הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 91>, 2014-06-24 12:00

שולי מועלם-רפאלי: שלום.

שולי מועלם-רפאלי: צהריים טובים.

שולי מועלם-רפאלי: יום שלישי, כ"ו בסיוון תשע"ד, 24 ביוני 2014.

שולי מועלם-רפאלי: 12 יום לחטיפתם של גלעד, נפתלי ואייל וכולנו ממשיכים להתפלל לחזרתם המהירה, בעזרת השם בריאים ושלמים לביתם.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו התכנסנו כאן בעקבות בקשה לדיון מהיר של חברת הכנסת, חברתי יפעת קריב, בעקבות כתבה שאני מניחה שכל מי שיושב סביב השולחן הזה קרא אותה בעיתון ידיעות אחרונות.

שולי מועלם-רפאלי: כמה פעמים שאני לא אשמע, אדבר, אשתתף בדיונים ושוב אקרא כתבות ספוראדיות – עמוקות יותר ועמוקות פחות – אני אזדעזע מהקלות הבלתי נסבלת שאפשר להרוס חיים של אנשים, במקרה הזה חיים בעיקר של נשים צעירות.

שולי מועלם-רפאלי: ואני גם אזדעזע שוב ושוב מהיכולת הבלתי נתפסת בעיני להגיד כלפי הנערות האלה אמירות כמו – אבל בחרת להצטלם, מה שחלקן אומר אחר נכון – בחרתי להצטלם – אבל בחלומות הגרועים ביותר שלי לא דמיינתי לעצמי שזה יהפוך עכשיו להיות תעודת הזהות שלי ברשת.

שולי מועלם-רפאלי: כמי שהעבירה הצעת חוק על הנושא של סינונים ברשת, של חובת סינון באתרים, הוצאת חוק של אורלי לוי-אבקסיס ושלי, נתקלנו שוב ושוב באמירות על הקושי לאכוף.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שכולנו כבר מבינים שאנחנו נמצאים בעולם חדש.

שולי מועלם-רפאלי: יש אנשים מומחים ממני שמבינים את זה כבר הרבה שנים.

שולי מועלם-רפאלי: אנשים פשוטים ורגילים כמוני, שהרשתות החברתיות הם לא לחם חוקם, אפילו אנחנו כבר מבינים שכולנו נמצאים בעולם חדש, שאנחנו צריכים להתנהג כלפיו אחרת, גם מבחינת הדרישות שלנו מהקורבנות האלה.

שולי מועלם-רפאלי: התיאורים הקשים של אונס וירטואלי שחזרו שוב ושוב בכתבה הזו ושחוזרים שוב ושוב בכל העדויות של הנערות והנשים האלה, ובעיקר הצער שאופף אותי כחברת כנסת חדשה, לגלות שחוק שעבר בינואר, לפני כמעט חצי שנה, או חצי שנה מלאה, לא מצליח להגיע, או החוק, שהוא מופלא, עם מטרות נהדרות, לא מצליח בעצם להביא בסופו של התהליך לקיום של המטרות שלשמן חברת הכנסת יפעת קריב פעלה כל כך הרבה - אני חייבת להגיד - עם הסכמה מקיר לקיר בבית הזה ומספיק בעיני פעם אחת לראות סרטון כזה, בלי להכיר את הנשים והנערות שבהן זה מדובר ולהתפלל לשני דברים: שלא נמצא את עצמנו סביב שולחן דומה לזה בפעם הראשונה שמישהי מהנערות או הנשים האלה תבחר לעשות מעשה שאין ממנו דרך חזרה.

שולי מועלם-רפאלי: שלא נשאל את עצמנו איפה היינו, איך לא זעקנו, איך לא ניערנו את עצמנו יותר.

שולי מועלם-רפאלי: ודבר שני ,שהוא קצת יותר פרטי, כאימא לשבעה ילדים, מתוכם חמש בנות בגילאים שבין 8 ל-23, שחיה בסוג של בועה, אבל שגם היא נדקרת שוב ושוב, פשוט להתפלל שאני לא אקלע לסיטואציה שבאחד הסרטונים האלה תהיה הבת שלי או אחיינית שלי או בת של חברים שלי וכן הלאה וכן הלאה.

שולי מועלם-רפאלי: אז אני חושבת שמהמקום הפנימי הכי זועק הזה, עשתה חברת הכנסת יפעת קריב עבודה מופלאה בהצעת החוק ואסור לנו להרפות מזה.

שולי מועלם-רפאלי: חברת הכנסת קריב, בבקשה.

יפעת קריב: תודה רבה לך יושבת ראש הוועדה.

יפעת קריב: תודה על המילים החמות שאמרת, חברת הכנסת שולי מועלם.

יפעת קריב: באמת תודה.

יפעת קריב: אני חושבת שבאמת זו משימה שלקחו על עצמן כלל חברות הכנסת בבית, אבל גם כל חברי הכנסת, מכל סיעות הבית כמו שאמרת.

יפעת קריב: אני התחייבתי לחזור ולדון ולבדוק את החוק הזה שוב ושוב.

יפעת קריב: אנחנו קיימנו עליו דיון במקרה בדיוק בשבוע שעבר בצורה כזו או אחרת, אבל זה לא משהו שהולך ונעלם אלא התופעה רק הולכת וגוברת, ואני ממש לא מפסיקה לקבל עוד ועוד ועוד פניות בפייסבוק שלי, ופניות ללשכה שלי מעוד ועוד נערות או מהורים לנערים, או מאנשים שבעצם חווים את החוויה הזאת.

יפעת קריב: אני אגיד שהדיון הזה הוא דיון לא משודר, כי נמצאת איתנו – ואני אשתמש מראש לא בשם האמיתי שלה - נמצאת איתנו ספיר, שתיכף תספר את הסיפור שלה, ואנחנו מבקשים מכל מי שנמצא פה בחדר, אם יש פה מישהו שמוציא החוצה, אז לא להוציא כלום.

יפעת קריב: אנחנו הבטחנו שזה יישאר כאן בחדר רק בקרב היושבים, שהסיפור לא ייצא החוצה ולא יהיו תמונות ממה שקורה כאן בדיון.

יפעת קריב: זו גם פנייה שהגיעה אלי, פנייה אישית דרך הפייסבוק, דרך האימייל.

יפעת קריב: אי אפשר להביא את כולם, אבל כמות הפניות, גברתי יושבת הראש, רק הולכת וגדלה ככל שאנחנו מדברים על זה יותר.

יפעת קריב: אז קודם כל אני רוצה לומר שחוק הסרטונים עבר, כך קוראים לו בקיצור ואני חושבת שזה ברור לכל מי שיושב פה בחדר, והוא מהווה תקדים, אבל אין טעם בחקיקה בלי אכיפה.

יפעת קריב: אנחנו לא מצליחים לאכוף אותו, אז אנחנו צריכים לקיים דיונים על איך אנחנו אוכפים אותו.

יפעת קריב: בתחקיר של שבעה ימים שעשה אמיר סואן, שאתם בטח כולכם מכירים את התחקיר ואם לא – יש לנו פה את הכתבה, עלו מספר מקרים של נערות ונערים, גורמי האכיפה וצורת הטיפול שלהם, אבל שני כמה דברים שעולים מתוך התחקיר: קודם כל, שבסופו של יום כשמגיעים למשטרה ואחרי שמגיעים למשטרה ורואים את אוזלת ידה של המשטרה לטפל במקרה, עוברים לגורמים פרטיים.

יפעת קריב: היום נוצר שוק שלם פרטי שבעצם הוא זה שמציע לנערות איך להסיר את האתרים האלה, איך להוריד את התמונות, איך לכתוב להם את המכתבים כדי שבעצם האתר יפסיק להעלות את התמונות או את הסרטונים וזה עולה הרבה הרבה מאד כסף.

יפעת קריב: עכשיו אני אומרת, אם השוק הפרטי יודע לעשת את זה, אז למה המשטרה לא יודעת לעשות את זה.

יפעת קריב: למה הן צריכות להיסחט כספית פעם שנייה על ידי כל מיני מומחים, האקרים או מומחים למחשבים?

יפעת קריב: דבר נוסף שעולה בכתבה שאני רוצה להתייחס אליו, זה התגובות.

יפעת קריב: לדוגמא, הנושא של אונס וירטואלי.

יפעת קריב: הפרקליטות, במכתב שקיבלתי מד"ר חיים ויסמונסקי, אומר שבעצם בכלל המושג של אונס וירטואלי לא קיים, שאין כזה מונח.

<עילית אפשטיין: סליחה - - -

שולי מועלם-רפאלי: עילית, מיד אחרי יפעת ספיר תדבר ואז באמת נפתח את זה גם לפרקליטות וגם למשטרה, לנסות להבין איפה כל אחד משני הגופים האלה עומד.

יפעת קריב: בדיוק.

יפעת קריב: עכשיו, אני אומרת ואנחנו כבר דיברנו כאן בוועדות, על מקרה של נערה, ממש בשעות האחרונות הראנו לנו מקרה על נערה ששלחה מכתב לחבר שלה שהיא חשופת חזה ולאחר מכן בעצם, אחרי שהיא לא הסכימה לשלוח לו תמונות נוספות, הוא איים שהוא יפיץ אותה אם היא לא תיגע בעצמה, אם היא לא תבצע מעשים כשהוא יושב מהצד השני ומתסכל, וזה כבר לא בדיוק ברור מי יושב מהצד השני ומסתכל.

יפעת קריב: זה אונס לכל דבר.

יפעת קריב: זה אונס וירטואלי - כשמישהו יושב מהצד השני.

יפעת קריב: בסדר, אנחנו צריכים להיכנס למושג הזה ולהבין אותו ולהתייחס אליו בהתאם.

יפעת קריב: וכן, נסחטים מינית ברשת ואנחנו מכירים הרבה מאד מקרים, ובתמימות, הרבה פעמים שליחת הסרטון הראשון או התמונה הראשונה היא בתמימות של גיל ההתבגרות – של תראה לי ואראה לך – וזה נגמר באונס וירטואלי.

יפעת קריב: , בנוסף, עוד דבר אחד שהופיע בכתבה - רשום שם שלהצעת החוק עלולה להיות השפעה על יכולת האכיפה ויצירת ההרתעה, או יש צורך ממשי באכיפה של העבירה החדשה ואין להקל בה ראש, ואז רשום שרשויות האכיפה עדיין לומדות את התיקון החדש ואת משמעויותיו, אבל כמו שאת אומר, זה מינואר.

יפעת קריב: עבר כל כך הרבה זמן, אבל זה בפירוש הציטוטים שמופיעים בכל מקום.

יפעת קריב: רק נבקש שלא יצלמו כאן.

יפעת קריב: לשם שינוי אנחנו לא רוצים תמונות.

יפעת קריב: אני ממש שואלת למה תגובת המשטרה, גם לעיתון וגם בכלל - שהחקיקה הזאת עלולה להשפיע אבל אנחנו צריכים עוד ללמוד את זה.

יפעת קריב: אני חושבת שהחקיקה הזאת חייבת להשפיע וכבר למדנו את זה.

יפעת קריב: דבר נוסף שמופיע מהמסמך כאן, של פרקליטות המדינה, שבעצם אומר שלוקח זמן רב מפתיחת התיק עד להשלמת התיק ובעצם זה לוקח הרבה מאד חודשים, וגם הרבה פעמים שזה מגיע לפרקליטות - ואני יכולה לצטט – זה מגיע בלי כל המידע שצריך להגיע, לא כל החומרים נמצאים.

יפעת קריב: אז גם, אני שואלת שוב את המשטרה – למה לוקח כל כך הרבה זמן בין פתיחת התיק ועד השלמת החקירה ועד שכל החומרים מגיעים אל הפרקליטות, ואם תרצו אני אמצא את הציטוט המדויק.

יפעת קריב: דבר נוסף שאני רוצה להתייחס אליו: אלה דברים בחוק מפריעים למשטרה.

יפעת קריב: כי אולי זה הזמן לפתוח את זה ולהגיד אם אולי יש עוד תיקונים שצריך לעשות בחוק כדי להקל על המשטרה.

יפעת קריב: אם החוק לא טוב למשטרה, למרות שהוא נעשה פה עם הרבה מאד דיונים ועבודה, אנחנו לא נמצאים פה כדי מה שנקרא לריב עם המשטרה או להקשות על המשטרה, אלא בואו נעשה תיקונים נוספים שיקלו על המשטרה.

יפעת קריב: אז הייתי שמחה שנתייחס לזה.

שולי מועלם-רפאלי: גם רחל וגם גלעד, כל אחד מכם יגיב מהמקום שלו.

שולי מועלם-רפאלי: ברשותכם, אני אקרא בשמות פרטיים, אחרת אם אני אגיד את כל התארים, אנחנו לא נגמור גם בעוד שעתיים.

יפעת קריב: רק עוד שני דברים.

יפעת קריב: אחד, רצינו להציג לכם כאן אפליקציה שנקראת כדור אדום, הם גם היו אצלי הבוקר, החברה והם פשוט נאלצו ללכת.

יפעת קריב: מדובר בקצינים בחיל האוויר שעושים את זה במסגרת הלימודים שלהם.

יפעת קריב: פשוט אפליקציה נהדרת של כפתור אדום, כל אחד יכול להוריד את זה בחינם, היא לא עושה כסף.

יפעת קריב: הם עושים את זה במסגרת הלימודים שלהם.

יפעת קריב: ברגע שאתה לוחץ על הכפתור האדום זה עושה תמונת מסך ושולח את זה לחבורה הזאת של הקצינים מחיל האוויר, של הסטודנטים מהבין תחומי, שהם גם וגם, ואז הם מטפלים במקרה מול המשטרה.

יפעת קריב: אז פעם אחת בישיבה שהייתה לי איתם היום בבוקר, הם הראו לי אין סוף דוגמאות של תמונות וסרטונים שהם הסירו, באמת אין סופי – תמונות וסרטונים.

יפעת קריב: ישבנו היום, עברנו על הדברים, זה היה אמור להיות מוצג גם לכם, אבל גם הם, כשהם מטפלים בנושא – אין להם כתובת אחת מול המשטרה.

יפעת קריב: אז חשוב שיהיה בן אדם שהם יעבדו מולו ולא כל פעם הם יפנו למשטרה, מה שנקרא בפנייה אקראית, כי אני לא חושבת שזה התפקיד שלהם.

יפעת קריב: הם פועלים להסיר את זה מהאתרים השונים, אבל מול המשטרה אני חושבת שצריכה להיות כתובת אחת מול החבורה הזאת, כי פשוט הם חבורה מאד רצינית.

יפעת קריב: אתם מבינים שמגיעים אלינו הרבה מאד פניות.

יפעת קריב: לא הבאנו לכאן את כל הפניות של כל אחד שפיתח אפליקציה, אבל פה זו נראית קבוצה רצינית של אנשים שאין להם שום עניין להרוויח כסף, אלא באמת לעזור לזולת ויש להם אפליקציה ממש טובה שתופסת עוד ועוד תאוצה.

יפעת קריב: אז זה דבר אחד, האפליקציה של כפתור אדום.

יפעת קריב: הם מדברים שם בכלל על בריונות ברשת, גם על התאבדויות וגם על אלימות וגם על מקרים מאד מאד קשים וכמובן מגיעים גם לנושא המיני.

יפעת קריב: ודבר אחרון שאני רוצה להעלות, ועם זה אנחנו גם נגיע לסיפור שלך – זה אתר שנקרא דצ'ו, שאתם מכירים אותו, אולי מכירים אולי לא.

יפעת קריב: גם אני נחשפתי אליו רק לאחרונה.

שולי מועלם-רפאלי: אני לא מכירה.

יפעת קריב: דצ'ו – זה אתר ישראלי.

יפעת קריב: לדעתי זה נראה כמו דת שואו, אבל בעברית זה דצ'ו, שזה אתר שיש בו פורום שנקרא –ישראליות ערומות.

שולי מועלם-רפאלי: כן, על זה שמעתי.

יפעת קריב: ועל הפורום הזה לא מפסיקים לא להתלונן וגם הם בעצמם סיפרו לי היום שמתלוננים על הפורום הזה, מורידים ממנו תמונות, אבל איך שהתמונות יורדות מישראליות ערומות, הן חוזרות אחרי שבוע לישראליות ערומות.

יפעת קריב: בכלל, אתר שנקרא ישראליות ערומות, גברתי יושבת הראש, אני חושבת שאנחנו צריכים לשים פה על סדר היום ואני שואלת מה אנחנו עושים עם אתר כזה?

יפעת קריב: אני לא יודעת מה אנחנו כמחוקקים יכולים להגיד - לא לפתוח אתר כזה?

יפעת קריב: איפה הצנזורה, איפה חופש הדיבור, אבל המשטרה צריכה לדעת על האתר הזה.

יפעת קריב: באתר הזה מעלים כל הזמן תמונות של ישראליות, קטינות, בוגרות, תמונות מהעבר, תמונות מהווה, סרטונים והאתר פועל חופשי, זה אתר צ'טים.

יפעת קריב: פשוט כל אחד יכול להיכנס אליו תוך שנייה אחת מהפלאפון.

יפעת קריב: אני חושבת שגם צריכה להיות איזו שהיא אמירה שלנו – מה זה המושג הזה ישראליות ערומות, אבל זה בדיוק הסיפור, ופה את נכווית מאד חזק מהאתר הזה.

יפעת קריב: האתר מעלה כל יום תמונות של הבנות שלנו.

יפעת קריב: אז אני אומרת ככה, באמירה באמת מאד כואבת, אני מחזירה את זה לסדר היום של הוועדה.

יפעת קריב: זה חוק שחוקק פה בוועדה ואני אומרת בואו נקיים את הדיון ואנחנו פה כדי לעזור אחד לשני ובסופו של דבר לעזור מה שנקרא לציבור של הפונות, אבל גם של הפונים.

יפעת קריב: פנה אלי כבר נער מהקהילה הלהט"בית שהוא הומו ועל הרקע הזה בעצם התנכלו לו.

יפעת קריב: זאת אומרת בזה זה באמת פוגש את כולם בכל מקום.

יפעת קריב: אז אלה הם הדברים.

שולי מועלם-רפאלי: תודה.

שולי מועלם-רפאלי: לפני שאני אאפשר לך לדבר, ספיר, אני מרגישה שאת הברור מאליו לא אמרתי.

שולי מועלם-רפאלי: התחושה שלי היא שאנחנו יכולים לשבת פה בהמון דיונים וסייבר, ונוריד עוד אתר ונעלה עוד אתר.

שולי מועלם-רפאלי: כנראה החריש העמוק מצריך להיעשות כרגיל במערכת החינוך.

שולי מועלם-רפאלי: זה כל כך ברור שהרגשתי שאולי, למרות הברור, כן צריך להגיד את זה.

שולי מועלם-רפאלי: במערכת החינוך, במערכת הערכים שעליה אנחנו מגדלים פה נוער וצעירים, ולצערי גם כמה מבוגרים שמוצאים את עצמם במקומות הקשים האלה.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שבמקביל אני מבינה, אני שומעת שוב ושוב על אתרי אינטרנט סביב דברים אחרים שזה כל פעם שנוריד אחד יעלו עשרה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מניחה שאתה עוד תדע להגיד מספרים הרבה יותר נוראיים וגדולים, אבל עדיין אני חושבת שצריכות להיות אמירות הרבה הרבה יותר ברורות גם שלנו, אפילו במלחמה הסיזיפית הזאת להוריד, להוריד, להוריד, עד שנצליח לשלב איזה שהם כוחות של חינוך ואכיפה והענשה ולדבר קצת יותר על ערכים ופחות על הזמינות הבלתי נתפסת הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: ספיר, בבקשה.

<ספיר - שם בדוי: שלום.

שולי מועלם-רפאלי: שוב, אני מתחייבת בפניך שכל האנשים פה שומעים אותך ממקום - - -

<ספיר - שם בדוי: אני חייבת להגיד, כאילו, אומרים שלא ייכנס צלם – אבל התמונות שלי כבר בכל מקום, אבל שלא יצלמו אותי פה, זה יפה.

<ספיר - שם בדוי: אני מראש אתנצל אם אני קצת אשבר בהמשך.

<ספיר - שם בדוי: אני אספר לכם מה קרה לי.

<ספיר - שם בדוי: אני היום בת 28.

<ספיר - שם בדוי: כשהייתי בת 16 הייתי במערכת יחסים עם מישהו, שכבנו, הוא צילם את זה, אפילו לא הייתי ערה לתמונות, לא באמת, שזה נקרא לקחת מעט אחריות על הדבר הזה.

<ספיר - שם בדוי: סמכתי שזה לא ייצא לשום מקום.

<ספיר - שם בדוי: כעבור 7 שנים, כשהייתי בת 23, קיבלתי הודעה בפייסבוק ממישהו, מאיזה שהוא מכר רחוק, עם קישור לאתר הדצ'ו, כדאי שתראי את התמונות האלה, אני חושב שהן שלך.

<ספיר - שם בדוי: אני לא יכולה לתאר את התחושה הפיזית במילים, כשראיתי את התמונות שלי.

<ספיר - שם בדוי: קודם כל מדובר על משהו כל כך ישן, לא הבנתי.

<ספיר - שם בדוי: לא ידעתי מה לעשות עם עצמי כשראיתי את הדברים האלה.

<ספיר - שם בדוי: התמונות היו מלוות בתמונות של – אה, זה כבר ישן, זה רץ מלא זמן ברשת, יש גם סרטון, תעלו את הסרטון.

<ספיר - שם בדוי: ואני, לא היה לי מושג, לא ידעתי, לא ראיתי את הדברים האלה מעולם.

<ספיר - שם בדוי: יש סרטון גם.

<ספיר - שם בדוי: לא היה לי מושג.

<ספיר - שם בדוי: אני לא ידעתי מה לעשות עם עצמי.

<ספיר - שם בדוי: הייתי מאד נסערת.

<ספיר - שם בדוי: נסעתי למשטרה, תוך כדי שאני מתקשרת לאותו בחור.

<ספיר - שם בדוי: אמנם זה די ישן, אבל הצלחתי לדלות את המספר שלו ואני מתקשרת אליו, שמונה וחצי בבוקר, צלצול, צלצול, צלצול, מה עשית?

<ספיר - שם בדוי: אני בהלם.

<ספיר - שם בדוי: אני בדרך למשטרה, שתדע שאני הולכת להתלונן עליך וזה וזה.

<ספיר - שם בדוי: הוא אומר אני לא יודע על מה את מדברת, אני בחיים לא, אני מחקתי את התמונות האלה, זה בחיים לא יצא ממני, אני עומד להתחתן, זה הדבר האחרון שאני רוצה.

<ספיר - שם בדוי: אני אהיה שם איתך, אני אעזור לך, אני אתמוך בך.

<ספיר - שם בדוי: אמרתי לו תקשיב, לא מעניין אותי, אל תאכיל אותי שטויות, אני בדרך למשטרה, תדבר עם המשטרה.

<ספיר - שם בדוי: הגעתי למשטרה.

<ספיר - שם בדוי: אני לא יכולה לתאר כמה זה מביך לבוא ולספר למישהו – יש תמונות שלי מקיימת יחסי מין.

<ספיר - שם בדוי: זה משהו שאני לא הייתי רוצה לספר לאף אחד, זה נורא נורא מביך.

<ספיר - שם בדוי: ואני מגיעה למשטרה וזה נורא נורא מלחיץ.

<ספיר - שם בדוי: ובאמת קיבל אותי שוטר מאד נחמד, שכבר בדרך סיפרתי לו פחות או יותר את הסיפור והוא ככה אמר לי תביאי לי לדבר עם הבחור הזה והוא ככה קצת הפחיד את הבחור והבחור כנראה גם שכנע אותו שזה לא משהו שהוא עשה במכוון והוא מוכן גם לבוא ולדבר ומה שצריך.

<ספיר - שם בדוי: ואז השוטר בעצם הסביר לי שבגדול המטרה שלי צריכה להיות להסיר את התמונות מהאתר, לבקש מהאתר להסיר את התמונות ושאם אני רוצה, באופן פרטי או אם אני רוצה יכולים לנסוע למשטרה שינהלו חקירה אינטרנטית, זה המון זמן, המון כסף ושבגדול – לטובתי עדיף שפשוט יסירו את התמונות.

<ספיר - שם בדוי: ככה טיפונת נרגעתי.

<ספיר - שם בדוי: ניסיתי לשלוח לאתר הזה מיילים, הודעות, הם לא הגיבו לי.

<ספיר - שם בדוי: ניסיתי להירשם לאתר כדי לרשום להם, הם לא אישרו את ההשתתפות שלי באתר.

<ספיר - שם בדוי: אותו בחור נרשם לאתר, נתנו לו להיכנס, הוא רשם להם שם שיסירו את התמונות ואכן הם הסירו את התמונות.

<ספיר - שם בדוי: התחושות שליוו אותי אחר כך, זאת אומרת זו תחושה שכל בן אדם שרואה אותי ברחוב מזהה אותי.

<ספיר - שם בדוי: גם המחשבה ששבע שנים הדבר הזה הסתובב ולא היה לי מושג בכלל.

<ספיר - שם בדוי: זו תחושה שעכשיו אם אני מכירה מישהו, בן זוג, אני מפחדת לפגוש את החברים שלו, כי אולי הם ראו את זה, אולי.

<ספיר - שם בדוי: זאת אומרת אני עכשיו כוכבת פורנו לכל דבר.

<ספיר - שם בדוי: אני לא יודעת כמה בחורים עכשיו, אין לי מושג.

<ספיר - שם בדוי: אין לי מושג כמה ראו את זה ולא אמרו לי.

<ספיר - שם בדוי: זאת אומרת עכשיו בעידן של היום הדברים רצים מאד מהר, אבל אז, מה היה לנו – ICQ, מסנג'ר, זה לא היה זז כל כך מהר, אז אולי זה הטיפונת מזל שהיה לי, שהדברים ככה התדשדשו בדרך.

<ספיר - שם בדוי: בדרך אלי לפחות.

<ספיר - שם בדוי: בדרך לזה שאני אדע שהם היו שם.

<ספיר - שם בדוי: וככה, אחרי כמה זמן הייתי באמת במעקב על האתר הזה, שאני חייבת לספר לכם שאם הייתי יודעת שאני באה לפה היום, הייתי עושה לכם אולי כמה פרינטים לא של התמונות, כל זה לא מעניין אף אחד, אלא של התגובות שם, כמו שיפעת אמרת: למי יש תמונות מהאונס בירקון, תעלו את התמונה של זאתי וזאתי, או כמה פעמים רשום שם – התמונה הוסרה לבקשת המשתמשת.

<ספיר - שם בדוי: זאת אומרת שיש מלא בנות שלא רוצות שהתמונות שלהן יופיעו.

<ספיר - שם בדוי: לצערי, בגלל שאני רוצה לעשות איזה שהוא מעקב שהתמונות שלי לא צפות, ואני מקטינה ראש ובודקת רק באתר הזה, כי לא בא לי עכשיו לחשוב על כל האתרים שאני צריכה לבדוק בהם שהתמונות שלי לא צצו בהן, אני צריכה לראות תמונות של מלא בנות אחרות.

<ספיר - שם בדוי: זה אומר שכל פעם אני רואה איזה שהוא משהו שאני אומרת – יכול להיות שזה שלי, אז אני מורידה את הסרטון, אני רואה, ואני אומרת – אין סיכוי שהבחורה הזאת יודעת שהסרטון שלה קיים בכלל.

<ספיר - שם בדוי: זה לא מישהי שמצטלמת.

<ספיר - שם בדוי: זה לא זה.

<ספיר - שם בדוי: יש שם מלא תמונות של בחורות שאין לי ספק שהן כמוני, באפילה, עד שיום אחד מישהו יבוא ויגיד לה.

<ספיר - שם בדוי: אגב, עובדת במשרד והייתי שקטה מהדבר הזה איזה שנתיים-שלוש, ופנתה אלי מישהי מהמשרד ואמרה לי תקשיבי, אחד העובדים, הוא לא רוצה להזדהות, ראה סרטון שלך.

<ספיר - שם בדוי: אני בחורה בת 28.

<ספיר - שם בדוי: עכשיו כאילו מישהו בא ויודע עכשיו.

<ספיר - שם בדוי: אני גם לא יודעת מי זה.

<ספיר - שם בדוי: אני לא יודעת אם אני עולה איתו במעלית, אם אני מדברת איתו בטלפון.

<ספיר - שם בדוי: הבן אדם הזה עכשיו ראה.

<ספיר - שם בדוי: זאת אומרת אין יותר מביך מזה.

<ספיר - שם בדוי: אין יותר מביך מזה.

<ספיר - שם בדוי: וכשהיא אמרה לי את זה, זה לא נעלם.

<ספיר - שם בדוי: הדבר הזה פשוט לא נעלם.

<ספיר - שם בדוי: ואז נכנסתי לאתר הזה עוד פעם וראיתי את הסרטון.

<ספיר - שם בדוי: ישר ידעתי לאן להיכנס, ראיתי את הסרטון.

שולי מועלם-רפאלי: הוא חזר בעצם.

<ספיר - שם בדוי: כן.

<ספיר - שם בדוי: זו פעם ראשונה שראיתי את הסרטון, אגב.

<ספיר - שם בדוי: שמעתי שהיה סרטון, לא ראיתי אותו.

<ספיר - שם בדוי: דיברתי עם עורכת דין, שהיא חברה, ואז ראינו שבאתר דצ'ו יש דצ'ו ניהול אתרים או משהו כזה, זאת אומרת יש להם חברה בע"מ, הם לא מתחבאים מאף אחד.

<ספיר - שם בדוי: התקשרנו לנייד של הבחור שמנהל את החברה והוא ענה, והוא אמר לי בנחמדות – בואי תגידי לי מה מספר המודעה, הנה, אני מסיר את זה עכשיו, איתך, טלפונית, תוך כדי.

<ספיר - שם בדוי: אז הוא כאילו נורא משתף פעולה, אבל הוא גם שואל אותי – את רוצה שנמחק את זה או שנשאיר את זה למקרה שאת תרצי להגיש תלונה.

<ספיר - שם בדוי: זאת אומרת הוא ממש מקסים, בן אדם מקסים.

<ספיר - שם בדוי: אין לי תלונות אליו.

<ספיר - שם בדוי: אבל אני אומרת – אין לך שום אחריות על הדברים שעולים בפורום?

<ספיר - שם בדוי: כאילו, מישהו מעלה תמונה לפורום, מיד המנהל - - -

שולי מועלם-רפאלי: ספיר, סליחה שאני קוטעת אותך.

שולי מועלם-רפאלי: יכול להיות שלך אין תלונות אליו, אבל - - -

<ספיר - שם בדוי: לא, לא, אני אומרת את זה בציניות, כמובן.

שולי מועלם-רפאלי: לנו יש המון המון תלונות.

<ספיר - שם בדוי: אני אומרת את זה בציניות, כמובן.

<ספיר - שם בדוי: כי כשהם מעלים שם תמונות, אז יש כל מיני תגובות שם והוא סוגר פורום, הוא סוגר פוסטים, כי לא הוכחת שהיא ישראלית, או לא רואים את הפנים טוב.

<ספיר - שם בדוי: אז את זה הוא יכול לנטר, אבל את זה שאני ביקשתי שהתמונות שלי לא יעלו, כי הן צולמו כשהייתי קטינה ואני לא מאשרת שהן יפורסמו, זה אתה נותן להם להעלות ואתה מחכה שאני אעלה על זה, או שבמקרה הטוב אני אעלה על זה, במקרה הלא טוב מישהו אחר יעלה על זה ויגיד לי, ורק אז אתה תסיר אותן שוב.

<ספיר - שם בדוי: הפורום הזה בעיני הוא ממש.

<ספיר - שם בדוי: עכשיו, אני רוצה להגיד שהוא מיץ הזבל האנושי, אבל זה שמישהו מהמשרד שלי פנה וראה ואמר לי, אז זה כנראה מסתובב בכולם.

<ספיר - שם בדוי: זה לא איזה שהוא משהו שאני יכולה להגיד – זה רק אנשים כאלה מסתכלים, רואים, מעלים.

<ספיר - שם בדוי: זה אצל כולם.

<ספיר - שם בדוי: אגב, יש להם בפורום פוסט מאד נחמד על החוק, שהם בעצם מפרגנים אחד לשני, כאילו החוק הזה לא יגיע אלינו , זה סתם, זה לא עבר, אין לנו מה לדאוג.

<ספיר - שם בדוי: הייתי שמחה להדפיס לכם את זה.

יפעת קריב: לא יאומן, פשוט לא יאומן.

<ספיר - שם בדוי: הם פשוט צוחקים על זה, זה מצחיק אותם.

<ספיר - שם בדוי: הם אומרים כן, ממש.

<ספיר - שם בדוי: גם עורכת הדין שלי אמרה מה את רוצה עכשיו?

<ספיר - שם בדוי: לתבוע כל מי שמעביר תמונה שלך?

<ספיר - שם בדוי: כן.

<ספיר - שם בדוי: אני אומרת מצד אחד לא בא לי לחשוב על זה, לא בא לי להיזכר בזה, בא לי לדמיין שזה לא קיים, אין לדעת מתי זה יפגע בי שוב, אבל בא לי לעשות כאילו זה לא קיים, לעשות כאילו זה לא קרה, אבל כן.

<ספיר - שם בדוי: בא לי להילחם, בא לי שיסגרו להם, בא לי שיתבעו אותם, בא לי שהם ייקחו אחריות על הדברים האלה.

<ספיר - שם בדוי: לא יכול להיות שהדברים האלה - - -

יפעת קריב: בא לך שם יענשו וכמו שאני אומרת שגם ישבו בכלא, מי שעושה את זה.

<ספיר - שם בדוי: אני חושבת שמהצד הזה של המשטרה צריכה להיערך איזו שהיא חקירה, לפחות לגבי האתר הזה ספציפית.

<ספיר - שם בדוי: האנשים שמעלים, האם יש איזו צ'ק ליסט של – אנחנו מאשרים שהתמונות האלה חוקיות, הן של בנות מעל גיל מסוים, שהיחסים הם בהסכמה?

<ספיר - שם בדוי: לתת איזה שהוא צ'ק ליסט של האתר שאומר – תקשיב, מי שהעלה את התמונות אמר שהתמונות שלו, או לא יודעת, זאת אומרת להסיר לעצמו אחריות לגבי הדבר הזה.

שולי מועלם-רפאלי: תיכף גלעד ייתן לנו הסבר.

<ספיר - שם בדוי: אני לא יודעת מה רמת החיים של האתר, אבל אני יכולה להגיד ממה שהם כותבים שם, שהם מאד מאד בקלות מסירים כל אחריות מעצמם.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לשאול אותך שאלה רחבה יותר ואם זה לא מתאים לך, אז אל תעני עליה.

שולי מועלם-רפאלי: איפה המשפחה שלך בעניין הזה?

<ספיר - שם בדוי: אף אחד לא ידע מהסיפור הזה.

<ספיר - שם בדוי: לא יכולתי להביא את עצמי לספר את זה לאף אחד.

<ספיר - שם בדוי: זה השלב שאני - - -

שולי מועלם-רפאלי: סליחה.

<ספיר - שם בדוי: היה לי מאד קשה.

<ספיר - שם בדוי: לא רציתי לספר.

<ספיר - שם בדוי: איך אני יכולה לספר עכשיו למשפחה שלי שזה מה שקרה?

<ספיר - שם בדוי: כאילו, לא מצאתי את עצמי מספרת על זה לאף אחד.

<ספיר - שם בדוי: התהלכתי ממש הרבה זמן בהרגשה נוראית.

<ספיר - שם בדוי: אף אחד לא ידע מזה, בקיצור.

<ספיר - שם בדוי: גם שיש לי עכשיו בן זוג כבר כמה שנים, לא סיפרתי לו את זה, עד המקרה האחרון, שמישהו מהמשרד פנה אלי, כי הבנתי שאני לא יכולה לדעת.

<ספיר - שם בדוי: אם אני לא אספר לו, הוא פתאום ישמע את זה ממישהו אחר.

<ספיר - שם בדוי: אני חייבת להגיד, גם מכעיס אותי עם עצמי שאני מסתובבת בתחושה שאני אשמה.

<ספיר - שם בדוי: אני מסתובבת בהרגשה שכאילו לי צריך להיות לא נעים.

<ספיר - שם בדוי: למה לי צריך להיות לא נעים?

<ספיר - שם בדוי: אני לא בחרתי את הדבר הזה, למה לי צריך להיות לא נעים?

<ספיר - שם בדוי: אני רוצה שכשמישהו יבוא ויגיד לי – ראיתי סרטון שלך – אז אני אגיד לו אתה פושע.

<ספיר - שם בדוי: לא אני לא בסדר.

<ספיר - שם בדוי: לא אני בן אדם זול.

<ספיר - שם בדוי: כולם מקיימים יחסי מין, לא עשיתי פה איזה שהוא פשע.

<ספיר - שם בדוי: לא בחרתי לפרסם את זה, לא פרסמתי שכולם יצפו בזה.

<ספיר - שם בדוי: אתה פושע שהסתכלת.

<ספיר - שם בדוי: בוא תגיד לי איפה ראית את זה, כדי שאני אדע למי לגשת.

<ספיר - שם בדוי: אבל עכשיו אני נבוכה.

<ספיר - שם בדוי: אני מרגישה שזה מביך את זה ואני לא רוצה להגיד את זה ואני רק רוצה להתחבא, ואני לא צריכה להרגיש ככה.

שולי מועלם-רפאלי: צודקת.

<ספיר - שם בדוי: אף בחורה לא צריכה להרגיש ככה.

שולי מועלם-רפאלי: את צודקת ואני חושבת שאת מאד - - -

יפעת קריב: שאת מאד אמיצה, ממש.

יפעת קריב: אנחנו מודים לך שבאת ושיתפת אותנו, זה כל כך לא ברור מאליו.

<ספיר - שם בדוי: תודה לכם שהזמנתם אותי.

יפעת קריב: ואני ממש שמחה להגיד.

יפעת קריב: באמת כמות הפניות שמגיעות ואנחנו רוצים גם לדבר עם האנשים וגם לסייע להם ולהפנות אותם לארגונים, ואנשים פונים, פונים, פונים, ונבהלים, כמו שאת אומרת, מהחשיפה, כי כולן מסתובבות בתחושה שהן אשמות.

יפעת קריב: ובאמת, אני אומרת היום את תתחתני, את תביאי ילדים לעולם, זאת אומרת את לא יודעת מי נמצא שם מסביב ואני חושבת שלפחות בחברה הישראלית – שהרי אי אפשר לקחת אחריות על כל העולם – אבל לפחות בחברה הישראלית צריך להוקיע את זה, צריך להעניש, צריך לאכוף את החקיקה ולחזק אותה וצריך לחזק את המרכזים, שיתנו כמה שיותר טיפול וסיוע, כדי שאף אחת לא תרגיש אשמה.

יפעת קריב: אני באמת מודה לך.

יפעת קריב: את אמיצה מאד שבאת וסיפרת את הדברים.

שולי מועלם-רפאלי: תודה ספיר.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת, חברת הכנסת קריב, שצריך להגיד משהו נוסף על החברה הישראלית, שיש לה הרבה מאד יתרונות והיא חברה מופלאה, אבל היא נורא קטנה, ובסוף בסוף כולנו מסתובבים באותו מעגל.

שולי מועלם-רפאלי: התחושה שאני קיבלתי בעיקר מספיר, זה חוסר הידיעה מתי זה יבוא עוד פעם.

שולי מועלם-רפאלי: וזה ששואל אותה, הבעלים של אתר כל כך נורא, הוא כבר מבין את השלב הבא, אז איפה אנחנו?

שולי מועלם-רפאלי: הוא כבר שואל אותה – את רוצה שאני אוריד את זה או להשאיר את זה לתביעה שלך.

שולי מועלם-רפאלי: זאת אומרת הוא כבר מצפה שתבוא תביעה.

שולי מועלם-רפאלי: אז מה קורה?

שולי מועלם-רפאלי: עילית.

<עילית אפשטיין: השאלה אם אתם רוצים להתחיל בנו.

שולי מועלם-רפאלי: אם את חושבת שכדאי שנתחיל בגלעד - במשטרה, אז בשמחה.

<עילית אפשטיין: אולי כדי שלהבהיר קצת.

שולי מועלם-רפאלי: אוקיי, אז אני מקבלת את הצעתך ואני אבקש ממך, גלעד, להעשיר את עולמנו הדל ולספר לנו קצת מידיעותיך על האתרים האלה, איך זה מתנהל?

שולי מועלם-רפאלי: ושאלת הדיוט גמורה – האדם הזה, שהוא לצורך העניין הבעלים של האתר, הוא צריך לקבל אישור ממישהו להקים דבר כזה?

שולי מועלם-רפאלי: תתחיל איתנו לא מאפס, אבל נגיד מ-2.

<גלעד בנט: טוב, קודם כל אני רוצה להגיד בפתיח, שזו באמת תופעה נוראית.

<גלעד בנט: אני חושב שזו אחד מהמניפסטים הנוראים של העידן החדש.

<גלעד בנט: האינטרנט מביא איתו הרבה מאד דברים טובים אבל המון דברים רעים.

<גלעד בנט: בפריזמה של הקורבן, ואני חושב אגב שצריכים להתייחס לכל התופעה הזאת מהפריזמה של הקורבן, כי בסופו של דבר, מה שהמשטרה עושה או לא עושה, זה הכל למען שתי תכליות.

<גלעד בנט: אחת, להפסיק את העבירה ומיידית, ושתיים זה לעשות מה שנקרא צדק.

<גלעד בנט: פשוט להביא את האחראים לדין בצורה מהירה.

<גלעד בנט: אבל לרוע מזלם של הקורבנות, כל הפשיעה האינטרנטית, הפשיעה הספציפית הזאת, יכולת האכיפה של המשטרה על הפשיעה הספציפית הזאת, על העבירה הספציפית הזאת, מושפעת מהתמונה הכוללת של כל הפשיעה הקיברנטית במדינת ישראל.

<גלעד בנט: יחידת הסייבר ומערכי הסייבר במשטרת ישראל פנויים לטפל בכל ההיבטים המאד מקצועיים והמאד ספציפיים של עבירות ברשת.

<גלעד בנט: קודם כל ברמה העקרונית אני רוצה להגיד, לפני שאני צולל לתוך המקצוע, שהאמירות, ככל שנאמרו על ידי חוקרי משטרה, למה לך, בואי רק נסיר את התכנים ונסגור את התלונה – ככל שנאמרו הן אמירות אומללות שלדעתי אין להן מקום, וודאי שלא בסופו של דבר, את יודעת, על ידי חוקר שהוא לא איש תוכן והוא לא מיצה את כל פעולות החקירה במקום שהוא יכול להגיד די, מיצינו, בואי נתרכז בהסרה.

<גלעד בנט: אני רוצה להגיד משהו אחד ואני לא רוצה שזה יתפרש כאילו יש פה איזה סוג של הסרת אחריות מהמשטרה, כי למשטרה יש אחריות על העבירה הזאת, לא פחות מעבירות אחרות.

<גלעד בנט: מדובר בעבירה שיש לה מאפיינים מיניים, וזה מבחינת הקורבן אחת מהעבירות הנוראיות שיש.

<גלעד בנט: היא שקולה לאונס בעולם האמיתי, או אונס וירטואלי.

<גלעד בנט: הפשיעה בעולם הקיברנטי היא פשיעה על סטרואידים.

<גלעד בנט: אני קורא לזה פשיעה על סטרואידים.

<גלעד בנט: היכולת להפיץ קובע בעידן המודרני - ריבוי קבצים לריבוי אנשים – אפשר לעשות את זה בלחיצת כפתור.

<גלעד בנט: שתי התשתיות שמשמשות את זה היום בעיקרן, הן רשתות חברתיות ותוכנות מסרונים.

<גלעד בנט: במצב של רשתות חברתיות, אנחנו נמצאים במצב ראייתי יחסית מועדף, כי יש לנו אבא ואמא, יש לי שרת שנמצא לרוב בחוץ לארץ ואני יכול לגשת אליו, להגיש לו בקשה לסיוע משפטי ולהתחיל הליך של אחזור של הראיות ושימוש בהן.

<גלעד בנט: במצב שאנחנו מדברים על תוכנות מסרונים, אין לי למי לפנות.

<גלעד בנט: החומר עצמו נשמר בפלאפונים הסלולאריים או במחשבים של כל אחד מהאנשים שמקבל אותו.

<גלעד בנט: צריך להבין שמדובר, אם אנחנו מזהים צוואר בקבוק - בנושא של סיוע משפטי לחוץ לארץ, אז יש מאות ואלפי עבירות שהן מטופלות במשטרת ישראל במישור הבין לאומי ויש צוואר בקבוק שם, יש צוואר בקבוק, גם כשזה מגיע בסופו של דבר לרשת חברתית או לשרת בחוץ לארץ, לצורך העניין, החברות האלה מקצות משאבים בקנה מידה אדיר – רק כדי לטפל בפניות האלה.

<גלעד בנט: בחברת פייסבוק יש שני מוקדים של 24 שעות שיושבים ומטפלים בכל הפניות לעזרה משפטית.

<גלעד בנט: צריך להגיד מילה שאתם אולי לא תאהבו אותה, אף אחד לא אוהב אותה בקונטקסט הזה, אבל צריך להגיד אותה.

<גלעד בנט: היא נקראת תעדוף.

<גלעד בנט: העבירות האלה, ככל שלא מדובר בעבירה של חשש לפגיעה מיידית בחיי אדם, ככל שלא מדובר בפגיעה בילדים - שנמצאת בקונסנסוס, ככל שלא מדובר בעבירות אונס אמיתי, שארע בעולם הפיזי – מקבלות בחברות האלה, שהן צוואר הבקבוק בסופו של דבר, תעדוף, אני לא אגיד נמוך - - -

יפעת קריב: יש נמוכים ממנו.

<גלעד בנט: יש עבירות הרבה פחות - - -

יפעת קריב: כן, למרות שברמה העולמית כבר יש מקרים של התאבדות בארצות הברית ובקנדה.

יפעת קריב: וסליחה, רק אני אגיד עוד משפט אחד.

יפעת קריב: אם אני לא טועה, ואני מתנצלת שאין לי את הפרטים המדויקים, אבל לפני שבועיים נרצחה ילדה בישראל אחרי שהופצו תמונות שלה, אם אני לא טועה היא מכפר ערבי.

יפעת קריב: יש לי את זה בחדר, אני מתנצלת שלא הבאתי את זה.

יפעת קריב: בארץ נרצחה נערה לפני שבועיים - - -

<גלעד בנט: אנחנו בעצמנו טיפלנו במקרה אחד שבו - - -

יפעת קריב: אחרי שהתמונות שלה הופצו ואנחנו יודעים עוד על מקרים נוספים וזה רק לאחרונה, כך שבאמת מבחינתי זה מוות.

יפעת קריב: אם זה מוות נפשי, אם זה מוות חברתי, אם זה מוות לעתיד, ובסופו של יום, הנה, בישראל נרצחה לפני שבועיים נערה - - -

<גלעד בנט: נכון.

<גלעד בנט: אני מסכים ואני חושב שיש היבטים ויש זוויות ואספקטים של התופעה הזאת, שיכולים להתפתח בהרף עין לאסון.

<גלעד בנט: גם במישור של התאבדות אגב.

<גלעד בנט: בחורה שרואה את התכנים האלה ולא מסוגלת, יכולה לבצע איזה שהוא אקט.

<גלעד בנט: אגב, שייאמר פה בצורה הכי ברורה, לבנות, לנשים יש זכות לצלם את עצמן ככל שהן רוצות, וזה לא אומר.

<גלעד בנט: שלא ישתמע מזה ש - - -

יפעת קריב: בסדר, אבל אנחנו גם בהסברה אומרים אל תצלמו את עצמכם יותר מדי.

שולי מועלם-רפאלי: כן, זהו.

<גלעד בנט: אני רוצה להגיד משהו לגבי כמה מהדברים שנאמרו פה.

<גלעד בנט: קודם כל לטעמי האישי, אם צריכה לצאת בשורה מהוועדה הזאת, היא צריכה לצאת במישור של הסברה והיא צריכה לצאת במישור של הסרה וולונטרית.

<גלעד בנט: דובר פה על המשטרה כאמצעי להסרה וולונטרית.

<גלעד בנט: אני חושב שהסרה וולונטרית, אגב, זה כבר מקצוע יותר.

שולי מועלם-רפאלי: מה זה הסרה וולונטרית?

<גלעד בנט: פונים לשרת שמחזיק נתונים או לרשת חברתית לצורך העניין.

<גלעד בנט: רוב הרשתות החברתיות הגדולות, התאגידים המסודרים בחוץ לארץ, יש להם התחייבות להימנעות - - -

שולי מועלם-רפאלי: להימנעות.

<גלעד בנט: וזה מאד מאד מהיר.

שולי מועלם-רפאלי: את האתר הזה, הדצ'ו הזה, שאנחנו שוב ושוב נגיד את שמו ועוד מעט נרחיב לגבי מי שעומד מאחוריו - - -

<גלעד בנט: תיכף אני אגע בזה.

שולי מועלם-רפאלי: למי צריך לפנות בשביל להוריד את האפשרות שיהיה בכלל חלק שהשם שלו, ההגדרה שלו היא - ישראליות ערומות.

שולי מועלם-רפאלי: למי?

<גלעד בנט: אני תיכף אגע בזה, זו סוגיה לא פשוטה.

<גלעד בנט: אנחנו נכנסים פה לסוגית הלגיטימיות של אתרים פורנוגרפיים בארץ ובעולם.

<גלעד בנט: היא לא מפחיתה מחומרת העבירה או המעשה של אתר ישראלי או שלא ישראלי, שבאופן סדרתי מעלה תמונות של נשים מהסוג הזה.

<ספיר - שם בדוי: אי אפשר לפחות מהאתר לקחת אחריות על הפרסום.

<גלעד בנט: אפשר לדרוש לקחת אחריות גם במישור הפלילי וגם במישור האזרחי, אני תיכף אגע בזה.

<גלעד בנט: אבל אני רק נותן פה איזו שהוא תיאור.

<גלעד בנט: אנחנו נכנסים לתוך אזור של מידת הלגיטימיות של פורנוגרפיה ברשת.

<גלעד בנט: אני לוקח בחזרה אחורה.

שולי מועלם-רפאלי: יש לגיטימיות לפורנוגרפיה ברשת?

שולי מועלם-רפאלי: זה לא עבירה על החוק, חברתי מפרקליטות המדינה?

<קריאה: לא, אם זה בהסכמה.

<אביגיל סון-פלדמן: אולי אני אגיד רק במשפט.

שולי מועלם-רפאלי: אוקיי.

שולי מועלם-רפאלי: גלעד, שנייה, רק שיאשרו אותי, כי לי היה ברור שפורנוגרפיה ברשת זה נגד כל מה שאנחנו מאמינים בו, חברים.

<ספיר - שם בדוי: צריך שתהיה לך הסכמה של המצולמים.

שולי מועלם-רפאלי: תיכף היא תגיד.

<אביגיל סון-פלדמן: שמי אביגיל סון-פלדמן, ייעוץ וחקיקה, משרד המשפטים.

<אביגיל סון-פלדמן: אני רק רוצה להבהיר במשפט, שאחד היסודות של העבירה הזאת, כמובן, היא העדר הסכמה של - - -

שולי מועלם-רפאלי: של המצולמת.

<אביגיל סון-פלדמן: אז עצם הפרסום, כשלעצמו, זאת אומרת נגיד אם מישהו מפרסם תמונה של עצמו, אז זה לא תהיה עבירה פלילית, ולכן אי אפשר להגיד שעצם האתר, באופן גורף, זה עבירה פלילית, כי עדיין צריך את העדר ההסכמה.

שולי מועלם-רפאלי: לא, אבל לו יצוין שספיר עכשיו תוכיח שהיא לא נתנה את הסכמתה, אז מה הדרך מבחינתנו כדי שלא צריך-.

שולי מועלם-רפאלי: זאת אומרת מה שאת אומרת לי זה שעכשיו צריך שכל אחת מהבנות האלה, שהעלו תמונה שלה, צריכה באופן אישי, לא משנה התהליך הפיזי, צריכה באופן אישי להגיד – זה לא היה בהסכמתי, ורק אז אנחנו נתחיל לפעול.

<אביגיל סון-פלדמן: לא, יכול להיות שיש דרכים שונות לאכוף, אני רק אומרת שפורנוגרפיה ברשת, מה שנקרא, היא לא בהכרח תהיה עבירה פלילית.

שולי מועלם-רפאלי: רק שנייה, אני כבר נותנת לך להמשיך.

שולי מועלם-רפאלי: אני פשוט רוצה להגיד פה איזו אמירה שאולי תחשב שמרנית עד אימה, לא יודעת.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו יכולים לשאוף שלא תהיה פורנוגרפיה ברשת, או שאנחנו יכולים להגיד על זה איזו שהיא אמירה ערכית?

<קריאה: ערכית – כן.

<קריאה: חוקית – זה - - -

שולי מועלם-רפאלי: לא, לא, חוקית, ערכית - אנחנו יכולים להגיד?

<ליאת קליין: לפחות לשנות את נקודת האיזון, שהם יוכיחו שהייתה הסכמה, ולא שהם יצטרכו להוכיח שלא הייתה פה הסכמה.

שולי מועלם-רפאלי: טוב, זה אחר כך החברים בפרקליטות יסבירו לנו איך משנים את המשקל הזה.

<גלעד בנט: אני רוצה להגיד שבהיבט של הקורבן, החקיקה והאכיפה שלה היא מאד מאד חשובה, אבל אם אנחנו עושים Zoom Out ואנחנו מסתכלים על התופעה כתופעה, אז החוק הפלילי הוא לא - וזה משהו שרשויות האכיפה ומדינות הגיעו אליו למסקנה בשנים האחרונות, בעידן החדש - החוק הפלילי הוא המענה האינטואיטיבי לבעיות מהסוג הזה.

<גלעד בנט: אנחנו כבר נסביר את זה.

<גלעד בנט: חברת הכנסת קריב אמורה לבקר ביחידה שלנו.

שולי מועלם-רפאלי: כן, כולנו, כל הוועדה אמורה לבקר.

יפעת קריב: הם מצטרפים אלי.

יפעת קריב: הבאתי את כל הוועדה איתי.

שולי מועלם-רפאלי: כן, כל הוועדה.

<גלעד בנט: אנחנו נסביר את בפרוטרוט את ההיבטים של העידן החדש, אבל צריך להבין שלהסתכל בפריזמה של 50 תיקים שנפתחו בחצי השנה האחרונה ולבדוק בכל אחד מהם את פעולות החקירה ואת צווארי הבקבוק הראייתים, זה לעשות סוג של Zoom In נקודתי על הבעיה.

<גלעד בנט: הפתרון לבעיה הזאת הוא לא בהכרח משטרת ישראל, ושוב Disclaimer, אנחנו לא מסירים מעצמנו אחריות לטיפול בתופעה.

<גלעד בנט: לגבי דברים אחרים שנאמרו פה, כפתור אדום, אני בקשר עם אחד הבעלים.

<גלעד בנט: עוד לא פגשתי אותם, אבל שוחחתי איתו טלפונית.

יפעת קריב: אם היו אמורים להיות פה בוועדה היום וברגע האחרון זה לא-, הם היו כאן בכנסת.

שולי מועלם-רפאלי: אני סומכת על היכולת שלך ושלהם להיפגש ולקדם את זה למקומות ראויים.

<גלעד בנט: מה שעלה בשיחת הטלפון, אנחנו יותר דיברנו על הנושא של בריונות רשת ושאלתי אותו אם במשרד החינוך יש איזה שהוא גורם שיושב בצורה רציפה, איזה שהוא חדר מצב – 24/7.

<גלעד בנט: היום בלילה מישהו פרסם בפייסבוק, הרים פרופיל שנאה לאיזה שהוא ילד בכיתה.

<גלעד בנט: מחר בבוקר כל הילדים בפורום הזה נכנסים לכיתה ביחד.

<גלעד בנט: המורה יודעת מזה?

<גלעד בנט: המנהל של בית הספר יודע מזה?

<גלעד בנט: הוא אמר לי שבמשרד החינוך אין אף גורם.

<גלעד בנט: יש להם Point of contact שהם פונים אליו ספוראדית, אבל אין משהו ממוסד.

יפעת קריב: אני חושבת שלעניינים האלה צריך להזמין את שפ"י.

שולי מועלם-רפאלי: מיטל, ברשותך, בלי שייחשב לי שאני לא נותנת לך את המקום שלך, אני רוצה לשמוע את עילית.

שולי מועלם-רפאלי: גלעד, במשפט הסיום שלך אני רוצה ממך המלצה לנשים ונערות כמו ספיר.

שולי מועלם-רפאלי: מה המשטרה אומרת לי או ליפעת, להגיד לפניות הבאות שמגיעות אלי.

שולי מועלם-רפאלי: אימהות נסערות, בנות או בנים, גילינו, מישהו אמר לנו, נכנסנו ראינו.

שולי מועלם-רפאלי: באמת העלו תמונות שלי.

שולי מועלם-רפאלי: מעולם לא הסכמתי.

שולי מועלם-רפאלי: לא ידעתי שצילמו אותי בכלל.

שולי מועלם-רפאלי: על האחריות האישית שלנו על החיים שלנו, זה בסדר, זה בכל גיל כנראה יש לנו ואנחנו חייבים לחנך את הילדים שלנו גם בדבר הזה.

שולי מועלם-רפאלי: מה מבחינתך, מבחינת המשטרה ההמלצה לבנות האלה?

<גלעד בנט: אני יכול להמליץ קודם כל במישור של הפעילות המשטרתית בנושא הזה, אז קודם להגיש תלונה.

<גלעד בנט: לא לוותר על התלונה.

<גלעד בנט: לבקש מהמשטרה לנסות, ככל שאי אפשר להסיר תכנים בצורה עצמאית, לבקש מהמשטרה לסייע בהסרת התכנים.

<גלעד בנט: יש לנו מערך של נפגעות ונפגעי עבירה, לבקש לקבל עדכון רציף מהמערך הזה במשטרת ישראל, על מה קורה עם התיק.

<גלעד בנט: להגיש, ככל שמי שסבורה שהתיק לא מטופל או רוצה עדכונים או לא מקבלת עדכונים, להמשיך ולפנות למשטרת ישראל בנושא הזה.

<גלעד בנט: אנחנו כאיזו שהיא יחידה, וצריך להבהיר שזה מטופל בכל תחנות המשטרה, לא רק במערך הסייבר של המשטרה.

<גלעד בנט: מערך הסייבר נותן מטריה מקצועית בנושא של טיפול בחומר מחשב רלבנטי, אבל באופן עקרוני זה מטופל בכל תחנות משטרת ישראל.

<גלעד בנט: אנחנו כסוג של מערך מקצועי שמפקח על זה, נמשיך לעקוב אחרי התופעה וגם במישור הפרטני.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

<ספיר - שם בדוי: אז רגע, יש לי שאלה.

<ספיר - שם בדוי: אני לצורך העניין, כשהסרטון צף לפני חודש בערך והסירו אותו, עדיין לא הלכתי למשטרה להגיש תלונה, אבל ההרגשה שלי שאני צריכה ללכת למקרה שאני ארצה אחר כך.

<ספיר - שם בדוי: זאת אומרת שאחר כך אני לא אגיע לבית המשפט ויגידו לי למה לא התלוננת.

<ספיר - שם בדוי: אבל אני לא יודעת – להגיע לתחנה ולהגיד טוב, אבל כבר הסירו את זה, אבל אני ראיתי ושמרתי?

<ספיר - שם בדוי: זאת אומרת עם איזה נתונים אני צריכה להגיע שיקלו עליך?

<גלעד בנט: כל פרסום על ידי גורם נפרד מקים עבירה נפרדת.

<גלעד בנט: את לא צריכה לחשוש, את יכולה להגיש תלונה.

<גלעד בנט: אנחנו נדבר על זה אחרי זה, בסוף הדיון, אם תרצי.

<גלעד בנט: וודאי שיש לזה השפעה על המישור האזרחי, אבל זאת לא הסיבה שבגללה צריך להגיש תלונות, לא בגלל תביעות אזרחיות בעתיד.

<גלעד בנט: צריך להגיש תלונה כי בוצעה עבירה ואם גילית שבוצעה עבירה - - -

<ספיר - שם בדוי: אז מה אני אמורה לצפות שיקרה?

<גלעד בנט: המשטרה תטפל בזה בכלים שהיא יודעת לטפל.

<גלעד בנט: אם יש גורם נוסף שפרסם את זה, אם דיברת על האתר הזה, אנחנו נבדוק - - -

<ספיר - שם בדוי: באיזה שהוא אתר, יש עליו איזה שהוא, זאת אומרת ברגע שאני באה ומתלוננת?

<גלעד בנט: ברשותך, נדבר על זה אחרי זה.

שולי מועלם-רפאלי: בסדר, אז את זה נשאיר באמת לשיחה אישית ביניכם.

שולי מועלם-רפאלי: עילית, בבקשה.

<עילית אפשטיין: קודם כל צהריים טובים.

<עילית אפשטיין: האמת היא שאנחנו כאן שניים, אני לא לבד.

שולי מועלם-רפאלי: כן, חיים ויסמונסקי אמר שבדיון תתייצב גברת עילית אפשטיין.

<עילית אפשטיין: לשמחתי נמצא איתי גם עורך דין אייל כהן מפרקליטות המדינה, מחלקה פלילית, ושנינו נשיב על כמה עניינים שעלו כאן.

יפעת קריב: בעיקר לגבי ההתייחסות שציינתי גם בדיון הקודם, על כמות התלונות שהוגשו לעומת כמות התיקים שנפתחו, כתבי האישום.

שולי מועלם-רפאלי: גלעד אמר על זה משהו.

<עילית אפשטיין: עוד מעט אני מבינה שעורכת דין רחל גרייבן מהמשטרה תוכל למסור נתונים לגבי מספר תיקי החקירה שנפתחו.

<עילית אפשטיין: אני מניחה שאתם יודעים, אבל מי שמנהל את החקירות זאת משטרת ישראל, כשאנחנו הפרקליטות מוסמכים לטפל בהגשת כתבי אישום או בסגירה של תיקים, בגין העבירה על פי חוק הסרטונים, כשם שהיינו מוסמכים גם לפני כן לטפל באותו מעשה, כשהוא עדיין היה תחת "הכובע" של עבירות על הגנת הפרטיות.

<עילית אפשטיין: נמצא בפניכם המכתב של עורך דין ד"ר חיים ויסמונסקי, שהוא גם ליווה את הצעת החוק על גלגוליה ואחראי אצלנו בין היתר גם על הנושאים של עבירות מחשב וחקיקה.

<עילית אפשטיין: אני לא אחזור על מה שנאמר שם, אבל אני אולי טיפה אבהיר.

<עילית אפשטיין: כשנפתחת תלונה במשטרה, היא נחקרת על ידי המשטרה, המשטרה מחליטה כיצד לחקור, וכשהיא סבורה שהתיק בשל דיו כדי לעבור להחלטת פרקליטות, היא מעבירה אותו אלינו.

<עילית אפשטיין: כשעורך דין ויסמונסקי מתייחס כאן לכך שלעתים אנחנו מחזירים את התיקים למשטרה להשלמות חקירה, זאת לא ביקורת שלנו על המשטרה, זה חלק מהליך העבודה בתיקים בכל המישורים: בגניבה ממעביד, באונס וברצח.

<עילית אפשטיין: מה הרעיון?

<עילית אפשטיין: הרעיון הוא שהם חוקרים, הם מביאים את התיק אלינו.

<עילית אפשטיין: לעתים התיק הוא כזה שאין לנו שום הערה ושום בקשה אלא אנחנו יכולים לקבל החלטות על סמך התיק המלא שנמצא בפנינו – בין לסגירתו ובין להגשה, וגם די נתונים כדי להחליט בגין איזו עבירה.

<עילית אפשטיין: אבל פעמים רבות יש לפרקליט שמטפל בתיק גם איזה שהוא אימפוט שלו דברים שבעיניו חסרים, טעונים השלמה, דברים שבעיניו אמורים להיבדק שיחזקו או יעזרו לנו לרדת לחקר האמת, ולעתים חקר האמת הוא גם לא להגיש תיק.

<עילית אפשטיין: אנחנו פונים למשטרה, מחזירים תיק ומציינים איזה השלמות חקירה אנחנו רוצים.

<עילית אפשטיין: עכשיו, החזרת תיק זה לא אומר שאנחנו הפסקנו לטפל.

<עילית אפשטיין: זה אומר שאנחנו ממשיכים - - -

שולי מועלם-רפאלי: לא, זה ברור לגמרי.

שולי מועלם-רפאלי: כולנו כבר - - -

<עילית אפשטיין: ואנחנו עושים את זה בשיתוף פעולה, מקבלים ורואים אם יש די ראיות או לא.

<עילית אפשטיין: מה שעוד חשוב לציין, זה שהתיקון התפרסם ב-8 בינואר 2014.

<עילית אפשטיין: אם מדובר בתיקים שנמצאים בפרקליטות והעבירות בוצעו לפני השינוי בשנת 2014 – התיק יוגש אחרי 8 בינואר 2014, אבל לפי הוראות החיקוק שהיו קיימות בעת ביצוע העבירה.

<עילית אפשטיין: זה הדין הפלילי, הוא לא חל רטרואקטיבית.

<עילית אפשטיין: רק על עבירות שבוצעו החל מה-8 בינואר 2014, הן עוברות אלינו, רק בהן נוכל לטפל על פי חוק הסרטונים.

<עילית אפשטיין: אנחנו הגשנו כתב אישום אחד לבית משפט השלום לנוער בנתניה, בגין עבירה לפי החוק החדש.

שולי מועלם-רפאלי: האם סגרתם בתקופה הזאת תיקים שהוגשו?

<עילית אפשטיין: לי לפחות אין נתונים.

<עילית אפשטיין: אנחנו נעזרנו באיזו שהיא בדיקה אצלנו, אבל מסד הנתונים שלנו הוא פחות ערוך לשליפה פר סעיף או פר סעיף קטן - - -

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מודעים לזה בשלל הוועדות שאנחנו יושבים בהן, שוב ושוב נעלה את זה שמסד הנתונים מאד בעייתי.

<עילית אפשטיין: אבל לכן אנחנו עזרים ועובדים יד ויד עם המשטרה.

<עילית אפשטיין: אנחנו כולנו חלק בלתי נפרד מהרשות האוכפת.

<עילית אפשטיין: ואם נאמר שיש תיק מסוים, אין לנו שום בעיה לנסות ולאתר אותו, כך שגם אם מסד הנתונים שלנו לא ערוך לשליפה באופן שהמשטרה יכולה לשלוף, זה לא אומר שאנחנו לא יכולים לטפל.

שולי מועלם-רפאלי: תתייחסי לנושא של האונס הוירטואלי.

<עילית אפשטיין: אני מיד אתייחס.

<עילית אפשטיין: אני אנסה לאבחן ולזה יתייחס גם חברי עורך הדין אייל כהן.

<עילית אפשטיין: יש הבחנה בין שני מושגים שונים, בין חוק הסרטונים, שנוגע כפי שכאן מכירים היטב בוועדה, בהוראת חוק קונקרטית של הפצה של תמונות או סרטים שהם בעלי תכנים שמתמקדים במיניות.

<עילית אפשטיין: כשמדברים על אונס וירטואלי או מעשה מגונה וירטואלי, הכוונה היא למישור אחר של פגיעה מינית – עורך דין כהן מיד ירחיב.

<עילית אפשטיין: יש מקרים שבהם יכול להיות שמתבצעת עבירה גם לפי חוק הסרטונים וגם עבירה של מעשה מגונה או אונס וירטואלי.

<עילית אפשטיין: אלה שני דברים שהם לפעמים שונים ולפעמים מצטלבים.

<עילית אפשטיין: אם תרצו, אחרי הישיבה אני יכולה להראות לכם דוגמא אחת מיני עוד.

שולי מועלם-רפאלי: מיני רבות.

<עילית אפשטיין: מיני עוד, שהוגש לפני שבוע בפרקליטות מחוז חיפה כתב אישום בגין פגיעה מינית וירטואלית, לא לפי חוק הסרטונים.

<עילית אפשטיין: עכשיו, חשוב לי מאד להדגיש, אנחנו בפרקליטות כמובן משתדלים להיות ערים לכל תיקוני החקיקה הרלבנטיים אלינו, אבל כן, במיוחד בגלל שהפרקליטות הייתה ערה לחשיבות ולחידוש שבחוק הסרטונים, המשנה לפרקליט המדינה לעניינים פליליים, הפיץ לכלל הפרקליטים במישור הארצי, כבר בתחילת חודש מארס, הנחייה מאד מאד מפורטת, שמתייחסת ליישומו של חוק הסרטונים.

<עילית אפשטיין: התוכן הוא לא משהו שאנחנו רוצים להפיץ, אבל שוב, מבחינתי, חברות הוועדה הנכבדות, אני אוכל אחר כך להראות להן, כשבאותה הנחיה יש קודם כל סקירה של מהות התיקון.

<עילית אפשטיין: יש התייחסות גם להשלכות שלו, מעבר לניסוח עצמו.

<עילית אפשטיין: לא משאירים לכל פרקליט לנחש מה ההשלכות, אלא מכניסים את זה עם הכפית לתוך הפה.

<עילית אפשטיין: גם השלכות מהותיות ופרוצדוראליות, כולל לגבי חוקים אחרים.

יפעת קריב: אני אשמח לקרוא את זה כדי להכיר ולראות.

<עילית אפשטיין: אני בוודאי אמסור את זה .

יפעת קריב: ולראות איך החקיקה שלכם מיושמת, שזה חלק מהתהליך.

<עילית אפשטיין: בוודאי ובוודאי.

<עילית אפשטיין: אני אשמח להראות אחר כך.

<עילית אפשטיין: חשוב לי גם להגיד, חברת הכנסת קריב וחברת הכנסת מועלם, תוכלנה לראות בהנחיה גם מלל מפורש של המשנה, ואני אפנה כאן אל העמוד האחרון שמדבר על זה שקיים אינטרס ציבורי ממשי באכיפתה של העבירה החדשה ושאין להקל בה ראש, ומדובר על הפגיעה הרעה של העבירה וההשלכות מרחיקת הלכת שלה על חייהם הנפגעים.

<עילית אפשטיין: כלומר, הערנות קיימת.

<עילית אפשטיין: ואמנם אני לא משטרה, אבל אני יכולה להגיד שאלי הגיע, שהושבו תיקי המעצר, חוקר מחשבים מהמחוז בקשר לעניין אחר, וסיפר לי בעניין רב שסיפרו להם ועדכנו אותם שקיים חוק סרטונים.

<עילית אפשטיין: אז אמנם אני נטולת מדים, אבל לפחות הייתה לי תחושה שמישהו יודע שזה קיים.

שולי מועלם-רפאלי: תודה, תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: כן, עורך הדין אייל כהן, בוא תשכיל אותנו.

<אייל כהן: שלום, צהריים טובים.

<אייל כהן: קודם כל בנימה אישית, ליבי איתך ויישר כוח על הגישה הבראה שבאמת לא את אשמה בכלום.

<אייל כהן: תמשיכי כך.

<אייל כהן: אני רוצה במספר נקודות להשלים את דברי חברי כאן.

<אייל כהן: כאמירה כללית, חשוב לי מאד להסביר שאנחנו בפרקליטות, מתמודדים ככל יכולתנו בפן המשפטי עם כל המריעים בישין שהוא תוצר של האינטרנט.

<אייל כהן: אמר פה גלעד שיש דברים טובים, יש גם דברים פסולים ואנחנו מתמודדים, כאשר באינטרנט תמיד המציאות מקדימה את החקיקה ורק אחר כך בא הדין והפרשנות.

<אייל כהן: אז כשבא האינטרנט בכלל לא ידעו איך להתמודד.

<אייל כהן: אני רוצה להזכיר לכולנו, למי שיודע או לא יודע, דומני זה היה בשנת 2004 – הגשנו בפרקליטות תל אביב את התיק הראשון, שבו ישראלי הואשם בעבירה של פרסום פדופיליה מקוונת.

<אייל כהן: כלומר, יש תופעה נלוזה, יש תעשייה שלמה, חובקת עולם, של ניצול קטינים, וסליחה שאני לרגע סוטה מהנושא, אבל זה לא ממש סטייה, כי זה מאד קשור.

<אייל כהן: של קטינים אמיתיים, בשר ודם, שנאנסים בפועל בכל מיני מקומות בעולם, וזה מתועד ומופץ כחלק מתעשייה.

<אייל כהן: עוד לפני עשור, ... כחלק מהמאמץ של האינטרפול, אני זוכר שהמשטרה עשתה בזה עבודה יפה ובאמת האינטרפול הגיע לקטינים האמיתיים והצילו אותם.

<אייל כהן: ממש עושים מחקר, רואים לפי הסרט, מקבלים מהסרט עצמו כל מיני סימנים איפה הוא צולם ובסוף גם הגיעו והצילו כמה עשרות ילדים, למיטב זיכרוני.

<אייל כהן: כל הנושא, קשה פה להרחיב, אבל כל הנושא, כל התחום של עבירות מחשב, הוא נושא מאד מורכב והוא מספק עבודה להרבה עבודות דוקטורט.

<אייל כהן: יש פה הרבה מאד היבטים משפטיים ואנחנו כל הזמן עסוקים בליישם את ההתאמה של הדין הישראלי, את היישום שלו, את הפרשנות הנכונה בבתי משפט.

<אייל כהן: אנחנו תמיד באים לבתי המשפט ולשמחתי ברוב המקרים מצליחים להביא גם לתוצאות טובות, שבמובן הזה שתיק מגיע לעליון, ואני מדבר על אותם מקרים שבהם החוק עצמו לא ברור - הרי יש מחלוקת לגבי הפרשנות שלו - בית המשפט העליון, לשמחתי, בהרבה מאד מקרים קיבל את הפרשנות התכליתית, שהיא לאו דווקא פרו הנאשם, אלא להיפך, פרו האינטרס החברתי, הציבורי, ונתן פרשנות שהיא מחייבת כמובן את כל הערכאות הנמוכות, וכך מאז 2004 בתיק הראשון שהיה לנו, של ישראלי שהואשם בפרסום פדופיליה, אותו בחור, רק מהבושה עלה לגג וקפץ והתאבד, שזה הכניס את כולם לאיזו שהיא טלטלה, אבל מאז למרבה הצער יש כבר לא מעט תיקים כאלה.

<אייל כהן: אז הנושא שאנחנו מדברים עליו כאן

<אייל כהן: היום הוא חלק מהאג'נדה הכללית שבה אנחנו מתייחסים לדברים, ופה נקודתית נעבור לנושא אחר, ואני רוצה לומר, נשאלתי פה שאלה לגבי מי צריך להוכיח מה, לגבי יסוד ההסכמה.

<אייל כהן: העבירה החדשה של חוק הסרטונים היא לא שונה מכל העבירות בחוק הישראלי, במובן של דיני ראיות שחלים במידה שווה על כולם.

<אייל כהן: אני כתובע פלילי בבית המשפט צריך להוכיח אשמה של נאשם מעל לכל ספק סביר, וגם לנאשמים יש זכויות.

<אייל כהן: לא יכול להיות שאנחנו נרשיע חלילה חפים מפשע.

<אייל כהן: אני כתובע בבית משפט צריך להוכיח את ההתקיימות של יסודות העבירה, כשאחד מיסודות העבירה הוא כמובן היעדר הסכמה.

<אייל כהן: עכשיו, הנטל הסופי בכל משפט פלילי, הוא לעולם על המאשימה, על המדינה.

<אייל כהן: יחד עם זה, אני לא רוצה יותר מדי לגלוש להרצאה במשפטים, אבל יש מונח שנקרא נטל טקטי.

<אייל כהן: זאת אומרת שברגע שספיר כמתלוננת או כל אחד או אחת אחרים מתלוננים, ברגע שבא אדם ואומר – הדבר הזה נעשה ללא הסכמתי, אז כבר יש לי כתוב את הראייה הראשונית, שאיתה אני יכול ללכת לבית המשפט ולטעון, לא - - -

שולי מועלם-רפאלי: אבל אייל, האם אנחנו יכולים ליצור מצב משפטי במדינה, שבו הבחור שבאתר הזה, הוא צריך לקבל הסכמה לפני שהוא מעלה את התמונה.

שולי מועלם-רפאלי: אם תגיד לי תשמעי, זה לבית הזה, בסדר, אז יש פה שתיים שהן בבית הזה.

שולי מועלם-רפאלי: השאלה איך אנחנו יוצרים את זה שהתמונות האלה לא-.

שולי מועלם-רפאלי: לו יצוין שתעלה תמונה - - -

<אייל כהן: אני אומר שברגע שיש מתלוננת שאומרת – זה לא נעשה בהסכמתי – הנטל לצד האחר עובד להוכיח אחרת.

<אייל כהן: זה כבר קיים בדין הישראלי.

<אייל כהן: לא ממציאים פה את הגלגל, זה אותו נטל טקטי ש - - -

שולי מועלם-רפאלי: כן, אבל אני שואלת אותך שלב אחד לפני.

שולי מועלם-רפאלי: הרי האיש הזה מקבל תמונה, בסדר?

שולי מועלם-רפאלי: הוא לא מכיר כל אחת מהתמונות שעולות שם – שכנראה נוראיות לפי התיאור.

שולי מועלם-רפאלי: האם אנחנו יכולים ליצור מצב משפטי, חוקי - - -

<אייל כהן: סליחה שאני מתפרץ.

<אייל כהן: להבנתי האישית עצמה הצנועה, ואולי אני טועה פה ומי שחושב אחרת וחולק עלי יגיד.

<אייל כהן: להבנתי המשפטית, אותו אדם הוא כבר במצב שעומדת לחובתו איזו שהיא חזקה ראייתית.

<אייל כהן: מהרגע שיש תלונה קונקרטית, הוא לא יכול – להבנתי המשפטית הצנועה – רק - - -

שולי מועלם-רפאלי: להגיד לא ידעתי או לא ידעתי מי זאת.

<אייל כהן: זה לא מספיק.

<אייל כהן: כל שופט סביר, להבנתי הצנועה - - -

<ספיר - שם בדוי: אז עצם העובדה שהתמונות המשיכו לצוף?

<אייל כהן: זה מקים, מטבע הדברים, חזקה שהוא צריך להפריך אותה.

יפעת קריב: זאת אומרת שהבעלים של האתר או מי שעובד שם באתר יודע שהם - - -

<אייל כהן: כל דיני הראיות גם מבוססים במידה רבה על ניסיון חיים ושכל ישר.

<אייל כהן: להבנתי, כל שופט סביר שהנאשם יגיד לו – העליתי, יגיד לו – סליחה, הרי פה מדובר בדברים בקודש וקודשים של צנעת הפרט ומטבעם חזקה על מי שטוען אחרת, שאם זה פורסם, אז.

<אייל כהן: זה הרי לא דבר טבעי שאדם הולך ומפרסם.

<אייל כהן: רובנו, ברוך השם, לא נוטים לעשות את זה.

<עילית אפשטיין: מצד שני, חשוב לאזן את זה גם בעוד אמירה אני חושבת, שיש מקרים שבהם על פניו יש גם הסכמה לפרסום, כלומר אישה - - -

שולי מועלם-רפאלי: דווקא בעניין הזה אני רוצה להיזהר ולא להציג איזה מצג שהוא לצד ההפוך.

שולי מועלם-רפאלי: אני מניחה, קשה לי מאד, אבל אני מניחה שנמצא גם נשים שאומרות – נתתי את הסכמתי וכשזה עלה, פתאום כל כך הזדעז

שולי מועלם-רפאלי: עתי או התגובה כל כך זעזעה אותי, אז אני לא מפרקת לגמרי את האחריות של מי שנתנה את הסמכתה לזה שהתמונות שלה יעלו.

שולי מועלם-רפאלי: השאלה, ואני מקווה שהבנתי נכון, שגם במצב היום הוא יודע שהוא מעלה את זה בלי הסכמה והוא במקום בעייתי.

<אייל כהן: אני אומר שזו הבנתי המשפטית וזה הנטל שחל עליו.

שולי מועלם-רפאלי: אוקיי.

<עילית אפשטיין: מה שאני ניסיתי לומר זה משהו אחר ואני יכולה להסביר את עצמי.

<עילית אפשטיין: לא ערבבנו בין הסכמה לצילום.

<עילית אפשטיין: מותר לאישה להסכים ולצלם את עצמה וגם להחליט למי היא נותנת את הסרטון.

<עילית אפשטיין: אסור להפיץ את זה בלי הסכמה.

<עילית אפשטיין: בנפרד, ובלי להשוות בשום דרך שהיא בין מקרה של אישה שמצטלמת מרצון ומתמונותיה מופצות בניגוד לרצונה וללא ידיעתה, כן, יש מצב של פורנוגרפיה שהיא פורנוגרפיה מותרת ומוכרת בכל העולם.

<עילית אפשטיין: היא אמצעי שאפשר תמיד לחלוק על הלגיטימיות שלו, אבל אני לא חושבת שעל החוקיות שלו.

שולי מועלם-רפאלי: תרשי לי לחלוק מאד מאד על הלגיטימיות, על הערכים, על המוסר.

<עילית אפשטיין: לגיטימי, אפשר לחלוק, בסדר, נכון, אבל הוא חוקי ברחבי העולם.

<עילית אפשטיין: גם בפסיקה יש התייחסות לחופש ביטוי פורנוגרפיה, גם שכמובן הוא צר מחופש הביטוי בהיבטים אחרים - - -

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו ממש לא נמצאים שם, את יודעת.

<עילית אפשטיין: זה לא בר השוואה.

<עילית אפשטיין: סרט פורנוגראפי שאתה רואה שהגיע מחו"ל, עם כתוביות, עם מפיק, עם שם של שחקנית פורנו מוכרת, אתה יודע מה, אפשר להניח שאתה באמת חשבת שיש הסכמה לפרסום, אבל באמת כשהתחושה היא שזה משהו ביתי, יש מלכתחילה תחושה והבנה לטעמי, שהדבר הזה הוא על פניו חזקה ש - - -

שולי מועלם-רפאלי: ובכתבה הזאת שיפעת הציגה ואני מניחה שחלקכם קראתם, אחד הדברים שהיו לי נורא קשים זה האמירות כלפינו, האנשים הרגילים.

שולי מועלם-רפאלי: למשל, הייתה שם אמירה, ובסדר, לי אין בחדר השינה מחשב, אבל האמירה הייתה – אם יש לכם בחדר השינה מחשב – נורא נורא תיזהרו, כי באיזה שהוא מקום יושב האקר שיכול לפרוץ למחשב שלכם, לפתוח בו את המצלמה ולצלם אתכם סתם עושים את הדבר הראוי והלגיטימי הוא הרגיל שלכם עם הבעל שלכם או עם האישה שלכם, או עם מי שאתם לא עושים את זה.

שולי מועלם-רפאלי: זאת אומרת אנחנו נמצאים כאילו ב-, אני לא יודעת.

שולי מועלם-רפאלי: אני אמרתי, הקדמתי שאני חיה בבועה.

שולי מועלם-רפאלי: אני כל פעם בוועדה הזאת מגלה בוועדה הזאת שוב ושוב עד כמה, אבל אנחנו עוד לא גמרנו לטפל בדברים הנוראיים האלה, וכבר בעצם מופנות אלינו, האנשים הרגילים, כל מיני המלצות מזעזעות בעיני.

<אייל כהן: תרשי לי רק לומר נקודה נוספת לגבי הזמנים.

<אייל כהן: שמעתי פה – מטבע הדברים עברה חצי שנה ולמה לא קורה.

<אייל כהן: כן קורה.

<אייל כהן: כן קורה.

<אייל כהן: צריך פה להבין, עם כל הרצון הטוב שיש דינאמיקה טבעית מתבקשת לדברים.

יפעת קריב: שזה פעם חצי שנה, אחר כך זה יהיה שנה, אחר כך שנה וחצי.

יפעת קריב: אני מבטיחה פעם בחצי שנה להיות עקבית.

<אייל כהן: לא, לא, לא.

יפעת קריב: כל אחד והתפקיד שלו.

<אייל כהן: יש כאן מצב, אני אולי לא מדייק בדיוק על המספר המדויק, אבל כ-50 תיקים שנפתחו במשטרה, כולם או רובם המכריע עדיין שם, ואני לא אומר את זה כטרוניה לגבי המשטרה.

<אייל כהן: אנחנו בפרקליטות הרי מטבע הדברים התחנה הבאה בדרך ובכל זאת הוגש תיק או שניים כבר בטיפול.

<אייל כהן: אני רק אסיים בנושא המינוח שבתחילת הדיון - - -

יפעת קריב: אני רק מבקשת כאן, וזה לא לפרוטוקול, כי זאת לא בקשה שיכולה להיות רשמית: אל תסיימו את זה בהסדרי טיעון ועבודות שירות.

יפעת קריב: אנחנו ממש מתחננות, נראה לי כולן בארץ, כי כל פעם שיש כזה מקרה זה מסתיים בסוף בעבודות שירות והסדרי טיעון.

יפעת קריב: אני מסתכלת על התיקים האלה שמישהו הפיץ סרטון ובסוף עשה שירות בגן או באיזה שהוא מקום, לא יודעת.

שולי מועלם-רפאלי: בגן של בנות, בדרך כלל.

יפעת קריב: עצרתי את עצמי.

<אייל כהן: רק לסיים, אני רוצה להתייחס ואני מיד עונה לנושא הסדרי הטיעון.

<אייל כהן: המינוח הזה - אונס וירטואלי – הוא לא מינוח משפטי, הוא מינוח שקיים.

<אייל כהן: אנחנו משתמשים בו בפרקליטות להבנתי, וגם ד"ר ויסמונסקי כתב את זה, לגבי תופעה שאנחנו - - -

שולי מועלם-רפאלי: שהיא אחרת.

<אייל כהן: שאנחנו לשמחתי כן מצליחים להילחם בה, שבית המשפט העליון בשנת 2012 קיבל את הפרשנות של המדינה לגבי הנושא של ביצוע.

<אייל כהן: אותו מצב שהחשוד גורם, נניח לקטינה, לבצע בגופה והוא לא נוגע בה, דרך המסך, לבצע.

<אייל כהן: לזה קראנו אונס וירטואלי ושלא יובן אחרת מהמכתב.

<אייל כהן: לגבי המינוח של הסדרי הטיעון, אני חייב לומר פה, וזו אמירה כללית שחורגת בהרבה מהנושא שלנו, אני חושב שלמוסד הזה של הסדרי טיעון יש שם מאד מאד רע, ולא בצדק, בתקשורת.

<אייל כהן: אין שום דבר רע בהסדר טיעון פרסה, כשלעצמו.

<אייל כהן: הכל תלוי במידה מה הוא אותו הסדר טיעון.

יפעת קריב: אנחנו מבקשות שבנושאים של תקיפות מיניות, אלימות מינית, יהיה כמה שפחות.

<אייל כהן: אוקיי, אז אני מעז לומר בענווה גדולה, בשם כל חברי בפרקליטות, אנחנו לא מקלים ראש בעבירות האלה, בדיוק להיפך.

<אייל כהן: תאמינו, אנחנו עושים ועושות כל מה שאפשר בנסיבות של כל מקרה.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו יודעים ואני יודעת על שיתוף פעולה הדוק עם ארגוני הסיוע.

שולי מועלם-רפאלי: הדברים הם לא נעלמי מעיני הוועדה.

שולי מועלם-רפאלי: ליאת, בבקשה.

<ליאת קליין: אוקי, אז אני אפתח, למרות שכבר אמרתי, אני כן רוצה לברך בכל זאת על החוק הזה.

<ליאת קליין: אנחנו בנקודה שהיא בחצי מהקו מאז התיקון, אז אני גם מברכת את חברת הכנסת קריב ואת הוועדה על העיסוק השיטתי בנושא הזה, לא רק בקידום הצעת החוק, גם במעקב עליו ובאמת הרבה פניות שאני יודעת שהן מגיעות גם לוועדה וגם אליך, שהטיפול בהן אחר כך מגיע גם אלינו, ואנחנו יודעים שנעשה טיפול מהיר, ואני רוצה להגיד על זה הרבה תודה.

<ליאת קליין: כי אחד הדברים אולי שהם ההישגים היותר חשובים של החוק הזה, וכן צריך להתחיל עם זה, זה באמת הגידול בתלונות, במודעות, אני חושבת בשיח הציבורי, לזה שזה עבירה, שזה פסול, שיש למי לפנות.

<ליאת קליין: גם אלינו למרכזי הסיוע, אני יכולה לדבר על עלייה במספר התלונות מהסוג הזה שמגיעות אלינו, כשזה הרבה מאד בגלל השינוי התודעתי הזה שיצא לחוק, וגם בעצם ההגדרה וההסתכלות על העבירות האלה כעבירות מין, שההתייחסות אליהן היא שונה גם בטיפול שניתן.

<ליאת קליין: גם אנחנו נערכות לאיזה שהוא טיפול שהוא אחר ומותאם לעבירות האלה.

<ליאת קליין: זה קצת שונה ממה שהיה מגיע אלינו בדרך כלל.

<ליאת קליין: גם אנחנו נערכות לטיפול בסוגים שונים של התמודדויות עם עבירות שהנזקים שלהן הם דומים, המעשים הם שונים, ולדעת איך להתמודד עם זה במישור הזה.

<ליאת קליין: אז הרבה תודה.

<ליאת קליין: קודם כל אני מתחילה עם זה.

<ליאת קליין: הזכירו כאן הגורמים השונים מה צריך לעשות ואני אתחיל אולי דווקא מהסברה, מהכיוון שאמר פה גלעד ושזה נכון.

<ליאת קליין: אני אתחיל מזה שאנחנו פנינו כבר מזמן, לא רק בהקשר של עבירות מחשב, על זה שצריכה להיות איזו שהיא תכנית לאומית, לא תכנית לאומית לטיפול בעבירות מין, אלא בכל נושא המניעה, שחלק מזה זה גם הסוג הזה של עבירות, גם בבתי ספר כמובן, בתיכונים, אבל גם בכלל במקומות של טיפת חלב אפילו והסברים להורים איך מתמודדים בשלב מאד מאד בסיסי, כי השיח החברתי משתנה היום וצריכה להיות לזה מודעות ומה עושים עם זה.

<ליאת קליין: צריכה להיות תכנית לאומית כזאת.

<ליאת קליין: אנחנו עכשיו עושות איזה שהוא שיתוף פעולה גם עם פורום נערות על המפה של הג'וינט, התכנית נמצאת בכתיבה ואנחנו מאד מקוות שהמדינה תאמץ תכנית כזאת, כי זה דבר בסיסי וראשון בחשיבותו, אני חושבת.

<ליאת קליין: אז כבר זה נעשה ואני מקווה שהדבר הזה יוסדר.

<ליאת קליין: אני אגיד עוד שני דברים על האכיפה.

<ליאת קליין: זה נכון וצריך לברך ואמרתי את זה גם בדיון הקודם, שיש פה גידול דרמטי במספר החוקרים ובהתייחסות של המשטרה לזה באופן חיובי, וזה שאנחנו ככה חוזרות ומעלות כאן את מספר התקנים ואת מספר כוח האדם, זה דווקא בגלל שאנחנו רואות חשיבות לפעילות של המשטרה ואת החשיבות של זה אנחנו מביאות לכאן.

<ליאת קליין: אני מביאה את זה לכאן בגלל שיש השפעה לחדר הזה ולמקום הזה על התקציבים, ולפנות לאנשים שמכתיבים את התקציבים האלה, לאן הם ילכו ולאן הם יופנו.

<ליאת קליין: וזה נכון, יש הרבה סוגים של עבירות.

<ליאת קליין: אני חושבת שריבוי גם בדיונים והפניות בתקופה האחרונה, ולשנייה אני לא עושה את ההבחנה בין חוק הסרטונים לבין עבירות מין אחרות, שהן דרך המחשב.

<ליאת קליין: זו תופעה הולכת וגוברת, זו תופעה שכולנו קצת חסרי אונים מול המספרים המאד מאד גדולים.

<ליאת קליין: 50 תלונות בחצי שנה זה הרבה.

<ליאת קליין: אני ממש בטוחה שזה קצה הקרחון בלבד לגבי התופעה הזאת, וכולנו חסרי אונים.

<ליאת קליין: זה אומר שצריך להכריז כאן מלחמה על הדבר הזה וזה בכל המישורים, ובין היתר גם בעוד פעילות יזומה, בעוד עבודה.

<ליאת קליין: אם אתרים כאלה עדיין קיימים ולא מספיק הגענו אליהם – צריך לראות איך זה קורה ואיך אנחנו לא מגיעים לזה.

<ליאת קליין: וצריכה לצאת מהוועדה הזאת איזו שהיא אמירה שגם מופנית לרמה של תקנים ושל סדרי עדיפויות ודיברת פה על תעדוף, וזה קורה גם במקומות בעולם וגם אצלנו אנחנו מגדירים את התעדוף.

<ליאת קליין: ו-90 חוקרים לעבירות מחשב בכלל – בעיני זה עדיין מעט.

<גלעד בנט: לא, אבל יש איזה שהוא בז לא נכון לגבי המספרים.

<גלעד בנט: זה לא 90 חוקרים.

<ליאת קליין: זה מספר שעלה פה.

<אייל כהן: במערך הסייבר יש 95 חוקרים.

<אייל כהן: הטיפול בעבירות האלה הוא - - -

<ליאת קליין: כן, ביחידות.

<גלעד בנט: אנחנו נותנים מטריה מקצועית כשצריך להעתיק חומר מחשב לשאר התחנות, אבל זה לא ש-90 אנשים מטפלים.

<גלעד בנט: אם היו 90 אנשים מטפלים גם בעבירות האלה, לא היו לך 50 תיקים, אני אומר לך באחריות.

<ליאת קליין: נכון, אבל אני מדברת דווקא על ההיבט של ההסרה, של חיפוש התכנים דווקא בהיבטים היותר ....

<ליאת קליין: לא טיפול בתלונה מול המתלוננות, שבשביל זה יש את תחנות המשטרה.

<ליאת קליין: אני דווקא מדברת על הפעולות האחרות.

<ליאת קליין: אנחנו שמענו פה, ולא אמרתי קודם תודה לספיר על מה שאמרת, אבל באמת יש נשים שבכלל לא יודעות שהסרטונים שלהן מופצים ושהן תגלנה את זה - - -

שולי מועלם-רפאלי: שזה לדעתי הרוב.

<ליאת קליין: ופה יש עבירה ופה צריך דווקא את העשייה של יחידות המחשב, ולכן אני מדברת דווקא פה על הנתונים וזו קריאה שאמורה לעזור לכם, שאמורה לגרום למקבלי ההחלטות לעזור לכם להיות יחידה קצת יותר גדולה, עם קצת יותר כוח וקצת יותר השפעה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה ליאת.

<ליאת קליין: אני רק אגיד עוד משפט אחד, שגם ברמת הטיפול וההתאמה לטיפול, צריכה להיות התאמה למרכזי הסיוע ורואים את זה, אבל בכלל הבנה רב מערכתית של התוצאות, ודיברת כאן, חברת הכנסת קריב אמרה כאן אמירה נורא חשובה על המגזרים השונים ושבמקומות מסוימים זה ממש סכנת נפשות, ואי אפשר להתעלם מזה שנשים נמצאות היום במקלטים בגלל שהופצו סרטונים שלהן.

<ליאת קליין: הן נמצאות במקלטים אין לנו היום הוסטלים, אין לנו יכולת לתת להן מענים, לאותן נשים שהולכות למקומות של נשים מוכות.

<ליאת קליין: זה לא הכתובת.

<ליאת קליין: אז גם מבחינת השירותים והטיפול צריכים להיעשות משהו.

שולי מועלם-רפאלי: ברור.

שולי מועלם-רפאלי: וכיוון שכפי שפתחתי, חלק מהיושבים סביב השולחן היום יושבים פה שוב ושוב, אז נזכיר את התחלת הדיונים אתמול על הטיפול בנשים, נערות ונערים בזנות בחברה הערבית, שהתחלנו אתמול וההמשך שאמור להיות ולהאיר בזרקור את החברה החרדית וחברות מסורתיות שונות.

שולי מועלם-רפאלי: אז אני מאד מצטרפת למה שאת אומרת.

שולי מועלם-רפאלי: עורכת הדין מי-טל גרייבר-שוורץ, בבקשה, תציגי את עצמך לפרוטוקול וגם למי שלא מכיר אותך.

<מי-טל גרייבר שורץ: אני מנהלת את עמותת איגוד האינטרנט הישראלי.

<מי-טל גרייבר שורץ: אנחנו פועלים ללא מטרות רווח ואני חושבת שאנחנו הפתרון ללא תשלום לכל מה שהוצג פה.

שולי מועלם-רפאלי: או שמא נאמר יצירת הבעיה לכל מה שהוצג פה.

<מי-טל גרייבר שורץ: אני לא חושבת, אבל תיכף נתייחס.

<מי-טל גרייבר שורץ: יש לנו קו פתוח.

שולי מועלם-רפאלי: תוכלי לתת את המספר?

<מי-טל גרייבר שורץ: בטח – 39700911.

<מי-טל גרייבר שורץ: יש מענה אנושי 24 שעות ביממה, אחרי שעות הפעילות זה עובר לטלפון שעונה בלילה, ובעצם אנחנו מטפלים בכל הפגיעות באינטרנט, בשיתוף פעולה עם קואליציה של ארגונים, חלקם ארגונים ממשלתיים.

<מי-טל גרייבר שורץ: אנחנו בקשר מול משטרת ישראל, מול משרד החינוך, מול שפ"י.

<מי-טל גרייבר שורץ: הוזכרה פה השאלה של מה קורה אם משהו קורה בלילה ולמחרת בבוקר הילד מגיע לבית הספר, אז יש לנו קשר עם שפ"י, עם מישהו שאנחנו יכולים גם באמצע הלילה להרים טלפון ולהגיד תשמעו, זאת הבעיה ולהקפיץ דרכם את מנהל בית הספר ואת המורים וליידע את כל מי שצריך.

<מי-טל גרייבר שורץ: יש לנו קשר גם מול ארגונים – פייסבוק, גוגל, טוויטר, סקייפ.

<מי-טל גרייבר שורץ: אנחנו מוגדרים בכל הארגונים האלה כמה שקוראים – דגלנים – שאנחנו יכולים להתריע.

<מי-טל גרייבר שורץ: סרטונים יורדים תוך שעות בודדות, שזה שונה מאשר כשבן אדם בעצמו מבקש את ההסרה.

<מי-טל גרייבר שורץ: הם לא מסירים הכל, אני חייבת להגיד, הם מסירים לפי הכללים שלהם, אבל הרבה מאד מהסרטונים, בטח ובטח סרטונים כאלה, יורדים ומוסרים.

<מי-טל גרייבר שורץ: הזכרתם פה את החברה הערבית, אז זאת חברה שבאמת אנחנו מקבלים ממנה יותר פניות מאשר בממוצע ממה שבחברות אחרות.

<מי-טל גרייבר שורץ: אנחנו מתמודדים עם זה.

<מי-טל גרייבר שורץ: פנתה אלינו בחורה מהחברה הערבית שהארוס שלה לשעבר העלה דף בפייסבוק שהציג אותה כזונה.

<מי-טל גרייבר שורץ: איימו עליה בנושא של כבוד המשפחה.

<מי-טל גרייבר שורץ: תוך שלוש שעות מהרגע שפנינו לפייסבוק – דף הפייסבוק הזה ירד והיא הייתה צריכה להתמודד עדיין עם האמירות בתוך החברה שלה, אבל לפחות כבר לא היה את זה ברשת.

יפעת קריב: אז איך אתם מסבירים אתר כמו ד'צו?

<מי-טל גרייבר שורץ: קודם כל אני לא הייתי מודעת אליו.

<מי-טל גרייבר שורץ: ישר כשהתחלתם לדבר עליו - - -

יפעת קריב: הוא כבר קיים הרבה מאד שנים, מסתבר.

יפעת קריב: לפחות משנת 2007.

<מי-טל גרייבר שורץ: אז לא הכרתי.

<מי-טל גרייבר שורץ: ישר כשסיפרת על זה שלחתי כבר מייל לאנשים שלנו בתמיכה, בשביל לבדוק מה אנחנו יכולים לעשות.

שולי מועלם-רפאלי: אתם מהווים איזה סוג, ואני לא יודעת אפילו אם זה חוקי או לא, אבל כיוון שאתם האיגוד הזה, לכם יש איזו שהיא אפשרות למנוע אתרים כמו האתר הזה?

שולי מועלם-רפאלי: איך הדבר הזה עובד?

שולי מועלם-רפאלי: שוב, אמרתי, אני לא באפס, לדעתי אני בין 1 ל-2 במקרה הטוב, בהבנה של ה - - -

<מי-טל גרייבר שורץ: אז אנחנו לא יכולים להוריד אתרים בגלל התוכן, אנחנו לא משטרת ישראל ולא - - -

שולי מועלם-רפאלי: לא, בסדר.

שולי מועלם-רפאלי: איפה אתם במניעה של הדבר הזה?

שולי מועלם-רפאלי: איפה החלק שלכם?

שולי מועלם-רפאלי: אני שמחה וגאה על הקו הפתוח שלכם, אני ממש אפרסם אותו גם ואנחנו גם נכניס אותו למסקנות הדיון הזה.

שולי מועלם-רפאלי: אבל איפה אתם בראשוניות, בתהליך הראשון של הפצת התמונות האלה?

<מי-טל גרייבר שורץ: חלק מהפעילות של האיגוד, והיא הפעילות שמאפשרת לנו בעצם לעשות את כל הדברים הטובים שאנחנו עושים, זה לרשום דומיינים.

<מי-טל גרייבר שורץ: זאת אומרת כל דומיין שמסתיים בנקודה IL, חייב להירשם באיגוד, אבל - - -

שולי מועלם-רפאלי: ישראליות ערומות.

<מי-טל גרייבר שורץ: רגע, זהו.

<מי-טל גרייבר שורץ: אנחנו לא יכולים להגיד – הדומיין הזה לא בסדר כי התוכן שיגיע אחרי שהדומיין יעלה, לא יהיה בסדר.

שולי מועלם-רפאלי: לא, אבל אי אפשר להגיד שדומיין כמו ישראליות ערומות הוא לא תקין?

<מי-טל גרייבר שורץ: אנחנו לא, אלא אם כן נקבל צו של בית משפט ואז נוכל.

<קריאה: למה צריך צו של בית משפט?

<קריאה: זה היגיון ברור.

<מי-טל גרייבר שורץ: אבל אנחנו לא אחראים להחליט אם זה בסדר, לא בסדר, אם זה תוכן שהוא תוכן פורנוגראפי.

שולי מועלם-רפאלי: לא, בעצם הביטוי הזה – ישראליות ערומות – אין אמירה פוגענית, שהיא הבסיס לזה שהוא לא יכול להיות דומיין באינטרנט?

<מי-טל גרייבר שורץ: אנחנו פועלים ברמה אתית, לא ברמה משפטית, ושוב, אנחנו לא בית משפט, אנחנו לא יכולים לבוא ולקבוע שהדומיין הזה יורד כי הוא לא מוצא חן בעינינו.

<מי-טל גרייבר שורץ: אנחנו לא באזור של הרשת ואנחנו לא אמורים להיות שם.

<מי-טל גרייבר שורץ: אנחנו כן בקשר, ולפני שבועיים בערך פורסמה כתבה מאד לא ראויה באתר פרוגי, שפונה אל בני נוער ופורסמה שם כתבה איך תשיגי עבודה יותר טוב על ידי כך שתשכבי עם ה - - -

שולי מועלם-רפאלי: כן, תבואי עם חצאית מיני שיראו לך את הקצה שאת לא לובשת תחתונים.

שולי מועלם-רפאלי: כאילו, דברים איומים ונוראים.

<מי-טל גרייבר שורץ: כן, כל מיני דברים כאלה.

<מי-טל גרייבר שורץ: אז לחץ שלנו על מנהל האתר גרם להסרת הכתבה הזאת ואנחנו בקשר.

<מי-טל גרייבר שורץ: העזרה שאנחנו צריכים, ואני מאד מעריכה את ספיר שהגיעה לפה, אבל אחת הבעיות שלנו להגיע לתודעה הציבורית זו העובדה שהאנשים שפונים אלינו בדרך כלל אחר כך לא מוכנים להתראיין ולהגיד – קרה לנו ופנינו והנה הם עזרו לנו, והעובדה הזאת גורמת לכך שהעיתונאים לא כל כך רוצים לכתוב כתבות על הקו הפתוח, כי אין להם את הסיפורים שיעשו את זה מאד - - -

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לשאול אותך, הרי אפשר לחסום דברים באינטרנט.

<מי-טל גרייבר שורץ: ספקי האינטרנט יכולים לחסום, זה שוב, זה משהו שהם - - -

שולי מועלם-רפאלי: איפה עמדת איגוד האינטרנט ביחס לחסימה של תכנים?

<מי-טל גרייבר שורץ: אנחנו לא - - -

יפעת קריב: תראי, נכנסנו לאתר של דצ'ו, אתה כותב וזה מופיע לך ראשון, רשמתי את זה אפילו לא נכון וזה עדיין הופיע לי ראשון.

יפעת קריב: לאחר מכן, תוך שנייה נכנסתי לפורום של ישראליות ערומות ומתחת יש פורום ישראליות ערומות VIP, ובתוך הפורום הזה, כיוונו אותי כרגע, מצאתי איך להימנע מהצעת חוק הסרטונים, איך להוכיח לבית משפט שהגולש הסביר שבעצם אין ברצונו והוא עשה את זה בתום לב.

יפעת קריב: כאילו שמסביר למשטרה איך בתום לב מפיצים תמונות.

יפעת קריב: יש ממש הסבר בתוך האתר, איך למרות שאתה צופה באתר ואתה מפיץ את הסרטונים, אם תתנהל ככה וככה, אתה בעצם מוכיח שאתה לא עונה על חוק הסרטונים – אז כאילו אל תדאגו, אנחנו מסבירים לכם איך להתחמק מהחוק.

<אייל כהן: פה עולה חשד לכאורה לביצוע עבירה של שיבוש הליכי משפט.

שולי מועלם-רפאלי: את זה אנחנו נשאיר לכם.

יפעת קריב: אבל בשנייה אחת, מכאן, נכנסתי ויש פה הסבר בתוך אתר באינטרנט איך להמשיך להסתכל באתר הזה וחוק הסרטונים שחוקק עכשיו לא יפיל אתכם, אם תגידו שזה נעשה בתמימות, בתום לב.

שולי מועלם-רפאלי: יכול להיות שהוועדה צריכה להגיש תלונה למשטרה על האתר הזה.

יפעת קריב: לא, הם רושמים פה שזה לא במקום ייעוץ משפטי.

שולי מועלם-רפאלי: הכוכבית הבלתי - - -

<עילית אפשטיין: הם לא רוצים תביעה על רשלנות בייעוץ מקצועי.

יפעת קריב: כן, ואז הם רושמים – המשך שיתוף פעולה פורה, הדברים הטובים באמת מצויים בפרטים הקטנים.

יפעת קריב: הנה הפרטים הקטנים, איך להתחמק מהחוק.

שולי מועלם-רפאלי: כן.

שולי מועלם-רפאלי: מי-טל, אני עצרתי אותך בשאלה שלי איפה איגוד האינטרנט ביחס לחסימות של תכנים.

<מי-טל גרייבר שורץ: בחסימות של תכנים – אנחנו עודדנו, אפשר להגיד אפילו גרמנו לחוק שעבר פה על ידי חבר הכנסת אלכס מילר בכנסת הקודמת, שמאפשר לכל מי שמעוניין לקבל תוכנות סינון חינם.

<מי-טל גרייבר שורץ: אנחנו לא מאמינים בחסימת תכנים שהיא חסימה גורפת ואז רק מי שרוצה צריך, אבל שוב, זה לא קשור לבעיות האלה.

<מי-טל גרייבר שורץ: אנחנו לא מאמינים בזה מכיוון שאנחנו מאד מאמינים בחינוך, אנחנו מאמינים בזה שהבעיות הן ברשתות חברתיות ותוכנות סינון לא יחסמו את הבעייתיות, להיפך.

שולי מועלם-רפאלי: כן, אבל את יודעת, כשיש מלחמה כל כך כוללת, להגיד אנחנו לא מאמינים בזה וכן מאמינים בזה, זה טיפה טיפה להגיד אני בוחר - - -

<מי-טל גרייבר שורץ: תשמעי, זה קודם כל עניין של גישה.

<מי-טל גרייבר שורץ: אני מאמינה שאנחנו עושים המון והקו הפתוח מוכיח את זה.

<מי-טל גרייבר שורץ: מעבר לזה, דיברתם פה על חינוך, אז הצד השני של הפעילות הזאת שלנו זה להגיע להמון המון מקומות ולהסביר לפני שהדברים קורים, לתת את כל הטיפים, אם זה להורים, אם זה למורים – איך אפשר לזהות כשהילד שלך נפגע, איך אפשר למנוע את זה מראש.

שולי מועלם-רפאלי: תודה, תודה רבה.

<מי-טל גרייבר שורץ: כל עזרה, שיתוף פעולה מבורך.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: אני אבקש ממך, רחל, לתת את הפן שלך, באמת את אותו מסד נתונים שקיים אצלך.

שולי מועלם-רפאלי: יפעת הפנתה שאלה, שמההיכרות שלי איתך ממקומות אחרים בכנסת, אז על השאלה של יפעת – מה צריך לתקן בחוק הזה מבחינת מערכת האכיפה.

<קריאה: להסיר את התום לב.

שולי מועלם-רפאלי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: בסדר.

<רחל גרייבן: אז אולי אני אפתח ואומר, הרבה מהדברים הוזכרו, אבל מול פגיעה שכולנו יכולות להזדהות איתה, תמיד יהיה פער בין הדברים שנעשים ותמיד נרצה לעשות יותר ואני חושבת שכן היה כאן ניסיון לדון איפה נמצאים הפערים האלה, וגם בהיבט של החקיקה, אני חושבת שבאמת הרבה מהפערים נוגעים לקשיים או לסוגיות שנוגעות למרחב האינטרנטי ולכל מה שכרוך בזה.

<רחל גרייבן: אלה המקומות שהם באמת תנאים ייחודיים בהיבט הזה, לעומת עבירות מין אחרות.

<רחל גרייבן: מבחינת הנתונים, בשבוע שעבר ראש חטיבת החקירות היה כאן בוועדה ובאמת הציג נכון לשבוע שעבר שנפתחו 37 תיקים בגין העבירה הזאת.

<רחל גרייבן: מהבדיקה שלי אתמול נפתחו 50 תיקים, כשתיקי חקירה - - -

יפעת קריב: כשהוגשו כתב אחד או שניים.

<רחל גרייבן: רוב התיקים עדיין נמצאים, או רובם המוחלט, נמצאים בחקירה.

<רחל גרייבן: מבחינת תהליך הזמנים וההתפתחות, אני גם חושבת שהדברים תוארו.

<רחל גרייבן: אני גם אציין בהקשר הזה שמספר התיקים האלה לא מביא לאותו מספר כתבי אישום.

שולי מועלם-רפאלי: זה ברור.

<רחל גרייבן: וזה מכמה סיבות.

<רחל גרייבן: גם מהסיבות של בכלל ההליך ואפשרות שתיק יגיע לכדי כתב אישום, אבל גם מההיבט שהבדיקה שלנו בעצם מתאפשרת אודות לסעיף עבירה ייחודי שנוגע לעבירה הזאת, ועל סמך זה אנחנו בודקים.

<רחל גרייבן: כלומר, יכול להיות מצב שתיק לא נפתח בגין הסעיף הזה, אבל פרקליט כן יראה שבזה מדובר ועל זה הוא יגיש כתב אישום ואלה המקרים שאנחנו לא נדע.

<גלעד בנט: וזה כבר קרה.

<רחל גרייבן: עכשיו זה מבחינת המספר, כן מבחינת הדברים שנאמרו לגבי הלמידה של החוק הזה.

<רחל גרייבן: גם הנחיות הופצו אצלנו במשטרה לגבי החוק בשלבים ראשונים.

<רחל גרייבן: העברנו הרצאות לגבי החוק הזה ורענון במטרה באמת-.

<רחל גרייבן: פתיחת התיקים מלמדת בעיני על מודעות לדבר גם בקרב הציבור, אבל גם בקרב החוקרים וכמובן שהדברים ממשיכים להיות מעוברים בתכנים.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: יפעת, לפני שאני מסכמת.

שולי מועלם-רפאלי: כן, בבקשה.

<גלעד בנט: רק עוד דבר אחד.

<גלעד בנט: אני חושב שהחוק מצוין, הוא מאפשר באופן עקרוני למשטרה - ואני רוצה לומר שהבעיה היא לא בחוק - הוא מאפשר למשטרת ישראל לאכוף אותו בצורה טובה.

<גלעד בנט: יש צווארי בקבוק שאנחנו פועלים לפתור אותם במישורים המשפטיים במקביל.

<גלעד בנט: רק כדי לסבר את האוזן, ישראל עומדת לחתום בתקופה הקרובה על אמנת מועצת אירופה בנושא פשעי סייבר – אמנת בודפסט.

<גלעד בנט: במסגרת האמנה, הרכיב המרכזי של האמנה זה הקמת מוקדים 24/7 בתוך משטרת ישראל, מוקד משטרתי שיוכל לדבר עם מוקדים במהלך כל שעות היום ולהגיש בקשות להקפאה מיידית של נתונים שנמצאים בחברות ששומרות חומר מחשב, נתוני IP.

<גלעד בנט: זה הולך להקל על פתיחת צוואר הבקבוק.

<גלעד בנט: אני לא חושב שהבעיה היא בחוק.

<גלעד בנט: החוק מצוין.

<גלעד בנט: זה פשוט התאמה של מנגנונים, מנגנוני אכיפה, לעידן המודרני.

שולי מועלם-רפאלי: לעידן החדש שכולנו נמצאים בתוכו ולומדים אותו.

שולי מועלם-רפאלי: תודה.

שולי מועלם-רפאלי: חברת הכנסת יפעת קריב, מילות סיכום שלך לפני שאני מסכמת.

יפעת קריב: מיד.

שולי מועלם-רפאלי: בבקשה, ספיר.

<ספיר - שם בדוי: רציתי לשאול את אייל כמה שאלות.

<ספיר - שם בדוי: אני לא תמימה, זאת אומרת אני הגעתי לפה וכמו שאמרתי לא סיפרתי על זה לאף אחד, ועד שסוף סוף אני מדברת על זה זה עושה לי מאד טוב, אבל אני לא תמימה לחשוב שיסירו את זה.

<ספיר - שם בדוי: זה יעלה שוב וזה באינטרנט ובטלפונים של אנשים ובמחשבים.

<ספיר - שם בדוי: אני כנראה צריכה לחיות את חיי במחשבה שזה יכול לצוף מתי שהוא ואני אצטרך לחיות עם זה, לקחת אחריות על הדבר הזה.

<ספיר - שם בדוי: אבל ברמה של האתר הזה, באמת אני רוצה לשאול שאלה תמימה: יש פה מקום לתביעה ייצוגית?

<ספיר - שם בדוי: זאת אומרת כשאני התקשרתי למנהל האתר, מעבר לזה שהוא אמר לי – אני מקבל 1,000 שיחות כאלה ביום – הוא גם אמר לי והמליץ לי לשמור את הפרטים של הפוסט שעלה עם המשתמש, זאת אומרת שהכתובת שלי תהיה המשתמש ולא הוא.

<אייל כהן: יש לו אינטרס להצית את האש.

<ספיר - שם בדוי: בוודאי, בוודאי.

<ספיר - שם בדוי: עכשיו אני בתור בן אדם תמים שמובך וכל הסיטואציה הזו לא נעימה לו, אז אני אומרת אוקיי, לא משנה, לקחת את הפרטים שלו או לא, אבל באמת לבן אדם הזה אין שום אחריות על התכנים שנכנסים לאתר?

<ספיר - שם בדוי: זה לא נשמע לי סביר.

<ספיר - שם בדוי: אני אומרת המקרה שלי – אוקיי, אני אחיה עם זה.

<ספיר - שם בדוי: אבל זה לא נראה לי סביר שהבן אדם הזה, שהדבר הזה פועל, רץ, ואף אחד לא יכול לקחת על זה אחריות.

<ספיר - שם בדוי: זה פשוט נראה לי לא סביר.

<ספיר - שם בדוי: איפה נופלת האחריות?

<ספיר - שם בדוי: זאת אומרת אם אני עכשיו לדוגמא ארצה להגיש תביעה אזרחית, פלילית, לא משנה, למי אני פונה?

<ספיר - שם בדוי: לאתר?

<ספיר - שם בדוי: למשתמש?

<ספיר - שם בדוי: אם אני אפנה לבעל האתר – הוא מחויב לתת לי את הפרטים?

שולי מועלם-רפאלי: לא, את פונה למשטרה.

שולי מועלם-רפאלי: המשטרה צריכה לעשות את התהליכים האחרים.

<ספיר - שם בדוי: לא, אני רוצה לדעת.

<ספיר - שם בדוי: בעל האתר מחויב לתת לי את הפרטים של מי שהעלה את התמונה, או שהוא יכול להגיד – אני לא חייב לעזור לך עד שתביאי צו.

<אייל כהן: התשובות הן לא לחלוטין ברורות, אבל הן בוודאי לא קטגורית נגדך, נגדנו.

<אייל כהן: צריך לבדוק את זה.

<אייל כהן: הסוגיה העקרונית, המשפטית הגדולה היא מה היא האחריות הנזיקית של, אם בכלל, שקיימת לספק אינטרנט.

<אייל כהן: יש על זה כל מיני פסיקה בארץ ובעולם, פסיקות סותרות.

<אייל כהן: זה לא נקי מספיקות.

<אייל כהן: צריך לבדוק את זה על ידי עורכי דין שמתמחים בתחום.

<אייל כהן: אני מכיר כמה, אני יכול להפנות אותך.

<אייל כהן: אפשר לבדוק את זה.

<אייל כהן: אפשר לבקש דרך המשטרה או לא רק דרך המשטרה – צו שיפוטי להורות לו, במסגרת תביעה אזרחית, לחייב אותו למסור מידע.

<אייל כהן: יש מה להילחם.

<אייל כהן: יש מה לנסות.

<אייל כהן: אני בפירוש לא יכול לבוא ולהגיד שתמונת המצב המשפטית היא כזו שבואו נתייאש, אין מה לעשות.

<ספיר - שם בדוי: לא, פשוט מעניין אותי אם באמת אין עליו אחריות, אלא רק על המשתמשים באופן ספציפי.

<אייל כהן: זה לא נקי מספיקות.

<אייל כהן: יש ויכוחים לגבי הרמה העקרונית – מה האחריות של ספק שירות, אבל אני אישית מאמין שקטגורית יכולים להיות מקרים שבהם כן יימצא חבל מתאים ונדמה לי שיש אפילו תקדימים.

<אייל כהן: צריך לבדוק את זה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו צריכים לסכם.

<סיוון זקן: סליחה, שמי סיוון, אני עובדת בעמותת לדעת לבחור נכון.

<סיוון זקן: התקשרה אלינו בשבוע שעבר נערה שהפיצו תמונות שלה בווטסאפ, ואז פניתי גם לקו החם.

<סיוון זקן: בגלל שזה לא אינטרנט - - -

<מי-טל גרייבר שורץ: עם ווטסאפ יש בעיה.

שולי מועלם-רפאלי: נכון, גלעד פתח ואמר שאת המעט שעוד יש ברשתות החברתיות, או את ההרבה – תלוי – אין בתוכנות המסרונים.

<בושרה חלאילה: כן, סליחה, שמי בושרה חלאילה ואני במקצועי יועצת ארגונית.

<בושרה חלאילה: כנראה שאני הנציגה היחידה של המגזר הערבי.

שולי מועלם-רפאלי: נכון.

<בושרה חלאילה: אני יכולה לתת לכם תמונת מצב של תוהו ובוהו.

<בושרה חלאילה: אני מציגה את הדברים שהתייחסה אליהם ליאת, על נשים שהגורל הביא אותן להיכנס לאיזה מקלט או לאיזה מסגרת, המגזר יכול להדיח אותן ולנדות אותן בעקבות דברים שהופצו, ולאו דווקא שאותה בחורה כן עשתה את הדבר הזה.

<בושרה חלאילה: יכול להיות שימוש בכל מיני תכנים ואפליקציות וכל מיני תככים כדי לזייף – פוטושופ וכאלה.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו חייבים לסיים.

<בושרה חלאילה: ממש משפט אחרון.

שולי מועלם-רפאלי: אין בעיה.

<בושרה חלאילה: כי החכמה לפי דעתי, שהעבודה תעשה פשוט שאם תהיה ענישה ואכיפה לדבר זה.

<בושרה חלאילה: זה שפונים לאותו אתר ומורידים את אותה כתבה או את אותו סרטון, זה לא עושה את העבודה כי בעוד מספר דקות הדבר הזה יכול - - -

שולי מועלם-רפאלי: לעלות במקום אחר.

<בושרה חלאילה: נכון.

שולי מועלם-רפאלי: תודה.

יפעת קריב: טוב, אני אסכם בקצרה.

יפעת קריב: רק באמת להגיד לך ספיר, שוב פעם המון המון תודה על זה שבאמת והיית אמיצה ונחשפת ככה ושיתפת אותנו, כי הרבה פעמים אנחנו מדברים פה על עובדות ועל ניירות ועל דוגמאות, וברגע שמגיע בן אדם זה אמיתי, עם הסיפור שלו זה משנה את הכל בבית הזה.

יפעת קריב: אני רוצה להודות לכם, לוועדה וליושבת הראש – חברת הכנסת שולי מועלם – על קיום הדיון הזה.

יפעת קריב: אני לא רוצה כל כך לסכם, כי אנחנו בעצם באמצע ואני באמת חייבת לציין שמהמקום שהיינו נמצאים בו לפני חצי שנה או לפני שנה, כשחוקקנו את החוק, אני מרגישה הרבה יותר שיתוף פעולה גם עם המשטרה וגם עם הפרקליטות וגם עם כל הארגונים.

יפעת קריב: כך שאני באמת רוצה להגיד שאני מרגישה שאנחנו כן נמצאים באווירה מאד טובה ובעבודה משותפת.

יפעת קריב: אנחנו פונים אליכם, אנחנו מדברים איתכם ולהיפך, ואני יכולה להגיד שמהלך העבודה שנוצר פה הוא מהלך טוב, כשאני חושבת שאמרנו את זה, המחוקקות של הכנסת הנוכחית, שלא באנו לריב אתכם, לא באנו עכשיו לגעור ולצאת לתקשורת.

יפעת קריב: הרבה פעמים אחרי דיונים אנחנו לא רצות ומפרסמות את זה בעיתונות ולא עושות מזה סיפור.

יפעת קריב: באנו לשנות למען האוכלוסייה.

יפעת קריב: אני מגיעה מהתחום של עבודה סוציאלית, עבדתי עם נוער, צעירים ונשים לפני שהגעתי לכאן.

יפעת קריב: המטרה שלי באמת לסייע ולעזור.

יפעת קריב: באתי להקל, שתהיה כתובת לפנות אליה, שתהיה דברים שהם בעצם איכות חיים לאזרחים שלנו, בעיקר לאזרחים שנמצאים במצוקה להרבה יותר קלים ולהרבה יותר טובים, ואז את אני מביאה לעולם החקיקה.

יפעת קריב: אז אני באמת רוצה להודות על שיתוף הפעולה ולהגיד נפגשנו היום, ניפגש שוב בטח בקרוב.

יפעת קריב: נמשיך לעקוב אחרי זה ובאמת תודה רבה, הבאתם תמונת מצב מאד חשובה.

יפעת קריב: זה לא שאני מרוצה, זו רק תמונת מצב, אנחנו ממשיכים לעבוד וזאת התחושה – יש עבודה.

יפעת קריב: אז תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה.

שולי מועלם-רפאלי: אז גם אני אפתח בתודה לספיר.

שולי מועלם-רפאלי: חז"ל כבר דיברו אותנו שדאגה בלב איש ישיחנה.

שולי מועלם-רפאלי: אז אני מודה לך שמצאת בנו את המקום שמאפשר לך לדבר.

שולי מועלם-רפאלי: אני מאחלת לך שבעזרת השם תצמחי מתוך המקום הקשה הזה שנקלעת לתוכו.

שולי מועלם-רפאלי: אני בטוחה שיש לך יכולת אדירה לעשות טוב דרך הסיפור האישי שלך להרבה מאד נשים, צעירות, צעירים שנקלעים לסיטואציה הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי רואה בתופעה הקשה הזאת, של הפצת סרטונים ותמונות עירום או תמונות אחרות ברשת, תופעה חמורה שיש למגר אותה.

שולי מועלם-רפאלי: היא נוגדת את הערכים הבסיסיים שלנו של כבוד האדם וזכות האדם על חייו ועל המרחב הפרטי וגם הציבורי של כולנו.

שולי מועלם-רפאלי: הוועדה סבורה שההתמודדות עם התופעה צריכה, כמו שנאמר כאן, להתחיל בחינוך ובהסברה, בשיתוף של כל הגופים – גם גופי החינוך, גם איגוד התוכן, גם עמותות שעוסקות בזה וכמובן גופי האכיפה.

שולי מועלם-רפאלי: הוועדה קוראת לנפגעות ולנפגעים שמוצאים את תמונותיהם, ולמרות האירוע הקשה שהם מתחילים להיות בתוכו – להגיש תלונה במשטרה.

שולי מועלם-רפאלי: לפעול להסרת הסרטונים בכל הדרכים שניתנות להם.

שולי מועלם-רפאלי: להשתמש בקו הפתוח החינמי שמוצע על ידי איגוד האינטרנט ולא לוותר על הזכות שלהם כנפגעי עבירה – לדעת מה קורה עם התהליך, עם התלונה שהם הגישו – בכל שלב.

שולי מועלם-רפאלי: הוועדה תקיים, אמורה לקיים בעזרת השם סיור ביחידת הסייבר המשטרתית, כדי לעמוד מקרוב, ללמוד בעיקר על הפעילות ואיך אנחנו יכולים להביא את שיתוף הפעולה הזה קדימה יותר.

שולי מועלם-רפאלי: אני מאד מקבלת כאן את האמירה של ליאת.

שולי מועלם-רפאלי: גם מהבית הזה צריכה לצאת אמירה ברורה להעלות לדרגה גבוהה יותר את סדר העדיפות – גם התקציבי, של מניעת עבירות ברשת.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו נמשיך, כמו שיפעת אמרה, לעקוב אחרי יישום החוק וננסה להבין מתוך המציאות - שאתם נוגעים בה יום יום ואנחנו נוגעות בה בעקבות התלונות – איך אנחנו משפרים יותר ויותר את החוק המצוין שכבר נחקק בכנסת הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה לכולכם.