ילד בא עם תקציב - -

עמרם מצנע: לכאורה לא צריכה להיות בעיה.

<טלי יוגב: - - וזה עניין של העברה מכיס זה לכיס זה.

<טלי יוגב: אבל זה לא קורה בפועל ועל כל גידול אנחנו בדיונים תקציביים.

<טלי יוגב: בסוף זה נפתר, אבל זה אף פעם לא מנגנון אוטומטי.

עמרם מצנע: זו שיטה של משרדי הממשלה, שמנסים לעייף אותנו - להילחם כדי להישאר במקום, כדי שלא יהיו לנו רעיונות איך להתקדם גם.

<טלי יוגב: אנחנו נלחמים.

<יפעת קלמרו: השאלה של סל תלמיד בתוכנית היל"ה היא שאלה אמיתית, מהותית.

<טלי יוגב: עוד דבר שחשוב לציין, אחת הבעיות שעלתה היא הנושא של לימודים בחופשות ובחגים ובכלל, כי מבחינתנו כל דקה שהילד נמצא אצלנו במעון צריכה להיות מנוצלת ללמידה.

<טלי יוגב: מבחינתנו, חופשה זה שבועיים בשנה, לא יותר מזה.

<טלי יוגב: אז גם לצורך זה יש דיונים תקציביים עם משרד האוצר בשביל השלמת התקציב ללימודים בחופשות, בחגים וכן הלאה, וזה מאוד משמעותי מבחינתנו.

<טלי יוגב: להוריד שלושה חודשי לימודים בשנה זה פשוט לא בא בחשבון.

<יפעת קלמרו: שב"ס מהנהנים כי הקושי קיים גם בשב"ס.

<טלי יוגב: זו אותה בעיה.

<יפעת קלמרו: תוכנית היל"ה מלמדת לפי לוח החופשות של מערכת החינוך, בהתאם למגזרים השונים.

<יפעת קלמרו: זאת אומרת, שאם אנחנו רוצים ללמד מה-20 ביוני או בחגי תשרי או בחופשת פסח אנחנו צריכים לשלם למורים כפול.

<טלי יוגב: תקצוב כפול לתקופה הזו.

<יפעת קלמרו: ובעניין הזה שני המשרדים - גם המשרד לביטחון הפנים וגם משרד הרווחה – מגייסים תקציבים באיגום עם האוצר ועם משרד החינוך כדי לאפשר את כפל התשלום.

<יפעת קלמרו: לשלם למורים כפול.

<סמדר שמואל: אותה בעיה קיימת גם בילדים מאושפזים, שחייבים ללמוד כי אחרת הם פשוט יוצאים מאיזון נפשי, ואין להם.

עמרם מצנע: הגישה לכל האוכלוסיות האלה צריכה להיות כמו לחינוך מיוחד, שגם הוא נמשך יותר זמן.

עמרם מצנע: זאת בדיוק מטרת הפגישה, לאתר נושאים שצריך לטפל בהם.

עמרם מצנע: בבקשה, ספרי על הפיקוח.

עמרם מצנע: הלוא חלק גדול מהמוסדות הם מוסדות שמנוהלים על-ידי זכיינים.

<טלי יוגב: כן.

<טלי יוגב: אבל כל המעונות הנעולים הם מעונות ממשלתיים ומנוהלים על-ידי המדינה.

עמרם מצנע: אין שם הפרטה בכלל?

<טלי יוגב: יש, חלקית.

<טלי יוגב: אבל הדרג הניהולי שנמצא במעון זה עובדי מדינה, אנשי משרד.

<טלי יוגב: מעבר לזה, גם רמת הפיקוח שלנו – אעשה הפרדה בינינו לבין תוכנית היל"ה – מבחינת תקנות החוק שאנחנו עובדים לפיו, שזה חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) אנחנו מחויבים בפיקוח מאוד אינטנסיבי.

<טלי יוגב: אין מצב שבפחות משלושה שבועות מפקח שלנו לא נמצא במסגרת.

עמרם מצנע: מה מחויבים זה בסדר, אבל בשנים האחרונות נחשפנו לסיפורים מסמרי שיער.

<טלי יוגב: זה קורה בפועל.

<טלי יוגב: היו דיונים על זה במבחר ועדות פה, ארגונים שהגיעו אלינו לסיורים בדקו את הדברים.

<טלי יוגב: אני עומדת מאחורי הדברים האלה - פיקוח מאוד אינטנסיבי, מאוד הדוק.

עמרם מצנע: אני מדבר על סוגיית ההשכלה, כי אני מניח שיש פיקוח גם על תנאי המחיה.

<טלי יוגב: זה החלק שלנו, וסוגיית ההשכלה זה באמת הנושא של משרד החינוך.

<טלי יוגב: אבל אני חייבת להגיד שיש שותפות מאוד צמודה בינינו לבין משרד החינוך גם בנושא ההשכלה.

<טלי יוגב: גם אצלנו מפקח יידע מה קורה עם כל נער.

<טלי יוגב: אולי הוא לא יודע בדיוק איזו בחינה הוא עשה באיזה מקצוע, אבל בכל תחום הלמידה.

<טלי יוגב: יש לי ארבעה ילדים, אני לא מכירה שום רמת פיקוח כזו באף אחת ממסגרות החינוך הרגילות.

<טלי יוגב: רמת המעורבות של משרד החינוך בכל ילד וילד ובמה שקורה במסגרות היא מקסימה, לדעתי.

עמרם מצנע: אוקיי.

עמרם מצנע: אז נעבור למאושפזים.

<מימי פלאצי: בהתייחס לנתונים כפי שהוצגו, אני יכולה להוסיף שמהניסיון בעבר בקליטה במהלך השנה היה קושי – כשתלמידים השתחררו אחרי אשפוז, הם השתחררו בתקופות שונות במהלך השנה והיה קושי לשבץ אותם במסגרות מתאימות, מסגרות חינוך מיוחד.

<מימי פלאצי: האגף דואג להקצאת שעות שתאפשר שיבוץ.

<מימי פלאצי: זאת אומרת, מראש נשמרים שעות או תקנים בכיתות החינוך המיוחד.

עמרם מצנע: אנחנו מדברים על כאלה שמאושפזים במוסדות או שמדברים גם על ילדים שהם חולים בבית?

עמרם מצנע: או שחולים בבית זו סוגיה נפרדת?

<מימי פלאצי: חולים בבית זו סוגיה נפרדת.

עמרם מצנע: זה תלל"ים.

<מימי פלאצי: נכון.

<מימי פלאצי: זה מופעל על-ידי הזכיין תלל"ים, שכמובן עומד בקשר עם הצוות החינוכי, כל ההליך הזה.

עמרם מצנע: את מדברת על מאושפזים בבתי-חולים.

<מימי פלאצי: אני מדברת על תלמידים מאושפזים בבתי-חולים באשפוז שאינו אשפוז יום.

<מימי פלאצי: אבל גם באשפוז יום, למעשה, מכיוון שבאשפוז יום הם לעתים חוזרים למסגרת החינוכית בה הם למדו קודם לכן ולעתים המסגרת החינוכית - - -

עמרם מצנע: גם כאן זה מופעל על-ידי זכיין?

<מימי פלאצי: לא לא, המסגרות החינוכיות הן מסגרות חינוכיות בקהילה.

עמרם מצנע: אני מדבר על בתי-הספר בבתי-החולים.

<מימי פלאצי: לא.

<מימי פלאצי: זה מרכזיים חינוכיים של משרד החינוך.

עמרם מצנע: ביקרתי בזמנו ברמב"ם ולאחרונה בבית-החולים "הדסה", ופגשתי שם - - -

<מימי פלאצי: נכון, אז אלה מרכזים חינוכיים.

<מימי פלאצי: הצוותים הם צוותי חינוך מיוחד, כולל עובדי הוראה ממקצועות הבריאות.

עמרם מצנע: זאת אומרת, עובדי משרד החינוך.

<מימי פלאצי: עובדי משרד החינוך, בכל בתי-החולים.

<מימי פלאצי: בתום האשפוז מן הסתם רובם חוזרים ללימודים בקהילה, והיה קושי בסוגיה הזו.

<מימי פלאצי: אני מוסיפה את זה מכיוון שאני לא זוכרת שדיברת על זה.

<עידו אבגור: זה מופיע במסמך.

<מימי פלאצי: היה קושי בשיבוץ שלהם במהלך השנה מכיוון שכל ההיערכות לשנה מתקיימת בפרק הזה וכשהם משתחררים לעתים הכיתות מאוכלסות, בתי-הספר מאוכלסים.

<מימי פלאצי: אז בהחלטה במחוזות התבקשו מראש לא לאכלס כיתות באופן מלא כך שיתאפשר לקלוט תלמידים פוסט-אשפוזיים במהלך השנה.

<מימי פלאצי: זה דבר אחד שהתבקשתי להדגיש.

<מימי פלאצי: דבר נוסף, אני מבינה שנערכים להפעיל שלושה מרכזים טיפוליים למענה בקהילה, בשיתוף פעולה רפואי, שיתוף פעולה עם הרווחה ושיתוף של האגף לחינוך מיוחד לשירות בקהילה.

<מימי פלאצי: זה שירות שהוא בבסיסו שירות רפואי שיתקיים בקהילה והשירות החינוכי הוא שירות נלווה לתלמידים, כפרק מעבר לתלמידים שלא משתלבים במערכת חינוך אבל לא נמצאים בבית.

<מימי פלאצי: אני מבינה שזו איזושהי תוכנית - - -

<טלי יוגב: זה אמור להיות כמו מרכז יום.

<מימי פלאצי: סוג של תוכנית מעבר שמאפשרת לגבש החלטות, לקדם את התלמיד במענה שהוא יותר מותאם.

<מימי פלאצי: המהלך הזה נבנה גם במשאבים, כרגע הוא מיועד לעד 20 תלמידים בכל מרכז עם 40 שעות הוראה וחצי משרה של מדריך לקידום נוער על מנת לתת מענה נוסף בשירותים.

עמרם מצנע: טלי, רציתי לחזור אלייך לרגע.

עמרם מצנע: אלה שהם במוסדות נעולים לומדים במוסד; אלה שלא במוסדות נעולים?

<טלי יוגב: זה תלוי.

<טלי יוגב: בפנימיות לומדים בפנים, במרבית ההוסטלים - - -

עמרם מצנע: אם כי יש פנימיות שלומדים גם בחוץ.

<טלי יוגב: לא שלנו.

עמרם מצנע: ראיתי בערד.

עמרם מצנע: זו פנימייה.

<טלי יוגב: לא שלנו, לא של חסות הנוער.

עמרם מצנע: של מי זה?

<בלה בגיינסקי: אנחנו כפופים לשירות ילד ונוער.

עמרם מצנע: מה זה?

עמרם מצנע: משרד הרווחה?

<בלה בגיינסקי: משרד הרווחה, ואנחנו מממנים את זה מהתקציב שלנו ולכן אנחנו כאן.

<טלי יוגב: אעשה אבחנה.

<טלי יוגב: רשות חסות הנוער עובדת עם בני נוער שהם בקצה הרצף, שמופנים רק בתוקף צווי בתי-משפט: שפיטה, ענישה, טיפול והשגחה.

<טלי יוגב: במסגרת חסות הנוער יש, בחלוקה גסה, שלושה סוגים של מסגרות: מעונות נעולים, מעונות פנימייתיים שכל הלמידה, החוגים והכול בפנים, אבל יש אינטראציה עם הסביבה וזה יותר פתוח, וההוסטלים שהם השלב השלישי של מסגרות משלבות בקהילה.

<טלי יוגב: במרבית ההוסטלים הלמידה תתבסס על משאבי הקהילה.

<טלי יוגב: זאת אומרת, הם ילמדו בבית-הספר באותו יישוב.

<טלי יוגב: בחלק מההוסטלים, כשיש קשיים – למשל, מגזר חרדי שיש קושי לעשות את השילובים, לפעמים עם נערות יש לנו קשיים מאוד גדולים.

<טלי יוגב: אפילו בזמן המועט בין ההוסטל לבין בית-הספר ובין בית-הספר וחזרה אנחנו כונסים אותן חזרה פנימה.

<טלי יוגב: אז בחלק קטן מהמסגרות, בהוסטלים, יש למידה בפנים.

<טלי יוגב: זה חסות הנוער.

<טלי יוגב: חוץ מזה יש לנו חלופות מעצר וקהילות טיפוליות – קודם יפעת דיברה על "מלכישוע".

<טלי יוגב: במקביל לנו יש שירות שהוא בערך פי עשרה מאתנו בגודל, שנקרא "שירות ילד ונוער" במשרד הרווחה, שנותן מענים קהילתיים וגם חוץ-ביתיים לילדים ונוער שהוחלט על הוצאתם מהבית, אבל לא בהכרח דרך בתי-המשפט.

עמרם מצנע: הוחלט בהסכמת ההורים?

<טלי יוגב: לפעמים בהסכמת ההורים ולפעמים לא, ואז זה בית-המשפט.

<טלי יוגב: לכן אני אומרת שלפעמים יש הוצאה באמצעות בתי-משפט.

<טלי יוגב: אם אנחנו לוקחים מנעד של התנהגויות קצה, אז חסות הנוער תשב בקצה, אולי צעד אחד לפני "אופק", ו"ילד ונוער" לוקח את החלקים היותר רכים, היותר נורמטיביים של הסקלה.

עמרם מצנע: אבל גם שם את אומרת שיש כאלה שזה בצו בית-המשפט.

<טלי יוגב: כן, כשיש בעיה עם שיתוף הפעולה, עם קשיים שהיו בבית.

<יפה צרפתי: אני אחראית על מרכזי החירום.

<יפה צרפתי: זה מצטרף למה שטלי מתארת, לאותה יחידה של "ילד ונוער" במשרד הרווחה.

<יפה צרפתי: אנחנו מדברים על אותם מוסדות, שהם סגורים אמנם, שילדים מגיל אפס עד 14 מגיעים אליהם, הרבה מהם תחת צו משפטי, אחרים תחת ועדת החלטה – זה הרוב הגדול.

<יפה צרפתי: ניתן מענה השכלתי בתוך המרכזים האלה.

<יפה צרפתי: תיכף ידברו אנשי "נרדים" שאני באיזושהי תקשורת אתם, זה הקצה האחר.

<יפה צרפתי: יש מוסדות שעדיין לא הגענו אליהם כדי להקצות להם את המשאבים וזה נמצא כרגע בטיפול, כדוגמת "נרדים".

<יפה צרפתי: אני רואה שחסרים פה אנשי "ילד ונוער" - - -

<טלי יוגב: אני חייבת להגיד שהזימון שלנו היה - - - אם לא הייתי במקרה בדיון במשרד החינוך אתמול, לא הייתי מגיעה לפה.

עמרם מצנע: אתם כולכם בשוליים של המערכת הכוללת.

עמרם מצנע: אני לא אומר את זה כציון אלא כמיקום.

<יפה צרפתי: אבל אנחנו מרגישים מאוד חלק.

עמרם מצנע: לא כולם מבינים.

עמרם מצנע: אני לפחות יושב ולומד איך בנויה בכלל המערכת הזו, ואני גם רואה שיש בה כל מיני פיצולים.

עמרם מצנע: בבקשה.

<בלה בגיינסקי: אני מייצגת את עמותת SOS כפרי ילדים בישראל.

עמרם מצנע: שני כפרים.

<בלה בגיינסקי: בדיוק.

<בלה בגיינסקי: אולי אתן הקדמה של משפט או שניים לפני שאגע בנושא שלשמו זומנו והגענו.

<בלה בגיינסקי: יש לנו שני כפרים בישראל – "נרדים" בערד, שכרגע יש בו 98 ילדים והוא יכול להכיל עד 140 ילדים; יש לנו כפר במגדל העמק, "מגדים", ויש שם 78 ילדים והמקסימום הוא 80 ילדים.

<בלה בגיינסקי: הילדים שמגיעים אלינו הם ילדים שמגיעים מגיל 5 – היו גם פעמים שהגיע ילד בגיל 3 - עד גיל 18 הם נשארים, וגם אחרי זה הם מקבלים אצלנו סיוע ליווי בצבא ואחרי הצבא, עד גיל 24, כדי לתת להם את ארגז הכלים המרבי לצאת לחיים האזרחיים.

<בלה בגיינסקי: ב"נרדים" בערד 80%, אם לא יותר, מהילדים הם בצו בית-משפט.

<בלה בגיינסקי: אצייר לכם במילים את הכפר הזה.

<בלה בגיינסקי: בכפר הזה יש משפחתונים, בכל משפחתון יש שמונה ילדים עם אמא שמטפלת.

<בלה בגיינסקי: בבוקר היא שולחת את הילדים לבית-הספר.

<בלה בגיינסקי: הם יוצאים לקהילה, הם לומדים, הם מזמינים חברים, הם חוזרים הביתה ומכינים שיעורים.

עמרם מצנע: כל הילדים הולכים לקהילה?

<בלה בגיינסקי: כל הילדים, להוציא את קלט החירום שלנו, שהוא קלט חירום פנימייתי.

<בלה בגיינסקי: תיכף אתמקד בקלט הזה, כי שם זאת הבעיה.

<בלה בגיינסקי: הילדים האחרים שיוצאים ללמוד בקהילה מקבלים את התקציב של חינוך חובה דרך העירייה, דרך ערד, והם החלק מילדי הקהילה.

<בלה בגיינסקי: הם גם תורמים, והבוגרים יותר הולכים ל"מגן דוד".

<בלה בגיינסקי: זאת אומרת, הם באמת ילדים נורמטיביים.

<בלה בגיינסקי: עכשיו אני רוצה להתמקד בילדים שנמצאים אצלנו בקלט החירום.

<בלה בגיינסקי: אלה ילדים שיוצאים מהבית מהרגע להרגע – לא מהיום למחר, אלא מהרגע להרגע.

<בלה בגיינסקי: אם הם באים עם משהו, אז הם באים עם שקית ביד של איזשהו בונבון או בובה או משהו כזה שהוא לקח ואיזה בגד.

<בלה בגיינסקי: הם נקטפים מתוך המסגרת שהם מכירים, אם זה לטוב או לרע, ועוברים למקום שהם לא יוצאים ממנו.

<בלה בגיינסקי: כשאני אומרת שהם לא יוצאים, ופה אני מתייחסת למה שטלי אמרה - הם משחקים והם חלק מילדי הכפר, אבל הם לא יוצאים מחוץ לכפר.

<בלה בגיינסקי: זאת אומרת, בית-הספר שלהם, מרכז הלמידה הוא בכפר.

עמרם מצנע: הם לא יוצאים מהכפר בגלל בית-משפט, בגלל הצווים?

<בלה בגיינסקי: לא רק זה, הם גם לא יוצאים מהכפר כי הם עוברים אבחונים.

<בלה בגיינסקי: אנחנו עוד לא יודעים מה המצב.

<בלה בגיינסקי: זאת אומרת, יש כאן כל כך הרבה גורמים.

<בלה בגיינסקי: אני מתנצלת על שני דברים: אחד, כנראה לא הבנתי נכון וטוב - ועל זה אני מתנצלת – שהייתי צריכה להעביר את המסמך שהכנו לאישור שלכם; דבר שני, שלא נמצא כאן מנהל הכפר ולא נמצאים בוגרים, כי הם בצו 8.

עמרם מצנע: בלה, לא צריך.

עמרם מצנע: בואי נתמקד.

עמרם מצנע: כמה ילדים זה?

<בלה בגיינסקי: בית קלט שלנו יכול לקלוט 18 ילדים, ואם יש לחץ אז 20.

<בלה בגיינסקי: אבל אנחנו לא מגיעים - - -

עמרם מצנע: והבעיה אצלכם שעבור הילדים האלה אתם לא מקבלים את סל החינוך.

<בלה בגיינסקי: אנחנו לא מקבלים את סל החינוך, ואנחנו גם לא מקבלים את זה ממשרד הרווחה.

<בלה בגיינסקי: זאת אומרת, עד היום אנחנו סופגים את זה מ-SOS העולמי, מהתרומות שאנחנו מגייסים.

<בלה בגיינסקי: דרך אגב, אנחנו עובדים 12 חודשים.

<בלה בגיינסקי: לגבי מה שנאמר פה לגבי החופש, זה אותו דבר אצלנו – הם יוצאים, אם וכאשר, לשבועיים חופש.

עמרם מצנע: הנקודה מובנת.

עמרם מצנע: מי יכול להתייחס ממשרד החינוך?

<יפה צרפתי: אנחנו מדברים על קלט חירום, כאשר המודל שאנחנו מכירים ומפעילים אותו כבר מזה כשש שנים הוא מרכזי החירום.

<יפה צרפתי: אותו מודל.

<יפה צרפתי: אליי הגיעה פנייה של מנהל הכפר שלכם רק לפני כשבועיים-שלושה - - -

<בלה בגיינסקי: בעקבות הפגישה עם - - -

עמרם מצנע: ביקרתי אצלם - זה מקום מדהים - ןהעלו בפני את הבעיה.

<יפה צרפתי: בעקבות הביקור הזה הגיעה אליי הפנייה, ומכאן אנחנו מנסים לבדוק איך אפשר לעזור.

<יפה צרפתי: ואז גיליתי שזה לא רק "נרדים", זה גם "מגדים", ואני מגלה עכשיו מסגרת שלישית.

<יפה צרפתי: זאת אומרת שזה דורש מאתנו שני דברים: א', ברמה הפרטנית לגבי "נרדים" ו"מגדים", לתת את השירותים ההשכלתיים שמגיעים.

<יפה צרפתי: אלה ילדי ישראל והם זכאים להשכלה.

<יפה צרפתי: הדבר השני, מול משרד הרווחה, יחד עם השירות לילד, נצטרך לבדוק את זה כי הטפטופים האלה שמגיעים כל הזמן, זה לא שלא נתגייס אליהם אבל רצוי שנעגן את זה בדרך שוטפת לעבודה.

<יפה צרפתי: שני הצירים האלה נמצאים בתהליך של עבודה.

עמרם מצנע: אני מניח שאם הם נשלחים על-ידי צווי בתי-משפט אז משרד הרווחה אמור להיות מעורב ומכיר את זה, כי בדרך יש גם עובדים סוציאליים.

<יפה צרפתי: כנראה, מן הסתם, אבל אני קיבלתי את הפנייה הזאת רק בעקבות הביקור והסיור.

<יפה צרפתי: אנחנו כרגע מנסים לסנכרן את העבודה הבין-משרדית הזאת כדי שנוכל גם אנחנו להצטרף.

<יפה צרפתי: אני יודעת שזה קצת מורכב, אבל זה יהיה המיטב מבחינתנו, כי גם תהליך התקצוב והרישוי יש לו קצב משלו.

<יפה צרפתי: זה לא שלא נעשה את זה, אבל גם את זה צריך לקחת בחשבון.

<בלה בגיינסקי: תודה, אנחנו לרשותך בכל שאלה ובכל זמן ומועד.

<בלה בגיינסקי: אבל אם אפשר יהיה לזרז את התקצוב כי אנחנו מאוד מאוד חנוקים, ולא מדובר בסכומים בשמיים.

<יפה צרפתי: תקצוב של מרכזי החירום הוא תקצוב למסגרת של 50 שעות שבועיות.

<יפה צרפתי: זו מסגרת שניתנת לעמותה המפעילה את מרכזי החירום, שכולם מופעלים על-ידי עמותות.

<יפה צרפתי: זה התקצוב שנקבע ואתו אנחנו פועלים מזה שש שנים.

<יפה צרפתי: אני מניחה – אני רוצה להניח - שזה הסל שנעבוד אתו.

<נתן מאיר: גם אם יש מגוון גילים גדול?

<יפה צרפתי: אני מדברת על הקלט, אני לא מדברת על - - -

<נתן מאיר: קלט.

<יפה צרפתי: אוקיי.

<יפה צרפתי: מרכזי החירום מכילים - - -

<נתן מאיר: גננת ומורה בתיכון - אותן 50 שעות.

<יפה צרפתי: כן, זה מודל שאנחנו עובדים במרכז החירום, שזה רב-גילאי, מלבד מסגרת אחת בארץ, שהיא מסגרת לפעוטות שמכילה מגיל אפס עד 4–5.

<יפה צרפתי: אבל זו מסגרת אחת ויחידה בארץ.

<יפה צרפתי: כל היתר זה רב-גילאי.

<נתן מאיר: והיל"ה לא צריכה להיכנס לעניין הזה בכלל?

<יפה צרפתי: היל"ה זה מתבגרים.

<יהודית גידלי: 50 שעות זה לחודש, לשנה?

<יפה צרפתי: 50 שעות שבועיות.

<יפה צרפתי: עוד דבר שרציתי לומר שמי שמעסיק את המורים זו העמותה ולא משרד החינוך.

<יפה צרפתי: אנחנו אמנם נותנים את כל שירותי ההנחיה והפיקוח.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: בבקשה.

<זיוה מקונן-דגו: אני מנכ"לית האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה.

<זיוה מקונן-דגו: אמנם אין לנו נתונים, אבל אנחנו יודעים על אחוז גבוה מאוד של ילדים יוצאי אתיופיה שנמצאים במסגרות האלה.

<זיוה מקונן-דגו: אנחנו יודעים שב"אופק" 30% מהילדים הם ילדים יוצאי אתיופיה, כשאנחנו מדברים על 3% תלמידים יוצאי אתיופיה במערכת החינוך בכלל.

<זיוה מקונן-דגו: זה נתון מדאיג.

<זיוה מקונן-דגו: גם בחסות הנוער אנחנו יודעים לגבי הנערות.

<זיוה מקונן-דגו: אנחנו לא יודעים מה הגורמים לכך שהילדים האלה מגיעים לקצה הזה, אבל זה בהחלט מצריך התייחסות ובדיקה וטיפול.

<זיוה מקונן-דגו: הסוגיה השניה היא הנושא של העובדים.

<זיוה מקונן-דגו: האם יש עובדים יוצאי אתיופיה, והאם יש ראייה רב-תרבותית?

<זיוה מקונן-דגו: ובכלל לא דיברנו על הנושא של ההורים - איפה ההורים נמצאים, האם הם נמצאים בכלל בתמונה בכל המסגרות האלה?

עמרם מצנע: אני מניח שברוב המקרים הבעיה מתחילה מהבית.

עמרם מצנע: יש לכם עובדים אתיופים בכלא "אופק"?

<מיכל זיבלי: בכלא "אופק" לא.

<מיכל זיבלי: אבל פועלים אל מול משרד החינוך להשיג - - -

עמרם מצנע: לא רק חינוך, אלא בכלל.

<מיכל זיבלי: בסגל הביטחון יש.

<מיכל זיבלי: אני לא יודעת להגיד, כי זה לא נתונים שנמצאים.

<מיכל זיבלי: אני יכולה לדבר כרגע על מסגרת החינוך.

<מיכל זיבלי: אנחנו גם פועלים כדי לחבר אותם לזהות שלהם, ויחד עם משרד החינוך להשיג מורה שילמד אותם את השפה האמהרית.

<מיכל זיבלי: גם אנחנו איתרנו את הבעיה אצלנו - איך להתנהל עם הנוער, איך לתת לו את הפתרונות, איך לחבר אותו לזהות שלו.

<מיכל זיבלי: ובאמת ב"אופק" התחיל פרויקט שקוראים לו "פרויקט שורשים", בשיתוף פעולה של העובדים הסוציאליים והחינוך, שנותנים להם להתמודד עם בעיות הזהות שלהם, לחבר אותם.

<מיכל זיבלי: אני חושבת שאולי בשנה זה יצליח, ונשיג גם מורה שילמד אמהרית, שזה עוד צעד קדימה.

<מיכל זיבלי: כרגע אנחנו פועלים לא רק לתת את המענה לסגל שמטפל – למורים, לקציני החינוך ולעובדים הסוציאליים – אלא גם לחבר לתרבות גם את סגל הביטחון, ונראה איך אנחנו פועלים עם האגף לקידום נוער.

<מיכל זיבלי: זו סוגיה שצפה גם אצלנו.

עמרם מצנע: יש פה הערה של זיוה.

עמרם מצנע: לדעתי, דווקא ילדים כאלו, חשוב שייפגשו וילוו על-ידי יוצאי אתיופיה.

עמרם מצנע: אני מניח שיש לזה חשיבות עצומה, דווקא עם ילדים כאלה, שהם על קצה הרצף.

<יפעת קלמרו: באגף לקידום נוער אנחנו עובדים בהתאמה תרבותית בכל הארץ, לא רק במעונות ובשב"ס.

<יפעת קלמרו: הסיפור של שב"ס הוא סיפור מאוד עצוב, של הילדים יוצאי אתיופיה שמגיעים לבתי-הסוהר.

<יפעת קלמרו: אני חושבת שזה דורש למידה ובדיקה למה.

<יפעת קלמרו: הייצוג שלהם באוכלוסייה הוא - - -

עמרם מצנע: זה נושא בפני עצמו.

עמרם מצנע: אבל אתם, שמפעילים את היל"ה, צריכים לנתב לשם מורים - - -

<יפעת קלמרו: אז באמת לפני חודש או חודש וחצי עשינו סדנה לכל הצוות עם אחת המפקחות שלנו, שהיא יוצאת אתיופיה, בנושא התרבותי, ההתאמה התרבותית.

<יפעת קלמרו: זה היה מאוד מוצלח ויש מחשבות להמשיך את זה.

<יפעת קלמרו: במעונות של החסות יש לנו מורים יוצאי אתיופיה, יש לנו מורה שמלמד חמש יחידות לבגרות באמהרית.

<יפעת קלמרו: זאת אומרת, במעונות החסות אנחנו כבר בעניין הזה.

<יפעת קלמרו: אבל מתברר שמספר הילדים יוצאי אתיופיה בחסות יורד.

<טלי יוגב: לא, הוא לא יורד, אנחנו עומדים על 9%.

<טלי יוגב: זה לא המספרים של שב"ס, אבל זה עדיין מאוד גבוה ביחס לשיעור באוכלוסייה.

<יפעת קלמרו: אבל העלייה ב"אופק" היא באמת מדהימה, מפחידה.

<יפעת קלמרו: גם שם נעשה את ההתאמות של גיוס מורות ומורים מתאימים.

<טלי יוגב: אני רוצה להגיד שגם אצלנו קיימת עלייה בשנתיים האחרונות – עלינו מ-7% ל-9%.

<טלי יוגב: מבחינתנו זה כבר היה אור אדום.

<טלי יוגב: בדיוק השבוע יש לנו צוות משרדי שיושב על זה ועשינו מיפינו לא רק של מה קורה ועל איזה עבירות נמצאים, אלא גם – בהתייחס למה ששאלת על משפחות – מיפינו אזורי מגורים ונתחיל להיכנס לעבודה קבוצתית עם משפחות, זה בדיוק חלק מהעניין, לנסות לעשות יחד אתם את העבודה.

עמרם מצנע: אוקיי.

עמרם מצנע: עוד מישהו רוצה להוסיף, להעיר, לשאול?

עמרם מצנע: המפגש הזה הוא - לפחות לגביי, אני לא יודע לגבי אחרים – לימודי, להכיר ולהבין קצת יותר טוב את המערכות האלה.

עמרם מצנע: מצד שני, באמת נעשית פה עבודה מאוד חשובה, ואני גם מתרשם מהדברים שאמרתם ומביקור בכמה מקומות וחלק מהמקומות שאני מכיר מהתפקידים הקודמים שלי.

עמרם מצנע: באמת נעשית עבודה רגישה וממש פרטנית, עם כל ילד וילדה, ואני מעריך את זה ובאמת חושב שהמערכת שלנו בנויה בסדר.

עמרם מצנע: עלו פה כמה דברים, וארשום גם בסיכום להמשך מעקב שלנו וגם לניסיון לחבר קצוות.

עמרם מצנע: לאו דווקא לפי סדר הדברים, הנושא הראשון שרשמתי לעצמי הוא הכשרה מקצועית, גם בהיבט התקציבי וגם בהיבט של יכולת הסמכה, כי זה דבר חשוב.

עמרם מצנע: לא מספיק ללמד, בסוף נער או נערה שיוצאים, אם הם יוצאים גם עם תעודה ועם הסמכה היכולת שלהם להשתלב בחברה יותר משמעותית.

עמרם מצנע: אני גם מחבר את זה לכך שמשרד החינוך התחיל כבר, אבל מהשנה – עשינו פה דיון לא מזמן על הנושא של החינוך המקצועי – נכנס לעניין הזה עם שתי הרגליים, גם בתקציבים וגם בסיפור ההסמכה, שגם שם הוא לא פתור.

עמרם מצנע: יש היום נכונות במשרד החינוך, וננסה לחבר גם את התחום הזה גם לנושא התקציבים – ותקציבים זה גם עלות החינוך וגם מעבדות ואמצעי ייצור וכדומה, כי אני חושב שהאוכלוסייה הזו היא בדיוק האוכלוסייה שמתאימה למסלולים המקצועיים, ברובה.

<יפעת קלמרו: גם בהכוונה להייטק ולא ללואו-טק.

עמרם מצנע: כשאנחנו מקצועי אנחנו מתכוונים לרתכים, למערכות חיתוך וכרסום.

עמרם מצנע: המוצרים הם אולי לואו-טק אבל דרך הייצור היא בדרך כלל הייטק, גם בנגריות וגם במקומות כאלה.

עמרם מצנע: אנחנו שנים מדברים על הנושא הטכנולוגי, אבל טכנולוגיה זה חמש יחידות בפיזיקה, במתמטיקה.

עמרם מצנע: אנחנו מדברים עכשיו על הנושא של החינוך המקצועי, ויש כוונה גם להעביר עוד נתחים ממשרד הכלכלה אל תוך משרד החינוך.

עמרם מצנע: אני מניח שזה גם יקרה, כי ברגע שמשרד החינוך ייתן טיפול מקצועי יותר טוב בחינוך הנורמטיבי, אז יעברו גם משרד הכלכלה.

עמרם מצנע: אז זו נקודה מספר אחת – התקציב וההסמכה.

עמרם מצנע: אחליף על זה מילים עם עופר רימון, שהוא האחראי על הדברים האלו, ונראה איך משכנעים את משרד הכלכלה.

עמרם מצנע: יש פה שני דברים שמשרד החינוך לא יכול לעשות היום: אחד, זה ההסמכות; הדבר השני הוא לאפשר עבודה במפעלים.

עמרם מצנע: אולי לבתי-הסוהר זה לא כל כך מתאים, אבל לכאלה שנמצאים במקומות פתוחים ויוצאים לקהילה זה בטח מתאים, כי היכולת להתחבר למפעלים – שזה חלק מההסמכה וחלק מרכישת המקצוע, זה גם יכולת להרוויח כסף לנערים האלה.

עמרם מצנע: כשביקרתי בערד וביקרתי ב"נרדים" ביקרתי גם בבית-ספר מקצועי חדש שנפתח שם לא מזמן.

עמרם מצנע: מאוד משכנע איך המערכת הזו עובדת ואיך מצליחים להכניס לילדים גאווה ותחושת שייכות למוסד החינוכי שבו הם לומדים.

עמרם מצנע: הדבר הבא שרשמתי הוא עניין התקצוב האוטומטי.

עמרם מצנע: אין שום סיבה בעולם שילד שנמצא בחוק חינוך חובה, היום מגיל 3 עד גיל 18, לא ילך עם הסל שלו, ובעיקר עם זה ילדים בחטיבת הביניים ובחטיבה העליונה, ששם כל ילד בא עם הסל.

עמרם מצנע: דרך אגב, זה גם עניין של ניהול חשבונות, כלומר להוריד מרשות מקומית X את הילד שהלך לבית-סוהר או למעון כזה או אחר ולהוסיף במקום הזה.

עמרם מצנע: הנושא שהוא תמיד בעייתי זה המכרזים, אבל מכרזים לגופים חיצוניים שמפעילים – תלוי איך כותבים את המכרז.

<יפעת קלמרו: לא בגלל המכרז.

<יפעת קלמרו: כיתת תקן מקבלת את התקן שלה, אחרי שלושה חודשים הילד הלך לבית-סוהר או לחסות או נשר, בית-הספר ממשיך לקבל את הסל שלו.

<יפעת קלמרו: זאת אומרת, אני אוכל לקבל את הסל שלו בעוד שבעה-שמונה חודשים, וזה קצת באיחור.

עמרם מצנע: בסדר.

עמרם מצנע: זו מגבלה ביורוקרטית ששמנו על עצמנו.

עמרם מצנע: אני יודע, אני מכיר את זה שמשרד החינוך סוגר את המחשבים חודשיים אחרי תחילת שנת הלימודים, נדמה לי, ואז גם אם כיתה פתאום גדלה או קטנה אין עם מי לדבר.

עמרם מצנע: זה פתיר, זה ביורוקרטיות ששמנו על עצמנו.

עמרם מצנע: נושא שלישי שרשמתי לעצמי הוא נושא של למידה בחופשות.

עמרם מצנע: אמליץ למשרד החינוך – למרות שיש לזה משמעות כספית אבל היא לא בשמיים במספרים שאנחנו מדברים - להחיל על זה את אותם כללים שנהוגים בחינוך המיוחד, ששם לומדים עד אמצע אוגוסט.

עמרם מצנע: זו הבעיה העיקרית, החופשות האחרות הן - - -

<טלי יוגב: חגי תשרי, פסח וחנוכה.

עמרם מצנע: אבל אם רוצים מודל, אז המודל של החינוך המיוחד הוא המודל הנכון.

עמרם מצנע: הדבר הנוסף הוא תקצוב מרכזי החירום שלא נמצאים היום, לא במשרד החינוך ולא במשרד הרווחה.

עמרם מצנע: צריך להכיר בזה ולתקצב את זה.

עמרם מצנע: כרגע אני לא נכנס לכמה שעות, יש לכם קריטריונים ותקנים.

עמרם מצנע: קודם כול תיכנסו לשם, אחר כך תילחמו על מהות השעות.

עמרם מצנע: ארשום גם בהמלצות למשרדים – למשרד הרווחה בעיקר, אבל גם למשרד החינוך - לנסות להתחקות וללמוד על הסיבות והגורמים שמביאים כל כך הרבה ילדים אתיופים, אני מניח שגם עולים מברית-המועצות לשעבר - - -

<טלי יוגב: כבר פחות.

עמרם מצנע: טוב, גם העלייה הצטמצמה.

<טלי יוגב: ממש רואים את ההבדלים בגרפים עכשיו.

עמרם מצנע: אוקיי, אז בעיקר בנושא האתיופים.

עמרם מצנע: א', לחקור את הגורמים כדי לטפל בהם, ואני מניח שהם בדרך כלל מהבית.

<יפעת קלמרו: יש גם שאלה של הייצוג שלהם בבתי-המשפט.

עמרם מצנע: הדבר השני הוא שילוב יוצאי אתיופיה בצוותים, גם החינוכיים וגם בכלל.

עמרם מצנע: אין ספק שילדים במציאות כזאת, שצריכים ליצור אמון ותחושת ביטחון, הרבה יותר נוח להם עם אנשים שבאים מאותה תרבות.

עמרם מצנע: מה שאני מבקש, משרד החינוך, משרד הרווחה ושירות בתי-הסוכר, שתיקחו את מסמך הממ"מ ותעדכנו את המספרים כדי שיהיה לנו מסמך מעודכן.

עמרם מצנע: לא רק מצע לדיון אלא מסמך מעודכן ככל שאפשר, אם יש שם דברים שצריך לעדכן.

עמרם מצנע: נשתדל לעשות יותר ביקורים גם במקומות האלה בשנת הלימודים, מתוך הרשימה האין-סופית של מקומות שאנחנו רוצים לבקר.

עמרם מצנע: תודה רבה לכם והערכה על העבודה החשובה שאתם עושים.

עמרם מצנע: הישיבה נעולה.