ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 231, 2014-07-13 11:00

עמרם מצנע: שלום.

עמרם מצנע: אנחנו מקיימים דיון בנושא הסייעת השנייה בגני הילדים.

עמרם מצנע: להזכיר, השנה בעקבות דוח טרכטנברג הוחל "חוק חינוך חינם חובה" מגיל 3.

עמרם מצנע: כתוצאה מכך עלו נושאים שונים ושאלות שונות בהקשר לצוות הגן במציאות שיש בגנים בין 30 ל-35 ילדים בני שלוש, חלקם לא גמולים, מה שמהווה עומס גדול וחוסר יכולת אמיתית לטפל גם בעניינים הפדגוגים וגם בצרכים השונים של הילדים בגילאים הללו.

עמרם מצנע: הנושא לא חדש.

עמרם מצנע: עסקנו בו בתחילת ינואר, בתחילת השנה.

עמרם מצנע: משרד החינוך דיבר על כך שהוא יגייס בנות שירות לאומי לטובת סיוע נוסף בגני ילדים וכן ימצא פתרונות נוספים.

עמרם מצנע: אני רוצה להקריא את מה שכתבנו בסיכום הדיון שהתקיים ב-24 בינואר 2014.

עמרם מצנע: "הוועדה מציינת פה אחד כי החלטת הממשלה בנושא חינוך חינם לילדים מגיל 3 בכל הארץ שהתקבלה בעקבות המחאה הגדולה הייתה משמעותית וחשובה וגובתה גם בהיקף תקציבי חסר תקדים.

עמרם מצנע: הוועדה פונה למשרד ראש הממשלה, למשרד החינוך ולמשרד האוצר ומבקשת להשלים את המהלך ולאשר תקציב נוסף עבור סייעת שנייה בגני טרום, טרום חובה.

עמרם מצנע: התקציב יכול להיות דיפרנציאלי בין רשויות חזקות לרשויות מקומיות חלשות.

עמרם מצנע: הוועדה מציינת את החשיבות בקיום גני ילדים רב גילאים.

עמרם מצנע: יש יתרון בגני ילדים שבהם ילדים גדולים יכולים לסייע לילדים קטנים.

עמרם מצנע: הוועדה תתכנס ותדון בהרחבה על נושאים נוספים שעלו בישיבה כגון: מעמד הסייעות, תנאי העסקתן, סייעות בחינוך המיוחד ועוד".

עמרם מצנע: ביקשנו אז דיווח על ביצוע מסקנות תוך שלושה חודשים.

עמרם מצנע: זה הבסיס לדיון היום לקראת שנת הלימודים הבאה.

עמרם מצנע: אני אבקש את משרד החינוך להציג כמובן את הערכות שלו.

עמרם מצנע: בבקשה.

<אורה גולדהירש: ראשית, זאת לא הפעם הראשונה שאנחנו מדברים על הנושא.

<אורה גולדהירש: בוודאי שאנחנו כמוכם וכמו כולם כאן בטוחים שכדי לנהל גן ילדים ולהוביל חינוך מטיבי בגן יש צורך בכוח אדם נוסף בגני הילדים, באנשים מקצועיים.

<אורה גולדהירש: אנחנו מדברים גם על החלק הטיפולי, פיסי-טיפולי, בילדים, אבל בוודאי שהזמינות הרגשית והחלק הפדגוגי הם מאוד משמעותיים.

<אורה גולדהירש: כשהגנים מאוד גדולים אנחנו יודעים כמה זה קשה לגננות, אנחנו יודעים שיש צורך בעזרה מלווה לאורך כל היום בכל הנושא של צוות מקצועי בגן.

<אורה גולדהירש: אני במקצועי פסיכולוגית התפתחותית, ללא ספק את החלק הרגשי אני רואה כמרכזי מאוד.

<אורה גולדהירש: לכן, מעבר לתוספת כוח אדם הרבה מאוד מההשקעה שלנו הן בהשתלמויות של הגננות לגילאים הצעירים.

<אורה גולדהירש: ההשתלמויות נוגעות גם בצרכים המאוד בסיסיים של ילדים בגיל הרך.

<אורה גולדהירש: מעבר למספר הילדים בגן אנחנו רוצים גם לקדם את האיכות.

<אורה גולדהירש: כיוון שלא תוקצבה תוספת כוח אדם לגנים, כמו שאמרת באמת הכניסו את הנושא של שירות לאומי, היום יש 1,200 תקנים שאושרו.

<אורה גולדהירש: לצערנו, כרגע בשלב זה של השנה, יש לנו רק 600 בנות שירות לאומי שתוכלנה להיכנס לגנים כי קשה מאוד לגייס בנות.

<אורה גולדהירש: בנות שירות לאומי כצוות מסייע בתוך הגן, אנחנו משקיעים בהכשרתן.

<אורה גולדהירש: המשרד מלווה גם את בנות השירות הלאומי לאורך כל השנה על ידי יועצות לגיל הרך.

<אורה גולדהירש: היועצות החינוכיות לגיל הרך מלוות את בנות השירות הלאומי וגם את הגננות בשלבים הראשונים של שנת הלימודים.

<אורה גולדהירש: זה לא מספיק, אבל זאת המציאות נכון כרגע.

עמרם מצנע: כמה גני ילדים לגילאי 3-4 יש?

<אורה גולדהירש: בעקבות ועדת טרכטנברג נוספו 3,000 גנים.

<אורה גולדהירש: גם קודם היו גנים לגילאי 3-4, זה לא משהו חדש.

עמרם מצנע: בפריפריה.

<אורה גולדהירש: לא.

<אורה גולדהירש: היה בכל הארץ.

<אורה גולדהירש: 3,000 זה מספר הגנים שנוסף.

<אורה גולדהירש: רוב הגנים הם רק גילאי 3, הגנים האלה יהיו בעדיפות ראשונה לגבי - - -

עמרם מצנע: אני התכוונתי לגלאי 3, 3-4.

עמרם מצנע: כמה גנים כאלה יש?

עמרם מצנע: בשלב זה של השנה לא ידוע בדיוק כי הרשויות מחלקות את זה עד לרגע האחרון לפי מספר הנרשמים, לפי מספר הפניות של ההורים.

עמרם מצנע: אתם תקננתם 1,200 ומתוך זה רק חצי אתם מצליחים לאייש.

<אורה גולדהירש: בשלב זה.

<אורה גולדהירש: נאמר לנו שלעיתים בנות השירות הלאומי, בסמוך לפתיחת הלימודים לאחר שהן בודקות את כל האפשרויות והן רואות את התנאים וכל מה שקשור לגני הילדים, לפעמים רק אז מצטרפות נוספות.

<אורה גולדהירש: אבל זה כרגע מה שידוע לנו.

עמרם מצנע: נכון לומר שרוב בנות השירות הלאומי הן כאלה שהולכות לגנים הדתיים?

<אורה גולדהירש: לא.

עמרם מצנע: כי רוב בנות השירות הלאומי הן בנות דתיות.

<אורה גולדהירש: כן, אבל הן משובצות בכל הגנים.

<אורה גולדהירש: הקריטריון הוא, גנים עתירי ילדים גילאי 3.

<אורה גולדהירש: גם בשנה שהסתיימה עכשיו היו כבר בנות שירות לאומי, גם הבנות הדתיות היו בתוך גנים ממלכתיים, לא ממלכתיים דתיים, זה לפי צורך.

עמרם מצנע: מה קורה עם תקצוב לסייעת נוספת?

<אורה גולדהירש: על זה אין לי תשובה.

<אורה גולדהירש: כרגע אין תקצוב.

עמרם מצנע: האם אתם מאפשרים לרשויות חזקות כן להכניס סייעת לגנים?

<אורה גולדהירש: רשויות לאו דווקא חזקות, יש רשויות שרואות חשיבות מכניסות סייעת נוספת.

<אורה גולדהירש: חלק מהרשויות מכניסות בשלושה חודשים הראשונים וחלק אחר לא מכניסות.

עמרם מצנע: יש לכם נתונים על ההיקפים?

<אורה גולדהירש: עדיין לא.

עמרם מצנע: היו לכם נתונים לגבי השנה שחלפה?

<אורה גולדהירש: יכול להיות שהיו, אין לי אותם כאן.

<אורה גולדהירש: בשנה הקודמת היו רבים יותר ממה שיהיה בהמשך כי זאת השנה ראשונה שהתמודדנו עם הנושא.

<אורה גולדהירש: יכול להיות שהשנה ימצאו פתרון באמצעות בנות השירות הלאומי ויוותרו על הכנסת סייעת נוספת.

<אורה גולדהירש: אין לי כרגע את הנתונים.

עמרם מצנע: האם אתם מעודדים גנים משולבים של בני 3 ובני 4?

<אורה גולדהירש: כן.

<אורה גולדהירש: אנחנו מעודדים.

<אורה גולדהירש: יש לזה יתרון מבחינת הובלת התהליך החינוכי, יש לזה גם יתרון מבחינת ההתמודדות עם הילדים הצעירים, אבל הרשויות הן אלה שבונות את הדגמים של הגנים.

<אורה גולדהירש: זה תלוי גם באזורים ובמספר הנרשמים וגורמים נוספים שנלקחים בחשבון.

עמרם מצנע: בשורה התחתונה, בעצם שום דבר לא השתנה מהדיון שהתקיים לפני חצי שנה.

<אורה גולדהירש: נכון.

<אורה גולדהירש: לצערי כן מלבד העובדה שהשנה תהיינה יותר בנות שירות לאומי מהשנה הקודמת.

שמעון אוחיון: את רואה שההשתלמות שבנות השירות הלאומי מקבלות מספיקה מבחינת ההכשרה כדי להתמודד עם הגילאים הללו, עם המיוחדות הזאת?

<אורה גולדהירש: מאחר ואנחנו חושבים שהן בנות מאוד צעירות ללא ניסיון עם ילדים צעירים, זאת הסיבה שמעבר להכשרה שהן עוברות לפני הכניסה לגנים, אגף שפ"י (שירות פסיכולוגי ייעוצי) שבו היועצות החינוכיות לגיל הרך נמצאות, הן מלוות את כל בנות השירות הלאומי בכל הארץ.

<אורה גולדהירש: לאורך כל הארץ יש יועצות שמלוות אותן לאורך כל השנה גם בהשתלמויות וגם בכניסה ישירה לתוך הגנים, גם בזמינות טלפונית.

<אורה גולדהירש: אני חושבת שזה משהו שעוזר מאוד בהתנהלות בתוך הגן.

<אורה גולדהירש: כמובן שגם הגננת מלווה את בת השירות לאומי ונותנת לה כלים להתמודדות.

עמרם מצנע: הגשת בקשה למשרד האוצר לתוספת תקציבית לסייעות?

עמרם מצנע: ניתחתם מה התקציב לזה?

<אורה גולדהירש: יש ניתוח תקציבי.

<אורה גולדהירש: ככל הידוע לי כרגע אין לזה תקצוב.

<אורה גולדהירש: אני אוכל לומר שיש כאן איזה תקציב שנדרש, אני אפילו לא יודעת לקרוא אותו עם כל כך הרבה המספרים שיש פה.

<אורה גולדהירש: התקציב שנדרש להכנסת סייעת נוספת לגנים, מדובר על גני טרום חובה מעורבים, למעלה 1,4 מיליארד.

עמרם מצנע: איך החישוב נעשה?

<אורה גולדהירש: בכל מה שקשור לכסף אני אעביר את רשות הדיבור.

<מנחם מזרחי: אני ממינהל כלכלה ותקציבים, משרד החינוך.

<מנחם מזרחי: לגבי גנים שהם טרום חובה בלבד, מדובר על כ-700 מיליון שקל, סדר גודל של 6,200 גנים - -

עמרם מצנע: 6,200 גנים לגילאי 3?

<מנחם מזרחי: גני 3-4.

<מנחם מזרחי: אין גן במערכת שמוגדר לגיל 3 בלבד, הגנים הם טרום חובה ומוגדרים לגילאי 3-4.

<מנחם מזרחי: זה הנתון.

עמרם מצנע: אז הערכה שחצי מזה - - -

<מנחם מזרחי: עשינו ניתוח נוסף, אם יש לפחות 60% ילדי גיל 3 בגנים האלה, מדובר על סדר גודל של 1,200 גנים.

<מנחם מזרחי: זה שליש מסך הגנים שבהם 60% הם בגילאי 3 ומעלה.

עמרם מצנע: זה לא עושה שכל.

עמרם מצנע: אתה אומר שלגילאי 3 ולגילאי 4 יש 6,200 גנים, אז ההיגיון אומר שחצי צריך להיות 3,000 וחצי לגילאי 4, אלא אם יש מעורבים.

עמרם מצנע: גנים שבהם לפחות 60% הם גילאי 3 סדר הגודל הוא 1,200.

עמרם מצנע: זה עושה שכל לגבי סך בנות השירות הלאומי שאמורות להיות בתקן.

עמרם מצנע: נניח ש-1,200 הן עוזרות גננות שהן לא בנות שירות לאומי, מה המשמעות התקציבית?

<מנחם מזרחי: כ-140 מיליון שקל.

עמרם מצנע: כמה עלה כל יישום דוח טרכטנברג בגנים?

<מנחם מזרחי: תתקן אותי נועה, רק השכר הוא בסדר גודל של 1,4 מיליארד שקל, אם איני טועה.

עמרם מצנע: והבינוי?

<נועה היימן: אני אתקן.

<נועה היימן: עלויות יישום דוח טרכטנברג בגני הילדים מתחלקות לשתיים, עלויות בינוי שהן חד פעמיות במהותן ועלויות לבסיס שנועדו לשכר הסייעת, גננת ועלויות התפעול השוטף של הגן – התוספת התקציבית תגיע בהבשלה מלאה בנושא השכר ל- 1,8 מיליארד בשנה, כל שנה.

<נועה היימן: עד כה התווספו לבסיס תקציב 2013-14 של משרד החינוך כ-1.4 מיליארד שקל.

<נועה היימן: בשנת התקציב הקרובה צפויה להיכנס תוספת נוספת.

<נועה היימן: בכל מקרה חינוך לגילאי 3-4 נכנס, לא רק שהוא מוגדר כחינם הוא גם נכנס לתוקף של "חוק חינוך חובה" ולכן מספר הילדים שיהיו במערכת זה מספר הילדים שיתוקצבו ללא קשר לתקצוב שניתן או לא ניתן.

<נועה היימן: זאת אומרת

<נועה היימן: ,ש אם לצורך העניין ההתנהלות בפועל תהייה 2 מיליארד למרות שתכננו להקצות 1,8 מיליארד, כמובן שהסכום יתווסף.

<נועה היימן: לגבי עלויות הבינוי, אם אני זוכרת נכון, הן עומדות על כ-450 מיליון שקל.

<נועה היימן: אני אוכל לבדוק ולהעביר את הנתון המדויק.

<נועה היימן: הנתון הנכון והמדויק לגבי השכר הוא 1.8 מיליארד שקל.

שמעון אוחיון: איך נעשה הקיזוז מול בנות שירות לאומי, ה-600 שמשתלבות?

<נועה היימן: זה לא קיזוז, זאת עוד תוספת.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: משרד החינוך יש עוד מה להגיד על העובדה שבעצם לא התקדמנו?

<אורה גולדהירש: נשמח מאוד שנוכל להעניק חינוך מיטבי.

<עינב גוטרמן: בוקר טוב לכולם אני עורכת דין מעמותת "כולנו משפחה".

<עינב גוטרמן: קודם כל תודה על קיום הדיון החשוב הזה.

<עינב גוטרמן: ברשות

<עינב גוטרמן: כם אני ארצה לעשות סדר כי כשאנחנו יצאנו מהדיון הקודם, שם באמת נזרקו כל מיני סכומים וגם בדיונים אחרים, סכומים כמו מיליארד, 6,000 גנים, ניסינו לעשות סדר בדברים.

<עינב גוטרמן: בררנו את הדברים מול משרד החינוך, מול מנהל כלכלה ותקציבים.

<עינב גוטרמן: בשיחה מחודש מרץ נמסר לנו שדובר על 1,600 גנים בהם יש מעל 20 ילדים בגילאי 3.

<עינב גוטרמן: העלות של מימון סייעת נוספת באותם גנים עמדה על כ-160 מיליון שקל.

<עינב גוטרמן: לשנת הלימודים הקרובה דובר על הוספת 1,200 בנות שירות מתוך ה-1,600 שאמורות להיכנס לשנת הלימודים שאחרי.

<עינב גוטרמן: כרגע אנחנו מדברים על 1,600 גנים, 600 בנות שירות.

<עינב גוטרמן: גם אנחנו בררנו שרק 600 בנות שירות משתבצות.

<עינב גוטרמן: כלומר, יש מחסור ב-1,000 גנים.

<עינב גוטרמן: על זה אנחנו מדברים כאן, לא על 6,000 ולא מיליארד.

<עינב גוטרמן: מדובר רק בכ-1,000 גנים.

<עינב גוטרמן: אני אומרת כ-1,000 גנים כי צריך לראות מה קורה מבחינת הרישום והשיבוצים.

<עינב גוטרמן: העלות מסתכמת ב-88 מיליון שקל.

<עינב גוטרמן: אם לוקחים את העלות השנתית של סייעת, שהוא 1,100 שקל, כול הנתונים האלה נמסרו לנו מאגף כלכלה ותקציבים, צריך לדעת דבר נוסף, מאחר ולא כל התקצוב של בנות השירות ממומש זה פה גם פער כי אם דיברו על 44 מיליון שקל עלות של 1,200 בנות שירות, אבל שובצו רק 600 בנות שירות, זאת אומרת שיש פער של כספים שאני לא יודעת מה עושים איתו, זה כסף שלא מומש.

<עינב גוטרמן: זאת אומרת שבסופו של דבר אנחנו מגיעים לסכומים מזעריים, יחסית מגוחכים לתקציב של כ-40 מיליארד שקל של משרד החינוך.

<עינב גוטרמן: אנחנו משתוממים, אני מודה שגם מזה שלא יודעים מה בדיוק המספרים, צריך להביא אותם.

<עינב גוטרמן: הפער, מצד אחד החשיבות הקריטית, אנחנו רואים את זה בימים האלה.

<עינב גוטרמן: תחשבו מה זה 35 ילדים על גננת וסייעת בגנים שצריכים עכשיו לרוץ למקלט למשל, מי מחבק את הילדים האלה?

<עינב גוטרמן: מי מביא אותם לשם?

<עינב גוטרמן: מה קורה כאן?

<עינב גוטרמן: גם ביום יום ולא רק במצבי חירום מי דואג לילדים?

<עינב גוטרמן: איך אפשר לדאוג לילדים עם מספר כזה?

<עינב גוטרמן: תיקחו את החשיבות הקריטית ואת המציאות ההזויה ואפילו האכזרית שהילדים נמצאים בגנים אל מול העלות הזניחה הזאת.

<עינב גוטרמן: היום המחקרים מראים מה התמורה, מה התועלת שמניבים מהשקעה בגיל הרך.

<עינב גוטרמן: פשוט לא ברור איך זה לא קורה.

<עינב גוטרמן: אנחנו כאן בשביל לשאול איך זה לא קורה, איך משרד החינוך לא מוצא עלות כזאת, אנחנו לא מזלזלים בסכום הזה וברור שזה סכום, אבל איך לא מוצאים כזה סכום כדי לתקצב דבר כל כך כל כך בסיסי.

<עינב גוטרמן: לא ברור לנו.

<עינב גוטרמן: אנחנו נשמח לשמוע תשובות.

שמעון אוחיון: האם יש הסכמה שמדובר באמת רק ב-88 מיליון שקל?

<מנחם מזרחי: אמרתי, מדובר ב-1,200 גנים וזה לא 88 מיליון שקל, זה קרוב ל140 מיליון שקל - -

<עינב גוטרמן: לפי איזה חישוב?

<מנחם מזרחי: אני לא יודע מי נתן לכם את הנתונים - - -

<עינב גוטרמן: מר דודי מזרחי מנהל המחלקה.

<מנחם מזרחי: עלות סייעת זה למעלה מ- 117 אלף שקל.

<מנחם מזרחי: אגף התקציבים יוכל להעיד על הסכום.

<מנחם מזרחי: 1,200 תכפלי את זה.

<מנחם מזרחי: התקציב הזה לא יכול לבוא מתקציב משרד החינוך.

<מנחם מזרחי: אני מניח שאולי יהיו דיונים עם משרד האוצר לגבי תוספת.

עמרם מצנע: אבל אני שומע, אתם לא הכתובת, אין בכלל דיונים עם משרד האוצר על ניסיון למקד ולמפות את הנתונים ואת העלויות בכמה רמות.

עמרם מצנע: הרי אם יש 600 בנות שירות אז זה מוריד את מספר הגנים שנדרש, יש 600 בנות שירות לאומי.

עמרם מצנע: אתה רוצה להגיע ל-1,200.

עמרם מצנע: נועה, אני מבין שאין אתכם דיונים על תוספת כסף.

עמרם מצנע: פוחדים מכם מראש.

<נועה היימן: דיוני התקציב נערכים בימים אלה ותקציב המדינה יאושר בממשלה בעוד כחודש וחצי - - -

עמרם מצנע: אבל זה כבר אחרי פתיחת שנת הלימודים או לקראת שנת הלימודים.

<נועה היימן: תוספות תקציביות ניתנות בעיקר בהתאם לסדרי עדיפויות של משרד.

<נועה היימן: אני יכולה למנות כאן מספר פרויקטים תוספתיים.

<נועה היימן: הצרכים הם אין סופיים והמקורות מוגבלים, לצערנו זאת המציאות.

<נועה היימן: אנחנו מגיעים לדיון כאן אחת לכמה שבועות, כל הדיונים מאוד חשובים ואני לא אומרת את זה בציניות, כל הנושאים קריטיים, כל הנושאים תורמים גם להתפתחות הילד וגם למיצוי פוטנציאל כלכלי, גם להתפתחות החברה וגם לשוויון הזדמנויות.

<נועה היימן: אין שום תחום בחינוך שנקיים עליו דיון ולא נגיד שהתוספת התקציבית היא מוצדקת וראויה, לא גנים ילדים ולא חינוך מיוחד ולא הארכת שנת לימודים ולא תוספת שכר למורים ותוספת שכר לסייעות, אבל המקורות מוגבלים והדרישות הן אין סופיות.

<נועה היימן: לכן בתוך עולם כזה צריכים לעשות סדרי עדיפויות.

<נועה היימן: משרד האוצר משתדל לא להתערב בסדרי עדיפויות של משרד.

<נועה היימן: נקבעת מסגרת תקציבית, מתנהלים דיונים תקציביים ובמסגרתם המשרד צריך להסתדר עם מסגרת המקורות שניתנה לו.

<נועה היימן: אנחנו יכולים למנות את התוספות שניתנו בשנים האחרונות ונוכל להחליט ביחד האם הם לא היו חשובים, האם הם לא היו רואים ולא תרמו לחינוך ילדי מדינת ישראל.

<נועה היימן: תוספות שכר ניתנו למורים בסך של 6.5 מיליארד שקל עד כה.

<נועה היימן: הרחבת חינוך חינם לילדי 3-4 כך שמעמד הביניים יזכה לגני ילדים.

<נועה היימן: הארכת שנת הלימודים בהבשלה מלאה בעלות של 525 מיליון שקלים.

<נועה היימן: אף אחד לא יכול לומר שהנושאים האלה לא ראויים.

<נועה היימן: אנחנו מבינים שגם הנושא הזה חשוב, קריטי ומהותי ומנסים לתת לו לפתרונות ביניים, אבל העלות התקציבית היא מאוד גדולה.

<נועה היימן: לא בדיוק הבנתי את החישובים שאמרת בהקשר, בסוף העלות המלאה עומדת, בסוף זה תלוי איך מגדירים איזה גן יקבל או לא יקבל את זה.

<נועה היימן: אם נרצה להחיל את זה על כל הגנים שבהם יש גילאי 3 צריך לראות גם אם לא מעוותים תמריצים, זאת אומרת, ככל שתבטיח תוספת סייעות שיש בהם X ילדים, העלות היא לא קבועה כי ההתנהגות תשתנה ולכן העלות בפועל תהייה יותר גבוהה.

<נועה היימן: זה עניין של סדרי עדיפויות בתוך תקציב המשרד.

<נועה היימן: אני אתן כמה נתונים לגבי תוספות שכר ותוספות תקציביות שניתנו לעניין גני הילדים.

<נועה היימן: פרט ל-1.8 מיליארד שקל שהזכרתי קודם לגבי חינוך חינם לגילאי 3-4 ניתנו תוספות שכר לגננות במסגרת "אופק חדש" ותוספות שכר לסייעות.

<נועה היימן: השתלמויות לגננות שהן עכשיו תנאי להתקדמות בדרגות ולהתקדמות בשכר - - -

עמרם מצנע: זה חלק מ"אופק חדש".

<נועה היימן: נכון.

<נועה היימן: אני אומרת שפרט לתוספת התקציב - - -

עמרם מצנע: אוקיי, תכף תבכי על כתפינו או שאנחנו נבכה על כתפייך.

עמרם מצנע: כמה גני ילדים מגיל 3 היו לפני דוח טרכטנברג?

עמרם מצנע: הלא יש שני סוגים, הפריפריה והיו כמובן רשויות שנתנו את השירות הזה, נתנו אותו כמובן תמורת תשלום וכל הקודם זוכה.

עמרם מצנע: כמה גנים כאלה היו בפריפריה לפני דוח טרכטנברג?

עמרם מצנע: <קריאה:> אין לי פה את הנתונים, אבל אפשר להוציא אותם.

עמרם מצנע: אני לא רוצה להחליש את הטיעון בצורך בסייעת נוספת, אבל תקופה ארוכה מאוד שמתקיימים גנים לילדים מגיל 3 עם 35 ילדים, אף פעם הדרישה של סייעת נוספת לא הייתה כל כך דרמטית כמו עכשיו.

<קריאה: פשוט זאת הייתה אוכלוסייה חלשה שלא הייתה ערה לכך שהמענים לא היו טובים.

<קריאה: אבל הדרישה היום היא באמת דרישה לכולם.

עמרם מצנע: לא שאלתי אם הדרישה היא לכולם.

עמרם מצנע: אני אומר שבנושאים רבים שעולים על השולחן יש הרבה דרמטיות.

עמרם מצנע: האמת תמיד נמצאת באיזה מקום באמצע וביכולת לעשות סדרי עדיפויות כפי שאומרת בצדק נועה.

עמרם מצנע: רגע, ידעתי שאתם תכעסו עלי.

עמרם מצנע: אני מנסה להציג את הדברים מזוויות אחרות.

עמרם מצנע: שאלתי ולא קיבלתי תושבה, כמה גני ילדים היו, למשל בירוחם בגנים מגיל 3 לא הייתה סייעת שנייה.

עמרם מצנע: הייתה סייעת אחת על 35 ילדים.

עמרם מצנע: זה נתון, על מה הויכוח שלכם?

עמרם מצנע: זו עובדה.

עמרם מצנע: בואו נמשיך הלאה, אתם רוצים להתווכח איתי על זה?

עמרם מצנע: זו עובדה - - -

<עינב גוטרמן: לא בטוח, צריך לבדוק את זה.

עמרם מצנע: אני אומר לך.

עמרם מצנע: את יכולה לבדוק את זה כמה שאת רוצה.

<רויטל לן כהן: אחד הדברים המרכזים כאן זה שהם היו גמולים והיום הם לא גמולים - - -

עמרם מצנע: רויטל, רויטל.

עמרם מצנע: לא נצליח לשמוע את מה שאומרים.

<קריאה: לא ידענו עד כמה זה חשוב שם.

<טלי בריל: אני מארגון "הורים דורשים מהפך בחינוך" גם עד 2001 וגם מ-2011 המחשבה הייתה שילד מגיע למערכת החינוך בגיל 6 ומטפלים בו מגיל 6.

<טלי בריל: משנת 2011 כשיצאה "מחאת העגלות", בעוונותיי היה לי חלק בה, הבינו שהילד לא נולד בגיל 6, ועדיין הילדים נדרשים להתאים את עצמם למערכת ולא המערכת מתאימה את עצמה לילדים.

<טלי בריל: יש הרבה מאוד עלוות שהיו פה, באמת היו פה.

<טלי בריל: באיזו נקודה, ככל שהיכולת שלנו כהורים לבוא ולהביע את הצעקה גם של ישובי הפריפריה היא מוחלשת, זה נכון.

<טלי בריל: גם אני באה מישוב שהוא ישוב מבוסס וגם אצלנו זה היה כל הקודם זוכה, אבל לא היה מספר כזה של ילדים בגילאי שנתיים-תשע ולא היו כאלה בעיות ולא נוצר מה שהמצב יוצר היום.

<טלי בריל: המצב יוצר מערכת חלופית למי שיש לו כסף.

<טלי בריל: כי למי שיש לו כסף חוזר היום לגנים הפרטיים שהם מוכר שאינו רשמי.

<טלי בריל: יש את ההנחה בתשלום שאתה מקבל כשאתה ב"חוק חינוך חובה חינם", אבל מצד שני אתה מוסיף עוד כמה שקלים ואתה מקבל עוד אנשי צוות ועוד כיתה.

<טלי בריל: היה מצב שאנשים באו למערכת הציבורית מתוך אמון במערכת הציבורית, היום בורחים.

<טלי בריל: אני אימא לילד בן 4.5 שבא מגן מדהים, אבל לגננת יש רק שתי ידיים ולסייעת יש רק שתי ידיים.

עמרם מצנע: הבנתי.

עמרם מצנע: לכן בהחלט המלצתי בדיון הקודם לעשות דיפרנציאציה כך שבגני ילדים שבישובים מבוססים יגבו איזה מחיר נוסף ועל ידי יממנו את הסייעת הנוספת.

עמרם מצנע: בסופו של דבר, זו אמירה גם לאוצר וכמובן גם למשרד החינוך, למצוא ולא ללכת על מספרי הענק האלה שמכילים את כולם.

עמרם מצנע: לעשות דיון וסינון, כלומר, ליצור סדרי עדיפויות כדי לתת פתרונות במקומות שבהם אין פתרונות אחרים.

עמרם מצנע: תראו, הלא אם היינו מושיבים כעת את הארגון שאת באה מתוכו ואת זה שלידו, איך הם נקראים, "מחאת הסרדינים" ויש בטח עוד כמה כאלה, כל אחד הוא ימבה של כסף אם רוצים לעשות.

עמרם מצנע: אגב, הכול צודק.

עמרם מצנע: כיתה של 40 ילדים זה רע מאוד.

עמרם מצנע: נכון שבסוף מישהו באיזה מקום עושה סדרי עדיפויות, קייטנות ומה שנקרא 'בית הספר של הקיץ'.

עמרם מצנע: נכון שעושים סדרי עדיפויות.

עמרם מצנע: אני חסיד גדול של תקצוב דיפרנציאלי, אגב הוא הולך להיות.

עמרם מצנע: יש למשרד עניין בזה.

עמרם מצנע: משרד האוצר שם כאן כסף תוספתי כדי לא לפגוע ברשויות החזקות ושייתנו תוספת לחלשות, זה יהיה דבר קבוע כדי שביכולות שיש לנו נכוון למקומות.

עמרם מצנע: אנחנו נחזור לדיון מסודר.

עמרם מצנע: דפנה אבן בבקשה.

<דפנה אבן: אני מארגון הגננות.

<דפנה אבן: בוקר טוב.

עמרם מצנע: ארגון הגננות שלא הסתדרות המורים.

<דפנה אבן: נכון.

<דפנה אבן: מארגון הגננות המחנכות.

<דפנה אבן: אני כגננת מנסה לתת אור מאחר ויש את ההורים שבאים בקולו של הילד ויש פה נציגה של הסייעות.

<דפנה אבן: הגננת במקום בו היא נמצאת היא בעצם צריכה לדאוג לניהול הגן, לילד ולסייעת.

<דפנה אבן: בנייר העמדה שהנחנו הבוקר על השולחנות פירטנו שבשנים האחרונות מחילים עוד ועוד רפורמות בגני הילדים והגננת נאלצת ליישר קו בהתאם.

<דפנה אבן: היא מודעת לכך שמי שנפגע בסופו של דבר זה היא, הילד והאקלים המיטבי של הגן ואיתו גם הסייעת שהיא חלק בלתי נפרד מהגן.

<דפנה אבן: לצערי אני שומעת עכשיו מנציגת משרד החינוך שבנוסף לארבעת הרפורמות שמצוינות בנייר העמדה שלנו, אני מבינה שיש לנו תפקיד חדש מהשנה והוא להיות מדריכת בת השירות הלאומי.

<דפנה אבן: לא מספיק שיש רק שתי ידיים כדי להכיל 35 ילדים ולתת את הטיפול הפיסי והמענה הרגשי.

<דפנה אבן: הנה עוד משהו חדש, זה משהו שלא מתאים למדינה מפותחת כמו מדינת ישראל.

<דפנה אבן: מאוד עצוב שמדינת ישראל שכבר הבינה, אני מקווה היא הבינה מפרופסור קליין את המשמעות של היפוך הפירמידה וחשיבות הגיל הרך שההשקעה בו היא ההשקעה הבטוחה ביותר והמניבה תשואה של בוגר שהוא בוגר בשל, בוגר שיגיע רחוק, ועדיין המדינה עדיין לא מסוגלת לתת את התקצוב המתאים ובאמת ממשיכה לפגוע.

<דפנה אבן: פרופסור פנינה קליין פרסמה מחקר בו היא אומרת שכמו שתינוקות זוקקים לתפריט תזונתי של ויטמינים ומינרלים כדי להתפתח בצורה תקינה מבחינה גופנית, הם חייבים מבחינה מנטאלית לקבל את המענה הרגשי והנפשי כדי להבשיל.

<דפנה אבן: אם לא יתנו להם את זה אנחנו נראה חוסר רצון ללמידה, בעיות של קשב וריכוז ועוד קשיים.

עמרם מצנע: את הנחת לנו את נייר העמדה.

<דפנה אבן: זה לא כתוב שם, אני הבאתי את זה בנייר אחר.

<דפנה אבן: אני אומרת, שחבל ועצוב לשמוע שיש כאן הנחה שאם אנחנו נעשה גנים תלת גילאים אז הילד הבוגר יסייע לילד הצעיר.

<דפנה אבן: זו הנחה שהיא שגויה.

<דפנה אבן: ילד בוגר בגיל 5 גם הוא זקוק למענה, הוא לא צריך לתת סיוע לילד בגיל 3.

<דפנה אבן: הוא זכאי למענה ראוי מהגננת ולצערה היא לא פנויה כי היא עסוקה בהחלפת חיתולים.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: בבקשה ישראל.

<ישראל אליאף: אני מארגון הורים למערכת החינוך בירושלים.

<ישראל אליאף: הייתי מבקש להוסיף כמה דברים.

<ישראל אליאף: הדבר הראשון, עד לפני כמה שנים הילדים האלה היו במעונות יום של התמ"ת (משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה) או לחלופין בגנים פרטיים, חישוב הצוות היה אחד על עשרה בערך.

<ישראל אליאף: בגן של 30 ילדים היו בדרך כלל 3 גננות.

<ישראל אליאף: יישום וועדת טרכטנברג הוא דבר מבורך, אבל כמו שהשר אמר, שמעתי אותו בכמה דיונים והוא לא היה השר שעשה את השינויים, הוא אמר '

<ישראל אליאף: בכל דבר חדש תמיד יש מקצה שיפורים'.

<ישראל אליאף: אנחנו חושבים שמקצה השיפורים הזה הוא ממש ממש נדרש.

<ישראל אליאף: אני לא מסכים אם הסיפור שילדים בוגרים עוזרים לילדים קטנים.

<ישראל אליאף: אני בתור אבא לילדה בגן רב גילאי רואה בזה נזק גדול לילדים.

<ישראל אליאף: הגננת לא מסוגלת ולתת את המענה הפדגוגי לשלושה גילאים ביחד.

<ישראל אליאף: דבר נוסף, התקצוב הדיפרנציאלי, כתבת את זה בסיכום הדיון הקודם שהתקיים לפני חצי שנה, אני חושב שהוא מאוד הגיוני ויש בו אמירה מאוד חזקה.

<ישראל אליאף: חבל מאוד שבחצי שנה לא הייתה שום התקדמות.

<ישראל אליאף: אנחנו עכשיו ביולי ואם אנחנו רוצים שתהייה איזו התקדמות בשנה הבאה צריך לקיים מרתון דיונים עד לספטמבר.

<ישראל אליאף: בנות שירות לאומי, בנושא בנות שירות לאומי יש בעיה מאוד רצינית.

<ישראל אליאף: נציגת ארגון הגננות אמרה את זה כעת.

<ישראל אליאף: הגננת צריכה להפוך בחודש ספטמבר, בחודש הכי קשה שלה כי בדיוק מגיעים הילדים הלא גמולים למעונות, היא צריכה להפוך מדריכה של בת שירות.

<ישראל אליאף: צריך לקחת עוד דבר בחשבון, בת שירות לפעמים היא קצת לאומית, למה, כי בשנה הנוכחית הגדרות התפקיד של בנות שירות לא ברורות ובנות שירות אמרו 'רגע, סליחה, אנחנו לא מחליפות חיתולים, אנחנו בכלל לא אמורות', אז התחילו מריבות בגנים.

<ישראל אליאף: במקום להתעסק בחיתולים עכשיו צריך להתעסק בלריב עם בנות שירות.

<ישראל אליאף: בנות שירות, כאן זה יוצא פועל של הדיון הקודם שהיה מאוד ברור בסיכום הדיון הקודם, בנות שירות זה פתרון זמני, ממש זמני, זה לא מחליף סייעת מקצועית.

<ישראל אליאף: אתה יודע, גם הפער בתשלום בין סייעת מקצועית לבין בת שירות זה לא מאפס למיליון.

<ישראל אליאף: יש פער, אבל זה לא מאפס למיליון.

<ישראל אליאף: דבר נוסף שצריך לקחת אותו מאוד מאוד בחשבון - - -

עמרם מצנע: כמה עולה בת שירות?

<ישראל אליאף: בערך 2,500 שקל בחודש.

<ישראל אליאף: כמה עולה סייעת בשכר מינימום?

עמרם מצנע: 110 אלף לשנה לעומת 20 אלף.

<רויטל לן כהן: זו סייעת בשכר מינימום בשכר של 2,700-2,800 שקל.

<רויטל לן כהן: אנחנו מדברים כאן על הבדלים - -

עמרם מצנע: זה 20,000 וזה הבדל גדול.

עמרם מצנע: <קריאה:> אלו לא נתונים נכונים.

<ישראל אליאף: אני לא נכנס עכשיו לדיון - - - <קריאה:> יש הבדל מאוד משמעותי, לא ניכנס מה הוא.

<ישראל אליאף: אני מסכים שיש הבדל, אבל הוא לא הבדל שבת שירות עולה אפס מול סייעת שעולה 4,500 שקל.

<ישראל אליאף: יש הבדל, הוא בערך חצי.

<ישראל אליאף: צריך לקחת בחשבון שאם הפתרון הזמני הוא פתרון של בנות שירות יש להגדיר את התפקיד שלהן מראש.

<ישראל אליאף: דבר נוסף שהוא רג'קטים שקיבלנו מהשנה שעברה, התחילו לחפש את בנות השירות רק ברגע האחרון ואז לא מצאו את בנות השירות הכי טובות.

<ישראל אליאף: גם זה דבר חשוב.

<ישראל אליאף: דבר נוסף שהוספתי לנייר העמדה שמבחינתי הוא מבורך, וזה נייר העמדה שהעבירו הארגונים האחרים, זה לא נייר עמדה כל כך פשוט.

<ישראל אליאף: לכתוב דבר כזה עם כל כך הרבה ארגונים, מגיע להם שפו על זה כי זה לא כל כך פשוט.

<ישראל אליאף: כתוצאה מהדיון הקודם עלה לי בראש דבר נוסף.

<ישראל אליאף: אדוני היושב ראש, בדיון הקודם העלית את השאלה מהו תקציב הבינוי של דוח טרכטנברג וכמה נוצל ממנו – נוצל ממנו כ-50% - שאלת אז האם ניתן להסיט תקציב, לצורך העניין לסעיף השכר, ואנשי האוצר אמרו שאין מצב.

<נועה היימן: אני גם יכולה להסביר למה.

<ישראל אליאף: רגע, אני לא שם.

<ישראל אליאף: אני רוצה להגיד משהו חשוב מאוד - - -

עמרם מצנע: זה ההבדל בין הוצאה חד-פעמית - -

<ישראל אליאף: כן.

<ישראל אליאף: אני מקבל את זה.

<ישראל אליאף: אנחנו מבינים שיש פערים בשכר.

<ישראל אליאף: כרגע אני מבקש לציין בעיה רצינית במבנה.

<ישראל אליאף: אתם נתתם תקציב מבורך לבינוי, אבל יש שכונות בירושלים שאין שום סיכוי להכניס שם בורג, בטח לא לבנות גן.

<ישראל אליאף: התקציב שלכם הוא רק לצורך בינוי, אבל כשעיריית ירושלים או כל רשות אחרת רוצות לקחת את הכסף הזה ולעשות בגן קיים התאמה לילדי גיל 3 אומרים להם 'לא'.

<ישראל אליאף: זה חסר היגיון - - -

עמרם מצנע: מה זאת אומרת?

<ישראל אליאף: אני אסביר.

<ישראל אליאף: במעונות היום יש לילדים בגילאי 3 אסלה נמוכה, יש להם אגנית, יש להם טוש וכל מיני דברים שילדים בגיל 3 צריכים כשמחליפים להם חיתולים.

<ישראל אליאף: בגני עירייה לא היו קיימים הדברים האלה עד שהילדים עברו.

<ישראל אליאף: עכשיו באה העירייה ורוצה לבקש את הכסף של הבינוי לצורך התאמה ואז אומרים להם 'לא'.

<ישראל אליאף: זה ממש אווילי - -

עמרם מצנע: יש עודף גנים?

<ישראל אליאף: שוב, הילדים עברו וכרגע בשנת 2014 יש ילדים שנמצאים בגנים של משרד החינוך לגילאי 3.

<ישראל אליאף: הם עברו ממעונות היום ובגנים של משרד החינוך אין כרגע התאמה עבורם.

<ישראל אליאף: צריך לקחת את הכסף של הבינוי ולאפשר איתו גם התאמה.

<ישראל אליאף: כרגע זה לא ניתן וזה דבר מאוד חשוב.

<ישראל אליאף: <קריאה:> יש כסף שיושב ולא עושים איתו כלום.

עמרם מצנע: הכסף לא יושב.

עמרם מצנע: תבינו, בסוף יצטרכו להקים את הגנים האלה.

עמרם מצנע: הבעיה היא מציאת הקרקע ולפעמים זה עניין של תכנון ערים.

עמרם מצנע: אני לא מדבר על מקומות שאין מקום.

עמרם מצנע: הבעיה במזרח ירושלים גם היא בעייתית.

עמרם מצנע: כשאתה מקצה כסף לבינוי הוא לא מוגבל לשנה.

עמרם מצנע: הוא מוקצה ליום שבו יאתרו את השטח, יגמרו את התכנון ויצליחו לבנות.

<ישראל אליאף: ברשותך אני מבקש להוסיף משפט קצר.

<ישראל אליאף: כשעשיתם את התקציבים, גם אתם אנשי התקציבים וגם בדף העמדה, לדעתי היה צריך לקחת עוד דבר בחשבון, כרגע השירות בגנים האלה הוא לא אופטימאלי אז מי שיכול הולך לגן פרטי.

<ישראל אליאף: קחו בחשבון שאם השירות הזה יהפוך להיות אופטימאלי, כלומר, אם תהייה סייעת, אז יהיו יותר ילדים ואז יותר יתקצבו.

<ישראל אליאף: כרגע הוא לא אופטימאלי.

<ישראל אליאף: אם אני הייתי יכול לשלם היום, לא הייתי שם.

<ישראל אליאף: לא הייתי שם.

<ישראל אליאף: <קריאה:> גם אני.

<רויטל לן כהן: קודם כל אני מבקשת להזכיר שילדים בגילאי 3 הם הילדים של טרום אבחון.

<רויטל לן כהן: בעצם היום הם ילדים שמגיעים בפעם הראשונה לתוך מערכת החינוך, לפעמים זאת הפעם הראשונה שרואה אותם עין מקצועית ומתחילים את האיתור וצרכים מיוחדים בגן.

<רויטל לן כהן: המצב היום, לא רק שהגננת לא פנויה לראות אותם, יש לה סט כזה של בדיקות שהיא צריכה לעשות כשהיא מאתרת ילד כזה, לא רק שהיא לא תאבחן אותו, לא יהיה לה זמן לאתר את הילד הזה.

<רויטל לן כהן: הילד הזה ייפול בין הכיסאות.

<רויטל לן כהן: אנחנו נגיע למצב שהוא לא יאותר בזמן ובעצם הוא יפסיד את השנים הכי חשובות של המוח הגמיש ואת היכולת לעשות שינוי משמעותי.

<רויטל לן כהן: דבר נוסף שיקרה, אנחנו נפסיד את ההזדמנות להשאיר אותו בתוך הקהילה כי הוא יתדרדר עד שהוא יגיע למצב שבאמת יהיה מצב שיחייב להעביר אותו לגני חינוך מיוחד.

<רויטל לן כהן: גני חינוך מיוחד עולים יותר כי הם מתוקצבים בחוק.

<רויטל לן כהן: זאת אומרת שבסוף יצטרכו הרבה יותר כסף ממה שהיו צריכים לתת אילו היו מסוגלים לראות את כל הילדים.

<רויטל לן כהן: זה עוד בלי לדבר על כך שילד עם צרכים מיוחדים בגילים הצעירים האלה נמצא בסכנה גם על ידי הילדים עצמם.

<רויטל לן כהן: הוא הילד החלש ובדרך כלל הפגיע ביותר בגן, אלו ילדים שבדרך כלל עוברים התעללות כזאת או אחרת בתוך הגן.

<רויטל לן כהן: אי אפשר שלא להתייחס לכך שהם נמצאים במספר גדול מאוד ושהם בשלבי טרום אבחון.

<רויטל לן כהן: הפגיעה הזאת, גם האבחון המאוחר וגם כל הדברים האחרים שציינתי גורמים בהרבה פעמים לנזק בלתי הפיך.

<רויטל לן כהן: יש מחקרים שמראים את הנזק הבלתי הפיך הזה.

<רויטל לן כהן: דבר נוסף, יושבים כאן ממשרד האוצר וגם מאגף התקציבים, אתם מדברים על כך שצריך לעשות סדרי עדיפויות ולדאוג, אבל אתם בתור רגולטור יודעים שיש כספים שאתם מעבירים ושהולכים לרשויות המקומיות, שלא מגיעים למקום – זה לא איכפת לכם.

<רויטל לן כהן: מדברים כאן על סדרי עדיפויות אז תדאגו שהכספים שאתם כן מעבירים יגיעו.

<רויטל לן כהן: למשל, הכספים של הסייעות שנשארים בתוך האגפים ולא מגיעים לילדים למרות שלא רק שהם צבועים לרעיון, הם צבועים על פי תעודת זהות.

עמרם מצנע: זה לא הדיון וזו גם לא הכתובת.

<סינדי גולדברג כהן: אני מהסתדרות המורים.

<סינדי גולדברג כהן: אני מבינה שכל הדיון מתמקד בעצם על חלוקת תקציבים כי כולם מסכימים, כולם יודעים מה צריכים.

<סינדי גולדברג כהן: אמרה בעצמה נציגת האוצר שכל הדרישות הן מאוד חשובות.

<סינדי גולדברג כהן: השאלה באמת היא סדר עדיפויות.

<סינדי גולדברג כהן: אני חושבת שאם כולם אומרים כאן, אני אחזור על עמדת הסתדרות המורים, בעצם היא חוזרת על עמדת כולם, לפי מיטב ידיעתי דרשנו כבר באמצע השנה האחרונה שלא תהייה בת שירות לאומי אלא שתהייה סייעת, שזה יהיה חלק מהתקציבים.

<סינדי גולדברג כהן: לדעתי התנו את זה בפתיחת שנת הלימודים.

<סינדי גולדברג כהן: מהן הסיבות למה צריך סייעת מקצועית ולא בת שירות, לדעתי ציינו את זה וחבל שאני אחזור על כך.

<סינדי גולדברג כהן: צריך להוסיף מעבר לכל מה שנאמר כאן, היא מתנדבת והיא לא מחויבת.

עמרם מצנע: לא במקרה מגייסים רק 600.

עמרם מצנע: כשאלה שתספרנה לאחרות מה עושים שם אז בשנה הבאה תהיינה פחות.

<סינדי גולדברג כהן: אני באמת לא רוצה לחזור על הדברים המאוד חשובים שנאמרו כאן, אבל באמת צריך להתייחס לזה.

<סינדי גולדברג כהן: אני חושבת שמן הסתם למוקד הדיון הזה צריך לבוא עם נתונים שנוכל לדון.

<סינדי גולדברג כהן: מישהו צריך לעשות את ההחלטה על הסכומים שהועברו ולדעת לאן הם הלכו.

<סינדי גולדברג כהן: אם מדובר על זה, לדעתי אי אפשר לדון בלי נתונים.

<סינדי גולדברג כהן: אני חושבת שעל הנתונים האלה צריכה וועדת החינוך יחד עם משרד החינוך ויחד עם הסתדרות המורים להחליט לאן הכסף ילך בעדיפות הראשונה.

<סינדי גולדברג כהן: שאל האדון הנכבד כאן, לאן הולך הכסף כי אנחנו מכירים מועצות שקיבלו כספים והם לא הגיעו לגנים.

<סינדי גולדברג כהן: בכלל על הכספים שמגיעים למשרד החינוך אנחנו מבקשים לבדוק כמה הילד מקבל, אני לא מדברת לא על הגננת ולא על הסייעת אלא כמה הילד מקבל, מה מגיע אליו אחרי שהוא עובר את כל השלבים שהוא עובר בדרך.

<סינדי גולדברג כהן: לצערי, זה הפך להיות מהות הדיון כאן.

עמרם מצנע: לא מדויק, גם הגננת וגם הסייעת, אגב, זו העיקר.

עמרם מצנע: עלות הגן והבינוי מתוקצבים.

עמרם מצנע: זה מגיע לילד ולצורך העניין את זה יש לחלק ל-35 ילדים, כך שדווקא די ברור שזה לכיתת הגן ושלא נשאר בדרך כלום.

עמרם מצנע: בסך הכול מערכת החינוך, זה סיפור בפני עצמו, אבל מבחינת שכרה של הגננת, שכרה של הסייעת - - -

<סינדי גולדברג כהן: וסייעת נוספת.

עמרם מצנע: אני מתייחס לשאלה מה מגיע לגן.

<ישראל אליאף: אדוני היושב ראש, יש לי את החישובים של משרד הכלכלה ואיך הם עושים את החלוקה.

עמרם מצנע: כן, אבל אל תשכח שבמשרד הכלכלה מסבסד ילדים או משפחות על פי הסוציו-אקונומי.

עמרם מצנע: אלה שהם מעל רף מסוים משלמים מחיר מלא וגובה וזה לא המחיר שגובים מהילדים.

<ישראל אליאף: ברור.

<ישראל אליאף: אדוני היושב ראש, עשו דיון - -

עמרם מצנע: חבר'ה, לא כולם יחד, אי אפשר כך לקיים דיון.

עמרם מצנע: אני מדבר על מעונות היום שאני מכיר, המחירים שם הם יותר נמוכים מהגנים הפרטיים, אבל הם גבוהים והם מסובסדים ונמצאים בקריטריונים של סיכון.

<ישראל אליאף: זה מה שאמרתי קודם, עשו רפורמה ובדרך כלל אחרי כזאת רפורמה עושים מקצה, אגב, גם השר אמר את זה בכמה וכמה הזדמנויות.

<ישראל אליאף: נראה לנו שכרגע זה דבר למקצה שיפורים.

עמרם מצנע: הבעיה העיקרית, לא הייתה מספיק מחשבה על נושא הסייעת השנייה.

עמרם מצנע: למה אני אומר את זה, כי אילו הייתה מספיק מחשבה היו רואים את הסל כולו.

עמרם מצנע: אולי אז אולי היו משאירים אותו בהיקף של 1.8, אבל היו מורידים פה ומורידים שם.

עמרם מצנע: כלומר, היו נותנים פתרון, אולי לא לכולם, אבל במקום שניתן הפתרון שהוא יהיה כולל.

עמרם מצנע: לכן נשארו לנו עודף שרך.

עמרם מצנע: אגב זה קורה בכל מיני רפורמות ופרויקטים גדולים שלא נותנים את הדעת לכל הדברים.

עמרם מצנע: זה כמובן ניתן לתיקון, זה לא דבר שלא ניתן לתיקון.

<סינדי גולדברג כהן: ברשותך לפני שאתה עובר הלאה אני מבקשת לציין עוד נקודה.

<סינדי גולדברג כהן: צריך לחשוב טוב טוב על מה שאתה אמרת כרגע.

<סינדי גולדברג כהן: אם זכור לכם, לפני שנים רבות עבר חוק חינוך חובה חינם לילדי 3-4 והוא לא יושם כי לא היה לזה כסף.

<סינדי גולדברג כהן: עכשיו מה שהם עשו, הם בעצם העבירו את אותו חוק וגם אין כסף - - -

עמרם מצנע: לא.

עמרם מצנע: לא.

עמרם מצנע: יש כסף, יש הרבה כסף.

עמרם מצנע: יש הרבה כסף, אבל כנראה חסר עוד כדי להשלים את זה למערכת יותר נכונה.

<סינדי גולדברג כהן: את הכסף שצריך.

עמרם מצנע: כבר מלפני שנים רבות יש כוונה להוריד את מספר הילדים בכיתה.

עמרם מצנע: אני אומר תמיד שכל מי שמנהל תקציב, כל אחד מאיתנו מנהל תקציב בבית, הוא עושה בסוף סדרי עדיפויות.

עמרם מצנע: כך בדיוק מתנהל תקציב המדינה, אלא, ששם יש גם פוליטיקה שבבית היא קצת יותר חלשה.

<רויטל לן כהן: אז אולי תעשו מה שעושים בבית, נשים מנהלות אז תכניסו יותר נשים - - -

עמרם מצנע: רויטל, הרי את יודעת יותר טוב ממני כמה יעלה "חוק חינוך חינם משולב" וגם ההסעות והסייעות בחינוך המיוחד.

עמרם מצנע: חברים, לאט לאט.

עמרם מצנע: בואו נהייה הגונים לפחות כלפי עצמנו בדיונים שאנחנו עושים.

עמרם מצנע: זה לא שלא צריך לפתור את זה.

עמרם מצנע: אני חושב שניתן לפתור את זה בכספים לא גדולים ובשלבים, לפחות את חלק מהבעיה, בואו נראה את התמונה הכוללת.

<עינב גוטרמן: כבוד היושב ראש, אולי אפשר ללמוד על עניין סדרי עדיפויות, אתה נוגע בדיוק בנקודה הקריטית ובשורש העניין.

<עינב גוטרמן: על מה הם סדרי העדיפויות של משרד החינוך ולמה.

<עינב גוטרמן: אני מחזירה אותך ואת כולם לדיון שהתקיים כאן לפני שבועיים בנושא צפיפות הכיתות, האולם היה מלא מפה לפה, אנשים לא הצליחו לדבר, אנשים עמדו פה בדלת, כבוד שר החינוך כיבד אותנו בנוכחותו.

<עינב גוטרמן: בכל מה שנוגע לגיל הרך לא צריך הרבה כדי לראות מה קורה פה, הגיל הרך על אף שהוא חייב להיות בראש סדר העדיפויות הוא - - -

עמרם מצנע: אני מציע לא לשכוח, המדינה מהכספים שהיא גובה מאיתנו הקציבה בסוף משהו סביב 2.5 מיליארד שקל, אני לוקח את הבינוי ואת השכר ביחד, המדינה עשתה מהפכה.

עמרם מצנע: זה לא מספיק, צריך לעשות תיקונים.

שמעון אוחיון: אם מותר לי להעיר הערה בעניין זה, אני כן מזדהה בעניין הזה.

שמעון אוחיון: לשמוע את המפקחת, בעצם היא חסרת אונים, היא הציגה דברים ואני רואה שלמשרד יש סדר עדיפות שונה.

שמעון אוחיון: תראה, בתחילת השנה באו אלינו במסגרת "חוק ההסדרים" לקצץ מאות מיליוני שקלים עבור תוספות שהשרים הקודמים קבעו לכיתות א' וב', כדי להקנות מיומנויות יסוד בכיתות א' וב' בחשבון.

שמעון אוחיון: הגיעו להבנה שזה דבר חיוני וחשוב, לא צריך להביא את פרופסור פנינה קליין בשביל להשתכנע, מספיק לראות את מאלטה המדינה הקטנה שזכיתי לבקר בה, מגיל אפס משקיעים, הם הגיעו להבנה שחשוב שמגיל אפס הכול יהיה בחינם כולל אוניברסיטה.

שמעון אוחיון: אבל, כשמשרד החינוך מקצץ בכיתות א' וב' את אותן שעות ייחודיות שנוספו כדי שיפצלו את הכיתה וילמדו חשבון, קרוא וכתוב בקבוצה סבירה של 15-17 תלמידים, ושהוא בעצמו במסגרת "חוק ההסדרים" בא ולוקח את הכסף.

שמעון אוחיון: אני הקטן ניסיתי להצביע נגד, אז אמרו לי 'אתה בקואליציה'.

שמעון אוחיון: עכשיו הוא החזיר את זה בעקבות זעקה "מחמאת הסרדינים" – נו, זו מדיניות, אלו סדרי העדיפויות?

שמעון אוחיון: לצערי בעניין הזה זו התנהלות, לפעמים היא נראית לי לא מקצועית להגיע להבנה שההשקעה היום היא בגיל הרך זה דבר חשוב.

שמעון אוחיון: תראי, אני גם מסכים עם אותם חוקרים שאומרים 'בעיית הצפיפות בכיתות היא לא בעיה אקוטית בחטיבת הביניים ובחטיבה העליונה'.

שמעון אוחיון: יש כאן חוקרים שטוענים שלכל היותר זה ממרר את חייו של המורה.

שמעון אוחיון: בכיתות א' וב', בגני הילדים, בתשתית שאני צריך להשקיע כרגע כי אחרת זה ילווה אותי, איך אמרה רויטל, נו, אחר כך נשקיע בחינוך המיוחד כי זה נסחב, בחשבון הוא לא נמצא שם, בקריאה וכתיבה הוא כבר לא נמצא שם ואז נתחיל להשקיע הרבה יותר.

שמעון אוחיון: כמה זמן באמת צריך לקחת להפנים דבר שהוא יסודי, מקצועי.

שמעון אוחיון: המפקחת באמת לא צריכה להישמע חסרת אונים ולומר 'אין לי את התקציב, אני לא יודעת מה קורה'.

<רויטל לן כהן: זה הרבה יותר חמור מזה.

< תמר ארז: שלום.

< תמר ארז: אני רוצה להציג את עצמי כאן.

< תמר ארז: אני נציגה שלושה ארגונים שביקשו שאייצג אותם.

< תמר ארז: ישראל, אתה מדבר על שותפות בין חמישה גופים, לנו אין לוגו, אבל נתבקשתי על ידי הארגון המקצועי שלי, ארגון הפסיכולוגים שלא קיבל את ההזמנה, שאציג את תמיכתם לדברים המובאים על ידי חמשת הארגונים הראשונים.

< תמר ארז: כמו שאמרתי, במקצועי אני פסיכולוגית, אני פסיכולוגית עם התמחות כפולה, חינוכית והתפתחותית.

< תמר ארז: אני באגודה הישראלית למען הילד בגיל הרך, בוועד המנהל ונציגה שלו במועצה הציבורית להורים בישראל.

< תמר ארז: אני מציגה את המשולש כי אני רוצה לתמוך בדרישה הזאת מההיבט של שלושת הגופים העיקריים: טובת הילדים, טובת הצוות וטובת ההורים.

< תמר ארז: אי אפשר לראות אחד מהם מבלי להסתכל על האחרים כי זו מערכת שלובה.

< תמר ארז: איכות של גן נמדדת קודם כל על ידי הכשרה של הצוות החינוכי שלו, התמדה של הצוות החינוכי שלו וזה רלוונטי לדברים שעלו כאן.

< תמר ארז: כמובן מספר קטן של ילדים על מבוגר.

< תמר ארז: כל שלושת הדברים האלה חיוניים ביותר לתפקוד של גן.

< תמר ארז: אני מוכרחה לומר כמי שהייתה יושבת ראש פורום הפסיכולוגים לגיל הרך בשפ"י עד פרשתי מהשירות הציבורי, בושתי כשהייתי ערה בפעם הראשונה אחרי יישום המלצות דוח טרכטנברג למה שאתה אמרת.

< תמר ארז: לא הייתי ערה שיישום "חוק חינוך חינם" לאורך שנים בגני ילדים, בעשירונים הנמוכים, היה בלי שהותאמה תקינה לצרכי הילדים בגיל הזה.

< תמר ארז: רק אחרי שקראתי את הדברים שמתרחשים בהיקף אוניברסאלי למדתי עד כמה קודם קופחו הילדים הצעירים, ללא ידיעתי, כי לא ראינו את הפריפריה הזאת.

< תמר ארז: זה הזמן לתקן את זה עבור כולם.

< תמר ארז: כפסיכולוגית והיום גם כסבתא שמאוד עוקבת אחרי הורים לילדים בגיל הרך וחינוך הילדים שלהם, אני יודעת ורואה כפסיכולוגית את הנזקים של הילדים הצעירים בכניסה למערכת שלא מסוגלת לקבל אותם.

< תמר ארז: באופן אישי, בסביבה הקרובה שלי שני ילדים בנים שעולים לכיתה א' בשנה הקרובה.

< תמר ארז: שניהם נכנסו לגנים לגילאי 3 בערים שונות.

< תמר ארז: האחד יליד ינואר נכנס לגן עם 21 ילדים, הוא שגשג ופרח והוא ילד רגיש מאוד שקיבל טיפולים על בעיות בתיאום גופני, אבל בגן הוא נקלט מצוין והתפתח טוב.

< תמר ארז: בן דודו שלא היו לו קודם שום בעיות התפתחות היה גמול.

< תמר ארז: הוא היה יליד דצמבר, הצעיר ביותר שנכנס בעיר מגוריו לגן לגילאי 3 ו-4, הוא היה הכי קטן בשני שנתונים, הגיע גמול.

< תמר ארז: אחרי שבועיים הוא חזר לגן הפרטי שלו כי הוא חזר להרטיב, הוא ניזוק נפשית ועד היום הוא בטיפול.

< תמר ארז: כל מה שהוריו חסכו על שכר הלימוד בגן ויותר מזה הם משלמים על טיפול פסיכולוגי.

< תמר ארז: אני עזרתי להם למצוא מטפלת מאוד טובה ושתלווה אותו עד שהיא תראה שהוא נקלט היטב בכיתה א'.

< תמר ארז: זה לקח שאני מחויבת כלפי ילדים צעירים ומשפחותיהם כדי שלא הרבה ילדים יעברו את זה.

< תמר ארז: אני חושבת שבתוך סדר הקדימויות עם תקצוב דיפרנציאלי ובלעדיו חייבים למצוא לזה פתרון כי זה בנפשנו.

< תמר ארז: הילדים נפגעים רגשית, ילד פגוע רגשית לא יכול לתפקד, לא קוגניטיבית ולא אחרת במערכת החינוך, לא באותו מועד ולא מאוחר יותר.

<רויטל לן כהן: הוא גם יעסיק יותר את מערכת החינוך.

<רחל בנזימן: אני מעמותת "איתך מעכי".

<רחל בנזימן: אנחנו מלוות את התארגנות הסייעות הארצית.

<רחל בנזימן: אנחנו כאן כדי לדבר קצת מהצד של הסייעת.

<רחל בנזימן: כמו האחרונה בשרשרת המזון הסייעת אינה שותפה לדיונים ולהחלטות ובהרבה פעמים היא שנושאת בתוצאה הקשה מבחינת מצבו של הגן.

<רחל בנזימן: אם אנחנו שואלים מה צריכים הילדים, הילדים צריכים צוות מוכשר.

<רחל בנזימן: הגננת צריכה שתי סייעות, את זה כולנו מבינים.

<רחל בנזימן: , מה צריכה סייעת, היא צריכה סייעת לצידה, היום, גם כשיש לנו את בנות שירות לאומי הסייעת לא מקבלת עוד סייעת לצידה.

<רחל בנזימן: הסייעת נשארת לבד ובת השירות הלאומי אולי, במקרה הטוב, עוזרת קצת לגננת, היא לא עוזרת לסייעת, היא לא מתפקדת כעוד סייעת.

<רחל בנזימן: אני מסתכלת כל הזמן כאן בטלפון שלי כי יש לי כאן מכתב מאחת הסייעות שהתכוונה להגיע, אבל לא יכלה להגיע, היא בעצם אומרת שבנוסף לעבודה החינוכית בגן הסייעות עסוקות כל הזמן בהחלפת בגדים, להחליף לידים וכדומה וכדומה.

<רחל בנזימן: בנות השירות הלאומי לא יכולות לעשות את הדברים האלה משום שזאת ההחלטה.

<רחל בנזימן: בנות שירות לא הלאומי לא עוסקות בכל הפעולות היותר מלוכלכות שיש לעשות בגן כולל ניקוי שולחנות, החלפה לילדים וכדומה.

<רחל בנזימן: בסופו של דבר לסייעות נוספו עוד עבודה ועוד תחומי אחריות מתוך ההחלטה לקיים גנים לילדים צעירים מבלי שבסופו של דבר נלקח בחשבון הצורך של הסייעות לעזרה נוספת.

<רחל בנזימן: לכן, כאן על השולחן התקבלה החלטה, יש 600 בנות שירות לאומי וזה בסדר, אז בואו נדבר על ה-600 האחרות.

<רחל בנזימן: הסייעות בעצם אומרות שה-600 האלה לא מועילות.

<רחל בנזימן: טוב שתהייה עוד בת שירות לאומי, אבל היא לא באה במקום סייעת.

<רחל בנזימן: הקול של סייעות, הן אלה שנושאות בעול הקשה של טיפול בילדים הקטנים והלא גמולים, בנות שירות לאומי זה לא עוזר, במפורש זה לא נותן שום מענה לגן.

<רחל בנזימן: יכול להיות שהגננת, אני כעת שומעת את הגננות שאומרות שהן צריכות להכשיר עכשיו את בנות השירות לאומי כדי שהן תעזורנה להן אחר כך.

<רחל בנזימן: בנות השירות לאומי באות לשנה ועד שהן לומדות מה הן צריכות לעשות עוברת חצי שנה.

<רחל בנזימן: לא יתכן שהמערכת בכלל תייחס לבנות השירות לאומי כפתרון.

<רחל בנזימן: אני קוראת לכם, כמעט להוריד את זה מסדר היום ולהגיד אין לנו שום עזרה.

<רחל בנזימן: 600 בנות מהשירות הלאומי זה כלום, זה לא שווה.

<טלי בריל: אני מבקשת להוסיף משהו על דיפרנציאלי ועל רשויות חזקות והורים.

<טלי בריל: א', החששות המאוד גדולים שלי, אני יודעת על כמה כאלה, בסופו של יום שולחים את ההורים להיאבק אל מול רשויות מקומיות כדי למצוא פתרונות לגבי השתתפות בתשלום, אם כן תהייה סייעת ולכמה זמן.

<טלי בריל: אנחנו למדנו את זה השנה מכמה וכמה ישובים שנעשו הדברים האלה.

<טלי בריל: זה לא פתרון.

<טלי בריל: אם יש החלטה של השתתפות הורים זה צריך לצאת באופן מסודר מטעם המשרד ולא לשלוח את ההורים אל ראש העיר או אל ראש המועצה.

<טלי בריל: הרבה פעמים אנחנו לא בסדר העדיפויות שלו.

<טלי בריל: כאן כולם שוכחים, אנחנו מדברים הרבה על ילדים, אבל שמאחורי כל ילד עומדת משפחה.

<טלי בריל: תמר תיארה מקרים ואני מכירה עוד מקרים כאלה.

<טלי בריל: בסופו של דבר אלו אזרחים קטנים עם זכויות ויש להם זכות לחינוך וזכות להתפתחות.

<טלי בריל: צריך לדבר בשמם.

<ישראל אליאף: אני אבקש לומר משפט אחד קצר.

<ישראל אליאף: רעיון שאולי הוא ישים, בניגוד למה שנאמר קודם שאולי לקחת את הילדים ולשים אותם בגנים רב גילאים, כי אם אתה תמרכז ילדים בגיל 3 יהיה לך פחות צורך בסייעת נוספת.

<ישראל אליאף: ראשית זה יעלה פחות.

<ישראל אליאף: נכון שבמקומות מסוימים זה לא אפשרי כי אם יש שכונה מסוימת שאת הילדים שלה בגיל 3 היא תרצה למרכז היא אולי תצטרך להעביר אותם לשכונה אחרת.

<ישראל אליאף: אם אתה ממרכז את ילדים בגילאי 3 לגנים לבד אז יהיו פחות גנים לגילאי 3 ולכן לא יהיה צורך בסייעת נוספת.

<ישראל אליאף: דבר שני, קודם נועה אמרה שמשרד האוצר מתקצב מראש ואחר כך לא מתערב בסדרי העדיפויות של משרד החינוך, אני מנושא אחר יודע שזה לא בדיוק מדויק.

<ישראל אליאף: עכשיו אנחנו הולכים לעשות דיון בוועדה בנוגע לתקציב צהרוני צילה שמשרד האוצר דאג לנו ל-30% קיצוץ, זו בפירוש רפורמה שמשרד החינוך ומשרד האוצר תקצבו וכעת פתאום משנים את התקצוב.

<ישראל אליאף: לכן לא כל כך מדיוק להגיד שמשרד האוצר לא מתערב - - -

עמרם מצנע: אנחנו נקיים את הדיון הזה.

עמרם מצנע: אני מניח - - -

<נועה היימן: היו לנו על זה דיונים עם עיריית ירושלים.

<נועה היימן: אתה לא צודק.

עמרם מצנע: אני אומר לך, בטח בדיונים בין משרד החינוך למשרד האוצר כשסוכמו השינויים חשבו ביחד מאיפה להעביר.

עמרם מצנע: אנחנו נקיים את הדיון הזה.

<ישראל אליאף: לי אמרו משרד האוצר ואת אומרת לי משרד חינוך.

<ישראל אליאף: שניכם יושבים כאן יחד.

<נועה היימן: לא אמרתי חינוך.

עמרם מצנע: אני מכיר את המערכת.

עמרם מצנע: נכון שבסופו של דבר משרד האוצר מעורב, אבל משרד ממשלתי ובטח משרד החינוך שבא ואומר 'אני רוצה להסיט תקציב מנקודה א' לנקודה ב' הוא בא למשרד האוצר ואומר 'אני רוצה כסף' משרד האוצר אומר לו 'אתה זקוק לנושא מסוים 100 מיליון, אתה תמצא קיזוזים בערך של 50 מיליון ואנחנו נוסיף 50 מיליון'.

עמרם מצנע: משרד החינוך חוזר הביתה ומוצא את הקיזוזים האלה.

עמרם מצנע: כך פחות או יותר מתבצעת העבודה.

עמרם מצנע: לא נכון להגיד שמשרד האוצר מחליט מלמעלה על קיצוץ בצהרונים.

עמרם מצנע: אנחנו נקיים את הדיון הזה בפני עצמו.

עמרם מצנע: בבקשה זיו מהשלטון המקומי.

<זיו בר: אני אגיד בקצרה.

<זיו בר: ראשית אנחנו רואים בזה מקום להעצמת פערים כי הורים - - -

שמעון אוחיון: למה?

<זיו בר: כשאין את הסייעת הנוספת.

שמעון אוחיון: העצמה זו קונוטציה חיובית.

<זיו בר: להגדלת פערים.

<זיו בר: הורים שיש להם כסף שולחים לגנים פרטיים ורשויות שיש להן כסף יכולות לעשות מה שרשויות חלשות לא יכולות.

<זיו בר: הרשות המקומית היא גם הגוף המעסיק וגם משתתפת באופן יחסי במימון נמוך.

<זיו בר: היא משתתפת במימון גם של הסייעת וגם של המעטפת.

<זיו בר: העמדה שלנו, לדבר הזה יש מקום, הוא ראוי ואנחנו היינו רוצים לראות הוספה של תקן נוסף.

עמרם מצנע: אני לא יודע אם כולכם הבנתם מה זה זיו אמר.

עמרם מצנע: במידה רבה מאוד דוח טרכטנברג בעצם הוסיף לפריפריה וגם לישובים היותר חזקים את מימון גני חובה מגיל 3, בעצם מבלי להתכוון הגדילו את הפערים בין הפריפריה למרכז.

עמרם מצנע: <קריאה:> גם במרכז בין הורים שיש להם להורים שאין להם.

עמרם מצנע: אני מדבר בגדול.

<דפנה אבן: מהדברים שעולים כאן

<דפנה אבן: אני מבינה שבעצם היוזמה או ההמלצה של דוח טרכטנברג הייתה להיטיב עם העם ולתת חינוך חינם לציבור - - -

עמרם מצנע: 'להיטיב עם העם' זה מונח בעייתי.

עמרם מצנע: <קריאה:> זה לא רק עניין כספי.

עמרם מצנע: צריך להבין, "טרכטנברג" זה לא רק עניין כספי, זה לא רק לחסוך להורים 2,000 שקל.

עמרם מצנע: זה גם להכניס עוד גיל למערכת שיהיה מפוקח.

<דפנה אבן: בעצם כשהוחל החוק הזה שכחו לקחת איזה רכיב קטן והוא תקציב כי לא לקחו בחשבון שגיל הילדים הוא אחר ולילדים האלה יש צרכים שונים.

<דפנה אבן: אם פעם תנאי לקבלת ילד לגן היה שהילד יהיה גמול, היום התנאי הזה ירד ולכן יש עומס יותר גדול.

<דפנה אבן: אולי משרד החינוך צריך להיות אמיץ דיו להגיד 'יזמנו משהו מאוד מבורך, אבל רגע, גילנו שחסר כסף'.

<דפנה אבן: אולי כדי להפסיק לפגוע בילדים שנכנסים בתנאים לא תנאים, בעצם פוגעים בהם בגנים, לצמצם את הגנים לגיל 3 ולתת מענה שהוא מענה ראוי לאלה שנמצאים בו.

<דפנה אבן: לפחות שלא יפגעו אלה שנמצאים.

עמרם מצנע: חבר'ה, אל תתנפלו עליה, זה לא הולך להיות כתוב בהמלצות.

<נועה היימן: אני רוצה לתקן כמה מהדברים שנאמרו כאן.

<נועה היימן: "חוק חינוך חינם לגילאי 3-4" לא התחיל בוועדת טרכטנברג, לא התחיל עם ההמלצות שלה - - -

שמעון אוחיון: היישום.

<נועה היימן: גם היישום שלה לא התחיל עם דוח טרכטנברג.

<נועה היימן: "חוק חינוך חובה חינם לגילאי 3-4" התחיל אי שם באמצע שנות ה-80.

<נועה היימן: <קריאה:> מאז "חוק ההסדרים" שונה.

<נועה היימן: את שוב טועה.

<נועה היימן: המערכת על פי החוק קבעה בצו שר חינוך אילו ישובים ושכונות יקבלו את תוקף החוק ואילו ישובים ושכונות לא יקבלו.

<נועה היימן: מעל לשליש מהמערכת, גם לפני וועדת טרכטנברג, קיבל חינוך חינם חובה באותם תנאים לפי אותן נורמות כמו שמקבלים בדיוק היום תקצוב, מעל לשליש מהמערכת.

<נועה היימן: "חוק חינוך חובה חינם" תמיד התקיים מאז שנות ה-80 והוא לא הומצא על ידי וועדת טרכטנברג.

<נועה היימן: הוא לא נדחה "בחוק ההסדרים" כך שלא היה יישום מוחלט.

<נועה היימן: שליש מהמערכת כבר היה בפנים, שליש המערכת החל.

<נועה היימן: הוא תוקצב בדיוק באופן בו מתוקצבים היום כולם.

<נועה היימן: עוד שליש, לעניין הריבים על המקומות שמישהו קודם ציין, שליש מהמערכת היה שייך למדינה, בבעלות המדינה, באחריות המדינה.

<נועה היימן: כמובן שבשיתוף השלטון המקומי, ועוד שליש היה במחירים מפוקחים, מה שנקרא 'גנים עירונים בפיקוח' ובקביעת מחירים של וועדת מחירים של משרד החינוך ומשרד האוצר.

<נועה היימן: ועוד שליש מערכת היה בחינוך הפרטי.

<נועה היימן: אלו העובדות.

<רויטל לן כהן: העובדות אצלכם לא קשורות למציאות.

<נועה היימן: את יכולה לקרוא את זה גם בדוח ועדת טרכטנברג.

<נועה היימן: גם שם מופיע הפילוח של שליש, שליש, שליש - - -

עמרם מצנע: במדינת ישראל מתווכחים על העובדות וההערכות הן קבועות.

<נועה היימן: דבר שני, מערכת החינוך מקבלת אליה ילדים לא מגיל 6, אלא בכלל המערכת, מעבר לכך שליש מהמערכת קיבלה אליה את הילדים בגיל 3, אותם שליש שהזכרתי קודם, גם כלל המערכת לפני וועדת טרכטנברג מקבלת את הילדים מגיל 5 בגני חובה, לא בגני היסודי ולא בגיל 6.

<נועה היימן: לעניין מספר ילדים בגן, התקצוב לא עומד על 35 ילדים.

<נועה היימן: משרדי החינוך והאוצר מתקצבים את גני הילדים בין 31 ל- 33 ילדים ועל פי זה בנוי התקצוב.

<נועה היימן: הרשויות חלשות יותר זוכות לתקצוב של 31 ילדים בגן, רשויות חזקות יותר זוכות לתקצוב לפי 33 ילדים בגן.

<נועה היימן: בנוגע לתקציב הבינוי, בתקציב הבינוי אין בו עודפים.

<נועה היימן: תקציב הבינוי עובד על פי הרשאה להתחייב.

<נועה היימן: אתה מזהה צורך, אתה מתקשר מול רשות מקומית, אתה אומר לה 'אתם תבנו גנים לפי ההצעה שלכם'.

<נועה היימן: הכסף הזה נשמר בגלל שתקציבי בינוי במהותם הם רב-שנתיים, אין שם עודפים ולכן זה לא משהו שאפשר להעביר.

<נועה היימן: התשלום לרשויות המקומיות מועבר בהתאם לביצוע בפועל ולכן הכסף מועבר בהדרגה ונשמר כל הזמן לבינוי.

<נועה היימן: <קריאה:> לבינוי, ואז אין אפשרות לבצע התאמות באמצע.

<נועה היימן: זה עניין אחר, אני שמה בצד לרגע את ההתאמות והשיפוצים.

<נועה היימן: סייעות לא מתוקצבות על ידי משרדי החינוך והאוצר בשכר מינימום.

<נועה היימן: כשאתם עושים את התחשיבים כמה - - - <קריאה:> הסייעות לא יודעות את זה.

עמרם מצנע: זה סיפור אחר שכבר דנו בו.

<נועה היימן: אני מסבירה שוב, הן לא מתוקצבות בשכר מינימום, הן מרוויחות יותר מזה, הן מקבלות את כל התנאים הסוציאליים ולכן כשאתם עושים חישובים כמה יעלה להכניס סייעת לגן, אנא, התחשבו גם בעלויות השכר הנוספות.

<נועה היימן: <קריאה:> רחל בנזימן, אולי יש לך נתונים על השכר שלהן.

<נועה היימן: מחיר מפוקח של משרד הכלכלה, הייתה כאן התייחסות רבה לגני משרד הכלכלה, משרד הכלכלה לא מפעיל בעצמו גנים, הוא מסבסד גנים פרטיים.

<נועה היימן: המחיר המפוקח עומד על 1,730 שקלים, זה לפני הנחה.

<נועה היימן: יש לזכור שכחלק מהמלצות ועדת טרכטנברג, המטרות שלה בין היתר היו מחאה על יוקר המחייה.

<נועה היימן: אנחנו רואים את זה גם בפעולה של הרחבת חינוך חובה לגילאי 3-4, כך שהיא בעצם לאוכלוסייה המבוססת יותר כהפחתה של יוקר המחייה.

<נועה היימן: משרד החינוך, גם בדיון שהיה כאן בוועדה על תשלומי הורים, נחוש לא רק לדאוג לאיכות במערכת החינוך, הוא רוצה לדאוג שההורים לא ישלמו יותר מדי.

<נועה היימן: אפשר להתווכח על זה, אפשר לדון על זה, אבל זו מטרה מוצהרת של משרד החינוך ושל שר האוצר.

<נועה היימן: יש לזכור משהו שהוא במהות, מה שנקרא היום גני טרכטנברג, היה רצון להפחית את יוקר המחייה כך שההורים ישלמו פחות על גן ילדים.

<טלי בריל: ההורים ביקשו מערכת חינוכית לילדים שלהם כי ילד הוא לא מספר.

<טלי בריל: ההכנסה של הילדים למערכת נועדה לא רק לעניין יוקר המחייה אלא להכניס ילדים למערכת שהיום נמצאים, קחו את המצב היום של עשרות גנים פרטיים, כשיש מצב ביטחוני חירום במדינת ישראל אף אחד לא יודע מה קורה, אם אין ממדים או יש ממדים.

<טלי בריל: אין שום פיקוח על עשרות ילדים.

<טלי בריל: כשנופלים טילים אף אחד לא יודע מה קורה כי הילדים האלה נמצאים במסגרת שאין לה אלטרנטיבה.

<טלי בריל: זה חלק מהעניין.

עמרם מצנע: מה אתם רוצים.

עמרם מצנע: נציגת משרד האוצר מעבירה נתונים, היא לא סותרת את מה שאת אומרת, אין ספק.

עמרם מצנע: תבינו, יש החלטה שחינוך חובה חינם הוא מגיל 3 והמערכת שמה על זה הרבה כסף.

עמרם מצנע: בעתיד היא תצטרך לשים עוד יותר כסף, אגב, המילה 'חובה' היא מילה בעייתית ולא נעסוק בזה כעת.

עמרם מצנע: כמו שאומרת נועה, החוק חוקק כבר מזמן אלא שהחליטו ליישם אותו בשלבים ובכל פעם דוחים את השלבים הנוספים.

עמרם מצנע: יפה.

עמרם מצנע: דוח טרכטנברג בא בעקבות המחאה החברתית שהחלק המרכזי שלה היה יוקר המחייה, "טרכטנברג" מצא שזו אחת מההוצאות הגדולות ביותר.

עמרם מצנע: אני גם מעיד על הנכדים שלי, זו באמת הוצאה עצומה.

עמרם מצנע: בנוסף לזה, הפתרון הזה הוא חשוב גם מבחינה פדגוגית, מבחינת תפיסת אחריות המדינה על החינוך ועל כל הדברים הנוספים שקשורים ולכן זה קורה.

עמרם מצנע: אני חושב שצריך להסתכל על החלק המלא של הכוס שהוא הרבה יותר מחצי.

עמרם מצנע: אנחנו נעשה עם משרדי החינוך והאוצר לתקן את הדרוש תיקון.

שמעון אוחיון: משפט אחד בקטע הזה, עניין שמטריד אותי.

שמעון אוחיון: בוודאי שיש בעיה תקציבית בסוגיה זאת.

שמעון אוחיון: אני חושב שמי שמעיין בדוח טרכטנברג, גיוס אדם בסדר גודל של פרופסור פנינה קליין, זה לא כדי להתמודד עם המחאה החברתית בלבד.

שמעון אוחיון: אני לא חושב שזה עיסוקה, זה תחום התמחותה.

שמעון אוחיון: היא באה להעביר לנו מסר.

שמעון אוחיון: אנחנו יושבים כאן בוועדת החינוך, היא מעבירה לנו מסר שהגיל הרך הוא חשוב מאוד,זאת התשתית.

שמעון אוחיון: כמו שהיושב ראש אמר, אותה תשתית חינוכית-פדגוגית שהיא חשובה להתפתחותו של הילד היא תלווה אותנו שנים רבות.

שמעון אוחיון: זה לא רק עניין של יוקר המחייה.

שמעון אוחיון: אני יכול להבין נושאים מסוימים שבאו וקיבלו תגובה בעקבות מחאה חברתית, אבל אני חושב שעניין גיל הרך זה עניין של ההפנמה שלנו, גם ההפנמה של משרדי החינוך והאוצר שמדובר במשהו שהוא בתשתית שלנו.

שמעון אוחיון: בזה אנחנו צריכים לטפל.

שמעון אוחיון: תודה.

שמעון אוחיון: <קריאה:> בדיוק אותו דבר לגבי גילאי 0 עד 3.

עמרם מצנע: פתרנו את גילאי 3 וכעת אנחנו עוברים לגילאי 0?

עמרם מצנע: תשאירו משהו למחאה הבאה, לכנסת הבאה.

עמרם מצנע: לאט לאט.

<טלי בריל: לא ברור למה המדינה לא יכולה לקחת תחת חסותה את כל אזרחיה ומחכים שההורים שוב ידפקו בדלת.

עמרם מצנע: שלא תהיינה אי הבנות, בסוף ההורים משלמים את הכול, גם את הפגזים שיורים שם בדרום.

עמרם מצנע: השאלה האם המדינה לוקחת את האחריות ושדרך התקציב שכולו ממיסים של כולנו משלמים/עושים א' ולגבי חלק אומרים להורים זה סלקטיבי.

עמרם מצנע: סלקטיבי זו מילה בעייתית, אולי אומרים אתה משלם עבור השירות שאתה מקבל.

עמרם מצנע: לכן בסוף כשאתה מבין איך הדברים האלה מתנהלים אתה צריך לקחת את זה בחשבון.

עמרם מצנע: אני לא רוצה לחזור, רק אומר, אין ספק בכלל שפירמידת השפעת החינוך מתחילה מלמטה למעלה.

עמרם מצנע: את זה אמרו לאורך שנים אנשי מקצוע וחכמים ממני.

עמרם מצנע: זאת לא הפעם הראשונה שאומרים את זה, אלא שלא יישמו את זה באופן ישיר ומלא.

עמרם מצנע: אין על זה ספק.

עמרם מצנע: אני חושב שההחלטה להחיל את החינוך חובה חינם לכלל תושבי מדינת ישראל היא החלטה נכונה.

עמרם מצנע: אגב, כשאומרים היום "טרכטנברג" זה כמעט הדבר היחידי שבא לידי ביטוי ממשי, אני לא מדבר על נושא הריכוזיות, אני חושב כשואלים אדם מהרחוב מה שינה "טרכטנברג", הוא יענה שהנושא המרכזי ש"טרכטנברג" נותן מענה זה גילאי 3.

עמרם מצנע: אין בזה בכלל ספק.

עמרם מצנע: אני חוזר, אני אומר את זה לאנשי משרד החינוך והאוצר, מוכרחים לתקן את מה שכנראה לא הובן מספיק טוב על ידי כל המערכות בתחילת הדרך, למצוא פתרון של סייעת שנייה בגנים של גילאי 3 בנתונים מסוימים.

עמרם מצנע: מיד אסביר למה אני מתכוון.

עמרם מצנע: בנות שירות לאומי, יכול להיות שהן פתרון זמני בלבד.

עמרם מצנע: זה לא יכול להיות פתרון ארוך טווח והוא גם לא ייתן תשובה כפתרון ארוך טווח.

עמרם מצנע: משרד החינוך, אתם אלה שצריכים, הקשר נמצא שם, לעשות חישובים יותר מדויקים, יותר ממוקדים ולבנות איזו פירמידה של סדרי עדיפויות.

עמרם מצנע: למשל, אם אמרו שרוצים לתת סייעת שנייה לגן שיש בו מעל 20 ילדים, אז אפשר ללכת ל-25 ילדים.

עמרם מצנע: אפשר למצוא פה מודל בשלבים ולהגיע למציאות שהעלות הנדרשת היא לא בשמיים ושהיא בהחלט אפשרית.

עמרם מצנע: כפי שאמרתי כבר, תקצוב דיפרנציאלי, כלומר, בישובים שנחשבים בסוציו-אקונומי או במדד החברתי יותר נמוך, הם יצטרכו לקבל את זה כתוספת.

עמרם מצנע: בישובים שנחשבים יותר חזקים, כך עובד התקציב הדיפרנציאלי, ישובים שנמצאים בסרגל הזה יותר גבוה הם יצטרכו לממן את זה.

עמרם מצנע: אני מקבל את ההערה שהושמעה כאן, היה ומשרד החינוך ילך על זה צריך יש לקבוע את זה בתוך אותו צו של תשלומי הורים.

עמרם מצנע: כלומר, במקומות בהם מופעלים גנים לגילאי 3 מוסיפים סכום מסוים עבור הסייעת השנייה.

עמרם מצנע: צריך להביא את זה לאישור הוועדה כפי שנהוג על מנת שזה יהיה מפוקח, לא פרוץ ושלא כל רשות תעשה מה שהיא רוצה.

<רויטל לן כהן: רק לזכור שגם בישובים בסוציו-אקונומי הגבוה יש אוכלוסייה חלשה מאוד.

עמרם מצנע: אני לא פותח את הדיון מחדש, אחריות המדינה בין השאר היא בישובים מוחלשים, מרוחקים, בסוציו-אקונומי נמוך, שם היא צריכה להיות מעורבת יותר.

עמרם מצנע: זו תפיסת העולם שלי ולא אשנה אותה.

עמרם מצנע: אני מכיר את ההבדלים אחרי שפעם הייתי בחיפה ופעם בירוחם.

עמרם מצנע: אם אנחנו רוצים לתת שוויון הזדמנויות לכל ילד וילדה במדינת ישראל, זה צריך להיות בסיס ואין להתפשר עליו.

<רויטל לן כהן: גם בחיפה יש את הכרמל ויש - - -

עמרם מצנע: אני יודע מה יש בחיפה.

עמרם מצנע: עיריית חיפה יכולה לממן גם את "חליסה" ואת העיר התחתית.

עמרם מצנע: אם רוצים גם וגם וגם אז לא יהיה כלום.

עמרם מצנע: זו דעתי ואותה אני אומר מבלי לחשוש למרות שאני בא מחיפה.

עמרם מצנע: זו עובדה.

עמרם מצנע: העובדה אם אתם רוצים יותר לעמוק, כאשר אתה מסתכל בסטטיסטיקות כמה רשויות מקומיות מוסיפות מיוזמתן למערכת החינוך אתה מגלה שהכי נמוך זה רהט, שם מדובר בערך ב-7 או 9 שקלים, תל אביב זה כ-2,000 שקל לתלמיד.

עמרם מצנע: יש הבדל ברשויות שהן חזקות.

עמרם מצנע: אגב, הן חזקות לא בגלל שהאוכלוסייה שלהן יותר טובה.

עמרם מצנע: הן חזקות כי יש להן אמצעי הכנסה הרבה יותר מהותיים.

עמרם מצנע: תל אביב, אני לוקח את תל אביב כדוגמה וזה נכון גם לחיפה, ההכנסה מארנונה היא בערך 25%-30% מסך כל ההכנסות.

עמרם מצנע: המשרדים של כל המדינה והעסקים של כל המדינה נמצאים שם כולל הבנקים הגדולים.

עמרם מצנע: בחיפה יש נמל.

עמרם מצנע: לכן, בעיקר במצוקה תקציבית יש חשיבות גדולה ליצור מערכת צודקת ונכונה שבה נותנים לכל ילד וילדה הזדמנות שווה מהמקום שהוא נמצא.

עמרם מצנע: אני חוזר לשורה התחתונה, כמובן שאני אדבר עם שר החינוך ועם מנכ"לית משרד החינוך, אני הולך לכתוב בסיכום בצורה מפורשת, צריך לתקצב גם סייעת שנייה בגני הילדים מגיל 3.

עמרם מצנע: ניתן לקבוע פרמטרים כדי שהתקציב הנדרש יהיה סביר.

עמרם מצנע: נדמה לי שממה שאני ליקטתי מהנתונים שנאמרו כאן, אני חושב שבסכום שמסתובב סביב 100 מיליון שקל ניתן לתת פתרון, לא מלא, אבל פתרון טוב וראוי לבעיה שבפניה אנחנו ניצבים.

עמרם מצנע: הנקודה הנוספת היא הסייעות עצמן, דיברנו על זה לא מזמן ואני מקווה שמרכז השלטון המקומי עם ההסתדרות נכנסים לעניין כדי להסדיר כמה תחומים לא מוסדרים בתחום השכר שלהן.

עמרם מצנע: דבר שני.

עמרם מצנע: משרד החינוך עם השלטון המקומי צריכים לקבוע בצורה יותר מסודרת את מסלול ההכשרה ואת הדרישות מהסייעות.

עמרם מצנע: היום זה מקצוע שכביכול אין לו הכשרה, היום דורשים תעודת בגרות ואיזו השתלמות מסוימות מהסייעות החדשות.

עמרם מצנע: את הסייעת הישנות אישרו כפי שהן.

עמרם מצנע: אין ספק שתפקיד הסייעת הוא לא כמו שפעם חשבו שמדובר במישהי ששוטפת את הרצפה ומנקה את הגן, תפקידה הוא הרבה הרבה יותר מזה.

עמרם מצנע: היא גם מסייעת ועוזרת פדגוגית, היא פעילה והיא חלק מצוות הגן לכל דבר - - -

<רויטל לן כהן: אולי לקרוא לה 'תומכת חינוכית' ולא סייעת.

עמרם מצנע: נדמה לי שדיברנו על הכול.

עמרם מצנע: כמובן שאנחנו נמשיך לעקוב אחרי הזה.

עמרם מצנע: <קריאה:> אולי לקבוע לוחות זמנים.

עמרם מצנע: וועדת החינוך היא לא גוף ביצוע.

עמרם מצנע: יש משרד החינוך, אנחנו יכולים להמליץ וכמובן לעקוב.

עמרם מצנע: אני מתרשם שמשרד החינוך ומשרד האוצר קשובים.

עמרם מצנע: אנחנו נמשיך לעקוב ולדחוף למען הסדרת נושא שדורש באמת הסדרה כמו שצריך.

עמרם מצנע: תודה רבה לכולם.