ועדת המשנה למגזר הערבי, כנסת 19, פרוטוקול מספר 2, 2014-06-24 12:00

אחמד טיבי: שלום לכולם.

אחמד טיבי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת המשנה לענייני החברה הערבית בוועדת הכספים.

אחמד טיבי: הנושא היום הוא תעסוקת עובדים ערבים בשירות הציבורי – תמונת מצב.

אחמד טיבי: להזכירכם, בשתי הקדנציות שקדמו עמדתי בראש ועדת חקירה פרלמנטארית לקליטת ערבים בשירות הציבורי, שתפקידה היה לבדוק, לבחון היבטים שונים של קליטת ערבים או אי קליטת ערבים בשירות הציבורי, את החסמים העומדים בפני תעסוקת ערבים, את המנגנונים והדרכים להסרת החסמים, מה הממשלה עושה, מה יעדי הממשלה והמדיניות.

אחמד טיבי: מבחינת מספרים אני רוצה לציין שכשהתחילה העבודה ההיא לפעול, נדמה לי שעמדנו אז על 4.5 אחוזים שיעור הערבים בשירות הציבורי, כאשר אנחנו מהווים כ-20% מכלל האוכלוסייה.

אחמד טיבי: כיום שיעור הערבים עומד על כ-8%, 8% פלוס.

אחמד טיבי: תיכף נשמע מספרים מנציב שירות המדינה.

אחמד טיבי: עדיין יש בעיה בשלושת הדרגים הבכירים בשירות המדינה מבחינת ייצוג ערבים, שם הייצוג הוא תת ייצוג בולט.

אחמד טיבי: בשנת 2012, נדמה לי, פג תוקף החלטת הממשלה לגבי היעד ההוא, של 10%.

אחמד טיבי: גם היעד של החלטת הממשלה, היעד עצמו לא הושג, אבל החלטת הממשלה פגה.

אחמד טיבי: ובדרך כלל הממשלה, ללא יעדים או החלטות – לא עושה מאמצים כדי לקיים משהו שלא קיים, אבל למרות זאת אנחנו רוצים לשמוע משלושה אנשים חשובים בתפקידי מפתח, נציגי הממשלה, לגבי היעד, לגבי הדרך להסרת חסמים והאפשרות של העדפה מתקנת, כדי לצמצם את הפער.

אחמד טיבי: מימין לשמאל, נציב שירות המדינה, מר משה דיין, שעוסק רבות בנושא הזה.

אחמד טיבי: הופיע מספר פעמים בפני הוועדה, ועדת החקירה הפרלמנטארית בזמנו; הגברת אמי פלמור, מנכ"לית משרד המשפטים, שהיא כיום נדמה לי יושבת ראש הוועדה להסרת חסמים; סגן שר האוצר, חבר הכנסת מיקי לוי, איימן סייף, ראש הרשות לפיתוח כלכלי במשרד ראש הממשלה.

אחמד טיבי: אני מברך את חבר הכנסת עפו אגבאריה שהגיע ונמצאים כאן נציגי העמותות האזרחיות, שחלקם הרב השתתף בדיוני ועדת החקירה הפרלמנטארית אז.

אחמד טיבי: אני מברך גם את עורך דין אפי נווה שהגיע, נציג לשכת עורכי הדין, נדמה לי יושב ראש לשכת עורכי הדין במחוז תל אביב, שמניסיון העבר מאד מתעניין ועוסק בנושא הזה.

אחמד טיבי: נשמע את דעתו ואת דעת האחרים גם בהמשך.

אחמד טיבי: אני ברשות

אחמד טיבי: כם רוצה, אחרי הפתיחה הזאת, לתת את הבמה לנציב שירות המדינה, כדי להציג לנו תמונת מצב עכשווית מבחינת מספרים ועובדות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: בבקשה אדוני.

אחמד טיבי: ואני כמובן, ברשותך, רוצה להודות ליושב ראש הכנסת וליו"ר ועדת הכספים על שאפשרו לנו לקיים את הישיבה המשודרת בשידור חי לציבור בשעה כזאת, ביום שלישי.

אחמד טיבי: בבקשה אדוני.

משה דיין: אדוני, אני מתכבד לבוא פעם שלישית או רביעית בהקשר הזה.

אחמד טיבי: נכון, אני מודה לך.

משה דיין: ללא ספק נושא חשוב.

משה דיין: עם כל העומסים שאנחנו חווים בנציבות, הרפורמה וכו', הנושא הזה ממש ממש על סדר היום ואני שמח לומר נתונים באמת שמעודדים.

משה דיין: זה לא אומר שהכל נעשה, יש הרבה מה לעשות, אבל אני חושב שחווינו בשנתיים האחרונות עשייה חסרת תקים מאז קודם המדינה בנושא הזה.

משה דיין: אחרי הרבה דיבורים, הרבה הבטחות, של כל מיני כאלה ואחרים, אני חושב שהיום אני יכול לבוא עם קבלות.

משה דיין: אז כך: היום אחוז הערבים, בני המיעוט הערבי, לא כולל סח"ש – סח"ש זה סטודנטים, בעיקר סטודנטים, אז אנחנו כבר חצינו את קו ה-9%.

משה דיין: אם אני כולל גם סטודנטים, כאלה עובדים שעתיים מה שנקרא, שזה לא עובדים שזה מקום עבודתם, אז אנחנו ב-8.65%.

משה דיין: נתון חשוב מאד והוא נוסף, שמה שנעשה על ידי למעשה בשנתיים האחרונות, בצעד – אפילו הייתי קורא לו אגרסיבי – של ייעוד משרות לבני האוכלוסייה הערבית: אנחנו פשוט אישרנו תקנים, כל תקן שלישי בגדול, באופן כללי, למעט מקרים חריגים, סומן לאוכלוסייה הערבית בלבד.

משה דיין: הצעד האגרסיבי הזה הוא לא פשוט כי הוא אנטי תכנוני.

משה דיין: הוא גם גרם הרבה בעיות ליחידות מסוימות, כי זה גם מושפע מנתונים גיאוגרפים.

משה דיין: זה לא פשוט להגיד ליחידה שבאזור שאין מספיק – ובצפון זה יותר קל - לפי חלוקת הארץ, אבל עשינו את זה.

משה דיין: ולכן אני רוצה לומר לכם שהיום מסומנים 1,560 משרות.

משה דיין: כמובן שכל משרה בשירות המדינה פתוחה גם לערבים גם ליהודים, גם לאחרים.

משה דיין: אבל יש 1,560 משרות לערבים בלבד, מתוכן 321 פנויות, כלומר מחכות לאיוש.

משה דיין: בהנחה שמאיישים אותן – 321 משרות – אז אני כבר מגיע ל-9.435%.

משה דיין: לא סתם אני אמרתי בהנחה.

משה דיין: יש לנו לא מעט משרות מיועדות, שאנחנו מתקשים לאייש אותן, או בגלל העדר הגשת מועמדויות, או גם בגלל מיעוט מועמדויות.

משה דיין: לכן אנחנו צריכים לתקוף את הנקודה הזו, לדעתי הרבה יותר חזק מהיתר, כי אנחנו כבר במצב שאנחנו לא מצליחים לקבל או להיות אטרקטיביים, מקום שאנחנו נותנים את התקנים.

משה דיין: אבל לדעתי זה נתונים, אני חושב שהם, לא יודע, אותי הם משמחים.

משה דיין: הנתונים שאמרתי, עלייה באחוזים כמו שאנחנו חווים, היא עליה ריאלית.

משה דיין: לשון אחר, נניח בשנת 2002, לא, ניקח את שנת 2004, או את סוף 2003 – מה זה הנתונים מול היום – היה 5%, אבל ה-5% היו מקרב 55,000 עובדים מדינה.

משה דיין: כשאני מדבר היום על 9.4% - זה לא מ-55,000, אלא זה השיעור הריאלי ומתוך הגידול הריאלי גם של שירות המדינה, שכבר מתקרב ל-73,000.

משה דיין: כלומר, הגידול הוא ריאלי.

משה דיין: רוצה לומר, אנחנו גדלים גם במספרים וגם באחוזים, למרות שגם שירות המדינה, מתוך האחוז של שירות המדינה, גם גדל.

משה דיין: אז אדוני יושב הראש, זה לא מספיק.

משה דיין: צריך עוד.

משה דיין: אנחנו מדברים על 20% מהאוכלוסייה ואדוני הזכיר את החלטות הממשלה.

משה דיין: אני רץ קדימה, אדוני, עם החלטה ובלי החלטה.

משה דיין: אנחנו לא שינינו בדרכנו דבר אם יש החלטת ממשלה או לא.

משה דיין: היעד הוא יעד, גם של נציבות שירות המדינה.

משה דיין: במקביל רבותי, חוץ מההישגים האלה, זה לא נגמר בזה.

משה דיין: זה גם טיפולים פרטניים, ואני אזכיר את זה, אני לא אוהב לציין את זה, אבל נניח צוערים לשירות המדינה.

משה דיין: זו יחידת עילית, 30 מצטיינים שבמצטיינים בשנה, והם דור העתיד של הניהול בשירות הציבורי, בין היתר.

משה דיין: זו עתודה ניהולית קלאסית.

משה דיין: אדוני יושב הראש, אנחנו עושים הכל שגם האוכלוסייה הערבית תהיה שם.

משה דיין: אם היא לא תהיה שם - היא לא תגיע מחר לרובד הבא של הניהול הבכיר.

משה דיין: ולצערי, אנחנו גם שם לא עשירים במתמודדים.

משה דיין: היה מקרה שערבי או ערביה, לא חשוב, שבחרנו והיא החליטה או החליט לפרוש.

משה דיין: אדוני, מקרה כזה, אותו מועמד או מועמדת נקראו אלי לשיחה של שעה אם לא יותר, כדי לומר – תהיה פה.

משה דיין: תהי פה.

משה דיין: זה חשוב לנו, אגב, והצלחתי באותו מקרה.

משה דיין: אז אני מדגים לך מהמקרה הזה.

משה דיין: גם בתחום החינוך אנחנו משפיעים הרבה מאד, לרבות יצירת מנגנוני התאמה, אני אקרא לזה, לא העדפה, התאמה בבחינות, פקטורים למיניהם, כדי לפצות על הפערים אולי התרבותיים וגם של שפת האם וכיוצא באלה.

משה דיין: אז גם שם, גם מבחינת תשומת הלב הרבה מאד לנושא, באמת בכל התחומים.

משה דיין: לדעתי הגיעה השעה.

משה דיין: אחרי שעשינו את המאסה, השיטה יחסית תפסה משהו, שיטת האחד שלוש שדיברתי בה.

משה דיין: במסגרת הרפורמה בשירות המדינה הוקם בשנה האחרונה אגף לתכנון אסטרטגי, ברשותו של מר רונן שפירא שיושב מאחורי.

משה דיין: אנחנו קיבלנו החלטה שהתחום הזה יישב בתכנון האסטרטגי בנציבות.

משה דיין: נטפל בזה ברמות תכניות החומש וכו', ברמת הערכות המצב השנתיות והתלת שנתיות שעושים למשרדי הממשלה, ואז נאחוז את השור בקרניו.

משה דיין: לא בקצה של התהליך, שזה מאוחר, אלא עוד בשלב התכנון.

משה דיין: לכן הכוונה שלנו בשנה הזו לעבור פאזה לרמת התכנון האסטרטגי מול כל משרד ומשרד.

משה דיין: תכנון אסטרטגי אגב זה לא רק הנושאים האלה, זה כל הנושאים שנוגעים לניהול הון אנושי, אבל בין היתר אנחנו נעמוד על כך שהמשרדים יצטרכו להתמודד גם עם הסוגיה הזו ולתכנן, ושנרד לרמת המשרדים.

משה דיין: למה אני אומר את זה?

משה דיין: כי יש משרדים שהמצב שם טוב יותר, ויש משרדים שהמצב שם פחות טוב.

משה דיין: ואנחנו צריכים לתפוס ולשים דגשים יותר על המקומות אשר חלשים יותר, או שיש יותר חסמים ולתת - - -

עפו אגבאריה: אולי אתה יכול לפרט יותר בעניין הזה, באיזה משרדים, שאנחנו נהיה קצת יותר בקיאים בעניין.

משה דיין: אנחנו לא מסתירים כלום, הדו"חות באינטרנט, מי שרוצה לראות.

משה דיין: אני מעדיף לא - - -

אחמד טיבי: לא, לא, עדיף לפרט אדוני.

משה דיין: אני אקריא עכשיו עשרות מסמכים?

אחמד טיבי: לא עשרות.

אחמד טיבי: מי המשרדים המצטיינים.

עפו אגבאריה: לא עשרות, כן, רק מי המצטיינים ומי המפגרים.

עפו אגבאריה: אולי לצורך הדגמה.

משה דיין: בואו נאמר לא ברמת משרד, ברמת מערכת בריאות, היא חצתה את קו ה-10%.

משה דיין: אין לי פה את הנתון, אבל - - -

<רונן שפירא: 10.68% אדוני הנציב, אני אעזור לך.

משה דיין: אוקיי.

משה דיין: יש יחידות במשרד הבריאות שאפילו אנחנו חוצים את קו ה-30%.

משה דיין: היה על זה דיון.

עפו אגבאריה: כמו רופאים למשל.

משה דיין: גם רופאים.

עפו אגבאריה: אבל רופאים לא, עוד לא.

משה דיין: רופאים, אחיות.

עפו אגבאריה: אחיות כן, אבל רופאים עוד לא הגיעו, לא, לא.

משה דיין: לא, אני מדבר בסכומים מוחלטים.

עפו אגבאריה: אז נשמע עוד.

אחמד טיבי: מערכת הבריאות אמרנו.

משה דיין: אם אתם רוצים אני אקריא לכם.

משה דיין: אני פשוט לא ערכתי את הדברים לפי זה.

משה דיין: מרכז בריאות הנפש באר שבע – 500 עובדים, 30 ערבים.

משה דיין: אברבנאל – יש לי שם 20 עובדים מתוך 460.

משה דיין: אני עושה לגמרי אקראי, אני לא מתכנן.

משה דיין: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה – 63 עובדים מול 1,030 עובדים.

אחמד טיבי: אחוז?

משה דיין: לא, אני לא חישבתי, אדוני.

אחמד טיבי: סטטיסטית זה חשוב בסטטיסטיקה.

משה דיין: אז אני מוכן.

משה דיין: אין לי בעיה שיעבדו את זה תיכף ונאמר את זה.

משה דיין: אני לא ידעתי שרציתם לדעת את זה.

אחמד טיבי: לגבי משרדי ממשלה למשל – כלכלה, שיכון.

משה דיין: בוא נראה.

עפו אגבאריה: אנחנו לא שואלים לגבי שירות בתי הסוהר או משטרה או דברים כאלה.

עפו אגבאריה: משרדים.

משה דיין: אדוני, זה לא אצלי.

<אמי פלמור: במשרד המשפטים אנחנו עומדים כיום על קרוב ל-8.5% אם זה עוזר לכם, לצורך המחקר הזה כרגע.

משה דיין: משרקד הכלכלה – 78-80 עובדים בערך, מ-1,400 עובדים בערך.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: סיימת?

משה דיין: אז רוצה לומר, אני רק רוצה לסגור את המעגל: אנחנו בתחום התכנון האסטרטגי הולכים להשקיע בזה.

משה דיין: זה הצעד הבא.

משה דיין: אני רק רוצה לסגור את דברי.

משה דיין: רבותי, אני חושב שנעשה פה מאמץ אדיר.

משה דיין: הנתונים העיקריים הוצגו בפניכם.

משה דיין: היום, בשירות המדינה, אני אמרתי שיש לו 6,430, בערך 6,500 עובדים.

משה דיין: ורק שנכיר את הנתונים, בסוף שנת 2011 – היו לנו 4,980 עובדים, והמספרים מדברים.

משה דיין: זו פחות או יותר התקופה שאני מעדכן.

אחמד טיבי: תודה אדוני.

אחמד טיבי: תרשה לי לשאול אותך שתי שאלות לגבי הדברים שאתה אמרת.

אחמד טיבי: אמרת שיש 320 משרות פנויות ואין מספיק מועמדים ערבים שיאיישו את המשרות האלה, או שלא ניגשים.

אחמד טיבי: שאלתי אדוני, מה אתם עושים כדי לשווק, לפרסם את המשרות האלה.

אחמד טיבי: האם יש שיווק אקטיבי, לא רק פרסום המשרות; ולמה אין תכנית לכל משרד ומשרד, עם יעדים ברורים, כדי לנצל את 320 המשרות האלה.

אחמד טיבי: השאלה השנייה, התייחסותך למה שאמרתי בהקדמה, שבשלושת הדרגים הבכירים בשירות המדינה, כמעט ואין ערבים.

משה דיין: כך: לגבי למה אין תכניות, אני סיפרתי שלפני שנה בדיוק אגב, ב-30 ביוני, ממשלת ישראל קיבלה החלטה על רפורמה, על פי דו"ח ועדה שעמדתי בראשה, וחלק מיישום הרפורמה הזו זה הנושא של תכנון אסטרטגי, וגם סיפרתי שהקמנו השנה אגף.

משה דיין: התכנון האסטרטגי נולד אגב גם לתת מענה לייצוג נשים, מענה לזה שעוד – 3, 4, ו- 5 שנים – יהיו לנו מספיק רופאים במערכת הבריאות ומספיק מהנדסים במקומות שצריך וכו' וכו'.

משה דיין: ולכן אני מודה, כל התחום של התכנון האסטרטגי - לצערי אני אומר את זה - הוא חדש בשירות המדינה.

משה דיין: יושב פה מנהל היחידה.

משה דיין: היחידה החלה את עבודתה.

משה דיין: לראשונה בתולדות המדינה נערך מסמך שנקרא – הערכת מצב שנתית של ההון האנושי בשירות המדינה.

משה דיין: לכן זה עוד לא נעשה אדוני, ולכן זה ייעשה.

משה דיין: זה שם.

משה דיין: עד לפני שנה לא הייתה הפונקציה הזאת, וככה אני מתחבר לכל המהלך הכולל אגב, שנעשה בשירות המדינה בתחום ניהול ההון האנושי.

משה דיין: אגב, לדעתי זה היה הפספוס המרכזי.

משה דיין: כי לטפל במקרה פה, עוד מכרז שם, בקצה התהליך, זה מעט מדי ומאוחר מדי.

משה דיין: אם מטפלים בראשית ההליך, עוד לפני שיוצאים לדרך, עוד לפני שהגיעה שנת 2016 ושנת 2017 ו-2018, הסיכוי שלך, סוף מעשה במחשבה תחילה, הוא הרבה יותר גבוה להצליח.

משה דיין: ועובדה, כי כולם דיברו ודיברו ודיברו.

משה דיין: אבל ביום שגוף המטה אמר – רבותי, מתחילת התהליך של התכנון אני פה קובע כללים ולא בקצה של התהליך, שזה ועדת המכרזים הבכירה, בבקשה, הנתונים מדברים בעד עצמם.

משה דיין: המספרים אולי לא מספיקים, אבל אי אפשר להתווכח שהם חסרי תקדים והם לדעתי גם נאים מאד.

משה דיין: זה אחד.

משה דיין: לגבי הסגל הבכיר:

דב חנין: אדוני, השאלה של יושב ראש הוועדה הייתה מאד קונקרטית.

דב חנין: אתם אומרים 320 משרות - - -

<קריאה: על שיווק ופרסום.

דב חנין: השאלה מה קורה איתן.

דב חנין: כשאנחנו מצרפים את השאלה הזאת עם הנתונים שכולנו יודעים, שבציבור הערבי יש מצוקה מאד גדולה של אנשים, במיוחד בוגרים של השכלה אקדמאית, הכשרה אקדמית, שאין להם תעסוקה, השאלה היא למה שני הדברים האלה לא נפגשים?

עפו אגבאריה: יש פה כשל.

משה דיין: יש נתונים שאני לא אוהב לדבר בהם, לא כי אני חס וחלילה מסתיר משהו או מתבייש, כי זה עלול להישמע כתירוץ, ואני לא רוצה לתרץ תירוצים, אגב - גם אם הם טובים.

משה דיין: אז אם הובלת אותי לשם, אדוני, אני אומר משהו.

משה דיין: האוכלוסייה הערבית היא כ-20%.

משה דיין: הבעיה היא שבהגשת המועמדויות – באזור ה-5%.

משה דיין: כלומר, רוצה לומר - - -

אחמד טיבי: למכרזים הכלליים.

משה דיין: לא, לא, באופן כללי.

עפו אגבאריה: כן, אבל מה הסיבה?

משה דיין: אני מביא עובדה.

משה דיין: עכשיו, אפשר לנתח אותה.

משה דיין: למה אני לא אוהב להביא את הנתון הזה, כי אומרים זה תירוץ שלו למה הם לא ניגשים.

משה דיין: אז אני אומר לא.

משה דיין: אני קיבלתי על עצמי, למרות הנתון הזה, אנחנו רואים את עצמנו מחויבים לעוד ועוד, וכל הזמן להכות על חטא שזה לא מספיק.

משה דיין: אבל למה זה קורה?

משה דיין: אני מניח, כלומר אני חוקר בינוני, אבל מהניסיון שלי, חלק נובע מהסיבה הגיאוגרפית.

משה דיין: חלק.

משה דיין: השלטון הישראלי יושב בירושלים ולא בנצרת או בואך צפון הארץ ויש פיזור.

משה דיין: ואנחנו רואים אגב - - -

אחמד טיבי: והסיבה השלישית?

אחמד טיבי: משבר אמון.

משה דיין: אני מסכים איתך.

משה דיין: זה כנראה.

משה דיין: יש.

משה דיין: אמרו לי ואני מקבל.

משה דיין: אגב, בשיקולים סובייקטיביים אין מה להתווכח.

משה דיין: אם אומרים לי שיש אנשים שהם לא מאמינים שאתה באמת רוצה אותם, אז אני בבעיה.

משה דיין: אני לא אומר – זו בעיה שלו.

משה דיין: אני באמת רוצה.

משה דיין: אני לא אומר את זה ובגלל זה אני מקפיד, אבל יש את הבעיה.

משה דיין: עכשיו, מה פותר לכאורה את בעיית האמון?

משה דיין: התקן המיועד.

משה דיין: התקן המיועד אומר – תשמע, לשם יכול לגשת רק מועמד מהאוכלוסייה הערבית.

משה דיין: אתה לא צריך לחשוש שהם סתם אומרים – בוא, בוא, בוא, ובסוף הם יודעים את מי יבחרו.

משה דיין: גם שם, אדוני יושב הראש, חברי הכנסת, גם שם עדיין התפוסה נמוכה.

משה דיין: ולכן חייב להיות הסבר גם שנובע יכול להיות ממשהו יותר עמוק.

משה דיין: אני מנסה לנתח, אבל - - -

עפו אגבאריה: אין מספיק מועמדים מוכשרים למקומות האלה?

משה דיין: חס וחלילה.

עפו אגבאריה: או שפשוט לא הגיעו אליהם?

משה דיין: לא, לא, שנייה.

משה דיין: אני לא אומר את זה לרגע.

משה דיין: אבל יחד עם זאת, אני רוצה לומר משהו גם כדי שאובן.

משה דיין: כשיש משרה פה בירושלים, במשרד ממשלתי, מקצועית כזו או אחרת, יש משרות, שבמכרזים הכלליים יש מאות מועמדים ואם זה מיועד, יש מועמדים אחדים.

משה דיין: עכשיו רבותי, הסטטיסטיקה, אמרו לי משהו על סטטיסטיקה.

משה דיין: בסטטיסטיקה, הסיכוי שלך למצוא מתאים או מתאים אחד מתוך 300, ויושבת לידי מנכ"לית משרד המשפטים, היא תספר לכם על מכרזים של 5,000 מועמדים ו-2,000 מועמדים.

משה דיין: הסטטיסטיקה גם כנראה, מתוך 2,000 מועמדים, אפילו יותר בפרקליטות, בשוק עריכת הדין – הסיכוי לברור 10, כשיש לך 1 מתוך 4, אז אני בבעיה.

משה דיין: ואני כל הזמן אומר, באמת, ואני חושב שזה גם חובה.

משה דיין: רבותי, אני יושב פה כפקיד, מנסה לעשות את המיטב, אבל כל אחד, וזה כבר תפקיד של כל אחד להגיד רבותי – אי אפשר רק להגיד צריך- צריך.

משה דיין: בואו ניגש.

משה דיין: אגב, אני אמרתי, אני הלכתי לשפרעם.

משה דיין: אני בכל הזדמנות אומר, רבותי, אני אמיתי.

משה דיין: אני באמת רוצה אתכם.

משה דיין: אני מקפיד הקפדה מטורפת כמעט, שבכל המקומות, בכל הרצועות של העתודה הניהולית, ואני יודע שאני כבר לא אקצור את הפרות האלה, אבל רבותי, אם בדרג הביניים לא יהיה לנו מספיק עובדים ערבים – אז ביום המחר הם לא יגיעו לדרג הבכיר, כי הדרג הבכיר, על פי השיטה ההגיונית, נבחר במכרזים פנימיים בדרך כלל, ולכן מקור ההזנה לסגל הבכיר זה הרצועה שמתחתיות.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: מר דיין, אני בטוח אשוב אליך בהמשך.

אחמד טיבי: ברשותך, אני רוצה לתת לסגן שר האוצר, חבר הכנסת מיקי לוי לומר את דברו, אבל אני אוסיף שאלה, לפני שאדוני מתחיל.

אחמד טיבי: יש החלטת ממשלה – 8822, תכנית שיווק והסברה.

אחמד טיבי: מה נעשה בתכנית הזאת ולמה מממשלת ישראל לא מקבלת החלטה חדשה, היות וההחלטה הקודמת על ייצוג הולם של 10% - הסתיימה, פגה בשנת 2012.

אחמד טיבי: יש לקונה של שנתיים.

אחמד טיבי: מה נעשה ומה לא נעשה.

אחמד טיבי: אני גם רוצה להקריא, בעקבות השאלה של חבר הכנסת עפו אגבאריה, נתונים של משרדים הראויים לגנאי, שהייצוג הערבי בהם מביך.

אחמד טיבי: נדמה לי שחלק מהם אין בהם ערבים: המשרד לשירותי דת, ואגב אלה נתונים משנת 2012, אני מבקש לתקן אותי אם יש פה פקיד ממשלתי.

<קריאה: שירותי דת ייעודי, אתה מתכוון.

אחמד טיבי: שירותי דת.

<קריאה: אבל זה ... ...

אחמד טיבי: נו אז מה אם זה מטפל ביהודי?

אחמד טיבי: ערבי לא יכול להיות אחראי או לטפל בנושאים של יהודים, או שרק יהודי יכול לטפל בנושאים של ערבים?

אחמד טיבי: למשל.

אחמד טיבי: למשל יש במשרד הפנים יחידה שמטפלת בשירותי דת מוסלמים, שהאחראי עליה הוא לא מוסלמי.

אחמד טיבי: נראה לכם למשל שמוסלמי יטפל ביהודים או מוסלמי יהיה אחראי על שירותי דת נוצרים או דרוזים למשל?

אחמד טיבי: לא יהיה במדינה הזאת.

אחמד טיבי: לא יתנו לו.

אחמד טיבי: אבל למה על מוסלמים תמיד אפשר לשים לא מוסלמי כאחראי, במיוחד בנושאי דת?

אחמד טיבי: לא נראה לכם שזה משהו אפרנטי?

אחמד טיבי: מוזר?

אחמד טיבי: ביזארי?

אחמד טיבי: אדנותי?

אחמד טיבי: אוקי, משרד לשירותי דת אמרנו.

אחמד טיבי: לשכת הפרסום הממשלתית.

אחמד טיבי: כמה ערבים יש שם?

אחמד טיבי: אני מבקש תשובה.

אחמד טיבי: נדמה לי שזו לשכה נטולת ערבים.

אחמד טיבי: גם חלוקת הפרסומת והתעמולה והפרסום לעיתונות ולאמצעי התקשורת הערביים, היא נמוכה ביותר.

אחמד טיבי: המשרד לנושאים אסטרטגיים כתבו לי – אני לא רוצה ערבים שם.

אחמד טיבי: המשרד לאזרחים ותיקים – מעט מאד ערבים.

אחמד טיבי: משרד התחבורה – נמל חדרה – אין.

אחמד טיבי: אין ערבים.

<דניאל בן משה: אבל יש בסך הכל 67 עובדים במשרד.

אחמד טיבי: מתוך?

<דניאל בן משה: מתוך כ-1,000 ודווקא לא בתפקידי משרדות שהן רק לערבים.

אחמד טיבי: כלומר, 6.7%.

אחמד טיבי: מרכז גריאטרי ראשון לציון – אין שם ערבים.

אחמד טיבי: מכון לבטיחות בדרכים, לשכת הבריאות מחוז תל אביב וכדומה.

אחמד טיבי: אבל חברות בולטות בתחום האפליה בקבלת ערבים לעבודה – חברת החשמל, רשות שדות התעופה ורכבת ישראל.

אחמד טיבי: חברת החשמל, רשות שדות התעופה ורכבת ישראל.

אחמד טיבי: אדוני סגן שר האוצר, בבקשה.

מיקי לוי: אני אקדים ואומר, חבר הכנסת טיבי, שלגבי כל הנושא של הפרסום, ההחלטה שהסתיימה בשנת 2012 מצויה במשרד ראש הממשלה.

מיקי לוי: לטעמי, כל נושא השיווק כמובן - לטעמי אין איזה שהם חסמים תקציביים.

מיקי לוי: אם משם יגידו שיש חסמים תקציביים – אנחנו נפתור אותם.

מיקי לוי: אני רוצה להגיד משהו קצת בחלקת אלוהים הקטנה שלי, היא לא כל כך גדולה, והצטרף לנציב שירות המדינה, שחלה התקדמות בלתי רגילה כשאנחנו מדברים על סדר גודל של 8.65% בתעסוקה בסדר הכולל של כולם.

מיקי לוי: אז נכון שאם ניקח את נמל חדרה לצורך העניין, אז אולי לא תמצא - - -

דב חנין: זה של סך הכל סד"ק עובדי המדינה?

מיקי לוי: כן.

מיקי לוי: וזה לא מספיק.

עפו אגבאריה: וכמה בנמל אשדוד – זה הרבה יותר טוב?

עפו אגבאריה: או בנמל חיפה?

מיקי לוי: חברים, אני הרי לא אוכל להגיד על משהו נתון ספציפי, מה עוד שזה לא בתחום אחריותי.

מיקי לוי: אני חושב שזה לא מספיק, שצריך לעשות הרבה הרבה הרבה יותר.

מיקי לוי: אני חושב שאזרחיה הערבים של מדינת ישראל הם חלק ממדינת ישראל, חלק מההוויה וחלק מהתרבות, וצריך להמשיך בדרישה ובכיוון לשלב אותם.

מיקי לוי: אני יכול להגיד לך, שמתוך 5,000 איש ברשות המיסים, יש סדר גודל של 401, יכול להיות שב-1 אני טועה, אני לא יודע, 401 שזה בסך הכל כ-8% ברשות המיסים, הם תושבים ערביים ואני מברך על כך.

עפו אגבאריה: כי היא מי שגובה כספים.

עפו אגבאריה: הרשות לא נותנת כספים.

מיקי לוי: אתה שוכח כל פעם כשאתה בא אלי שאתה רוצה - - -

עפו אגבאריה: הביטוח לאומי למשל.

מיקי לוי: כל פעם שאתה בא אתה רוצה תקציב, אז מאיפה אני נותן לך?

מיקי לוי: מהבנק של אבא שלי או מבית הדפוס הפרטי שלי?

מיקי לוי: ממש לא.

מיקי לוי: מרשות המיסים שגובה מסים במדינה דמוקרטית, וטוב שכך.

<עטא אבו מדיעם: במחוז דרום כמעט ואין, טיבי.

<עטא אבו מדיעם: אין אף ערבי.

אחמד טיבי: אין ערבים.

<עטא אבו מדיעם: אין.

<עטא אבו מדיעם: אני מהנגב, אני מרהט.

אחמד טיבי: למרות שיש בקשות.

אחמד טיבי: אני יודע שאנשים מהדרום מאד רוצים.

מיקי לוי: אתה בטוח?

<עטא אבו מדיעם: כן.

מיקי לוי: כי אני הולך לבדוק אותך.

<עטא אבו מדיעם: אני סגן ממלא מקום ראש העיר של רהט.

מיקי לוי: אני אבדוק את זה.

מיקי לוי: תשאיר בבקשה את הטלפון שלך אצל גיא, שעובד איתי ואני אבדוק את זה, כי אני לא מסוגל לתת ספציפית, מתוך 72 משרדים.

מיקי לוי: אני רק מציין שאנחנו מדברים על כ-8% ורק בשנה הזאת נוספו כ-300 תקנים, שהיו פתוחים לכל, לכל מכל וכל, ובמקומות מסוימים ביקשתי, דרשתי שיהיו הן חרדים והן ערבים, כי אני לא יכול לקיים את הרשות ללא הייצוג.

מיקי לוי: לשמחתי היו 4,000 איש קופצים על 300 משרות, כאשר הדרישה היא לרואי חשבון, כלכלנים, מפקחי מס, מבקרי מס במע"מ ואני מאד מקווה שבשנת התקציב 2015, כדי להגביר את האכיפה ואת ההרתעה ובהחלט את המאבק בהון השחור, להביא עוד מסים למדינת ישראל, כי זה נשמת הקיום שלנו בארץ הזאת, כי בלי זה אי אפשר יהיה להתקיים – אנחנו נפתח עוד משרות ואני בהחלט פתוח בעניין הזה למועמדים ערבים.

מיקי לוי: כן, במשרד האוצר האחוזים הם נמוכים, וזה צויין.

מיקי לוי: אני מניח שבמשרד המשפטים זו אותה בעיה.

מיקי לוי: הבעיה הגיאוגרפית.

דב חנין: מה באגף התקציבים, אגב?

<קריאה: אני תיכף אדבר על זה.

מיקי לוי: אוקי, הבעיה היא גיאוגרפית.

מיקי לוי: בבקשה?

דב חנין: כמה ערבים עובדים באגף התקציבים?

מיקי לוי: בודדים.

מיקי לוי: בודדים.

מיקי לוי: גם משרד האוצר הוא לא גדול.

מיקי לוי: כמה רפרנטים - - -

עפו אגבאריה: יש משרדי ממשלה בנצרת – כמה אחוז העובדים בנצרת מבין הפקידים, מתוך - - -

<קריאה: אני אשמח להגיד משהו.

אחמד טיבי: הנתונים הם בידי המנכ"לית.

אחמד טיבי: היא עוד מעט - - -

עפו אגבאריה: אבל בכל המשרדים, לא במשרד אחד – כמה מתוכם ערבים וכמה יהודים, בנצרת?

עפו אגבאריה: איפה שאין בעיה גיאוגרפית.

מיקי לוי: אמרתי שבסך הכל 8.65% ואני אשמח למצוא אותם, תראה, בסך הכל כמכס, מע"מ וכל מה שהם רוצים, מעברי גבול, מס הכנסה, מקרקעין.

מיקי לוי: יש בסך הכל כ-70 משרדים וזה מונה כ-5,000 איש, מתוכם, אמרתי כ-400-401 עובדים, שזה כ-8%, בתוכם יש עובדים בהחלט בכירים ואני מוצא לנכון לשלב יותר.

מיקי לוי: יש נתון שאומר שמי שיבוא לעבוד בירושלים, אם הוא בגיל 30 לצורך העניין עד גיל 67, יציאתו לפנסיה, מדינת ישראל תממן 2,000 שקלים שכר דירה.

מיקי לוי: זה אפילו לא אקוויוולנטי לעולה חדש שמקבל מהמדינה כל כך הרבה שנים סיוע בשכר דירה.

מיקי לוי: אז אני חושב שעשינו רבות ואני חושב שעשינו צעדים בלתי רגילים בעניין הזה.

מיקי לוי: אני חושב שאם אני לוקח את הסך הכל הכללי, אז נכון שאם אני פורט את זה לנמל חדרה אז אולי לא נמצא פה ולא נמצא שם, אבל בסך הכל 8.65%, דהיינו חסר 1.35% כדי לעמוד ביעד שקבעה הממשלה ל-10%, אנחנו ממש כמטחוי קשת לעניין הזה.

מיקי לוי: חובתנו, אני אומר חובתנו ואני אומר את זה חובה לעצמי ולא רק מן הפה אל החוץ, אני מתכוון לכך.

מיקי לוי: ואני אם אצליח להביא עוד משרות פנויות לגביית מסים אמיתיים ולמאבק בהון השחור לרשות המיסים, אז אני גם אקלוט בהחלט, ברצון רב מועמדים ערבים למפקחי מס - בוגרי כלכלה, בוגרי ראיית חשבון, חשבונאות.

מיקי לוי: אנחנו צריכים להמשיך ולהיאבק כדי להשלים את ה-1.35%.

מיקי לוי: אין כרגע חסמים תקציביים.

מיקי לוי: אני אומר: אין חסמים תקציביים ואם יהיו – אני מתחייב לפתור אותם.

זהבה גלאון: מאחר שחבר הכנסת טיבי יצא רגע, אני שוקלת להשתלט על הוועדה.

מיקי לוי: רגע, אני רוצה להבין, חברת הכנסת גילאון, חבר הכנסת העביר לך את המנדט?

מיקי לוי: אני לא בטוח שהוא מוותר על כיסאו כל כך מהר.

מיקי לוי: הנה הוא חזר.

מיקי לוי: היא כבר רצתה להשתלט על הכיסא שלך.

אחמד טיבי: מי?

מיקי לוי: זהבה.

אחמד טיבי: את יודעת כמה אנשים ניסו?

זהבה גלאון: פשוט רק בגלל הוועדה הזאת ביטלנו עם חבר הכנסת סלומינסקי את הישיבה עכשיו.

זהבה גלאון: אז רציתי לנצל את העובדה ש - - -

אחמד טיבי: גם מתנהל מאבק קונספירטיבי נגד המשך קיום הישיבה הזאת ברגע זה.

אחמד טיבי: היועצת המשפטית אומרת שאסור לנהל אותה עכשיו כאשר יש ועדת כספים וכו' וכו'.

אחמד טיבי: אז התבטלה ישיבת ועדת הכספים בהחלטה.

זהבה גלאון: אני מבקשת להגיד שיושב הראש - - -

אחמד טיבי: עולה לי בבריאות להגיד עליו מילה טובה, תני לי.

זהבה גלאון: במחווה של רצון טוב ביטלנו את הוועדה ובאנו אליך.

אחמד טיבי: אז בהחלטה משותפת בין מרצ לבין חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, יושב ראש ועדת הכספים, התבטלה ישיבת ועדת הכספים, כדי לתת לוועדה הזאת להמשיך, מה עוד שהיא משודרת ויש אורחים שהגיעו מכל מקום.

אחמד טיבי: אנחנו נדון בעניין הזה.

זהבה גלאון: רציתי לנצל את ההזדמנות שיצאת ולהשתלט על הישיבה, אבל חזרת מהר.

אחמד טיבי: ההפיכה נכשלה.

דב חנין: אדוני סגן השר, בנבחרת הדירקטורים שגיבשתם, כמה אזרחים ערבים ישנם?

מיקי לוי: אין לי תשובה מן המותן ואני יכול להגיד לך דבר - - -

<דניאל גרא: נדמה לי ש-11.

דב חנין: מתוך מספר כללי?

<דניאל גרא: 140 ומשהו.

מיקי לוי: אבל אני יכול להגיד לך ששם, באמת, אם אנחנו נתחיל להתפשר על קריטריונים, אנא נגיע?

מיקי לוי: יש מקומות שלא מתפשרים.

עפו אגבאריה: רגע, על מה מתפשר?

מיקי לוי: תאמין לי, פסלו אנשים, פסלו - - -

עפו אגבאריה: מה זה מתפשר?

<דניאל גרא: אדוני סגן השר, אתה רוצה לומר שערבים במדינת ישראל - - -

מיקי לוי: זה מה שאמרתי?

<דניאל גרא: זה מה שהשתמע.

מיקי לוי: אל תפרשן את מה שאני אומר.

עפו אגבאריה: לא, זו המשמעות.

עפו אגבאריה: אתה אמרת להתפשר, זו המשמעות.

מיקי לוי: אתה אל תפרשן את מה שאני אומר, אדוני.

<דניאל גרא: אז בוא תאמר את זה ברור.

מיקי לוי: אל תגיד לי מה להגיד.

אחמד טיבי: אגב, מי שדיבר הוא ד"ר דני גרא, יועץ הוועדה הקודם, ועדת החקירה.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

מיקי לוי: אני אומר שיש קריטריונים ואני אשמח מאד אם ה-100 אחוז יהיו ערבים.

מיקי לוי: תראה איזה תשובה נהדרת נתתי לך.

<דניאל גרא: אבל משמחה לא הולכים לסופרמרקט.

עפו אגבאריה: זה כאילו מצד שני להגיד שאין שם את המספרים האלה.

מיקי לוי: אני לא אמרתי את זה.

<דניאל גרא: מכיוון שאדוני חבר כנסת, אני לא יכול - - -

אחמד טיבי: אדוני, סיימת?

מיקי לוי: כן.

אחמד טיבי: אני מודה לסגן השר.

אחמד טיבי: אני רוצה להעביר את זכות הדיבור למנכ"לית משרד המשפטים, הגברת אמי פלמור.

אחמד טיבי: אני גם מברך אותך על התפקיד החדש.

אחמד טיבי: כולם מצטרפים לברכות.

<אמי פלמור: תודה רבה.

אחמד טיבי: מדובר באשת מקצוע שזוכה לדברי הלל מימין ומשמאל.

אחמד טיבי: בבקשה, גברתי.

<אמי פלמור: אני יושבת פה קודם כל מתוקף תפקידי כיושבת ראש הוועדה להסרת חסמים.

<אמי פלמור: כמו שציין חבר הכנסת טיבי, נכנסתי לתפקיד שלי רק לאחרונה, לפני ארבעה חודשים, וכבר בכניסה לתפקיד הצהרתי שאחד הנושאים המרכזיים שעומדים על סדר היום, ולפני שידעתי שיש לי את הכבוד להיות יושבת ראש הוועדה הזאת, הוא הנושא של שילוב ערבים במשרד המשפטים.

<אמי פלמור: ואני רוצה להגיד לא כשירות לחברה הערבית, אלא קודם כל כשירות למשרד המשפטים.

<אמי פלמור: אני חושבת שמשרד כזה, שפרוש על פני כל הארץ, שנותן שירותים לכל אזרחי המדינה במגוון עצום של נושאים.

<אמי פלמור: היחידות שלנו – רק להזכיר לכם – כולם חושבים רק על הפרקליטות, על הסנגוריה הציבורית, אבל יש גם סיוע משפטי, השמאי הממשלתי הוא שלנו, רשם הפטנטים, בית הדין לעררים שנפתח כרגע.

<אמי פלמור: בקיצור, יחידות רבות וכמובן בתי הדין השרעיים והדרוזים, אבל את אלה נשאיר רגע בנפרד.

<אמי פלמור: חשבתי שבכל אחת ואחת מהיחידות שלנו – האזרחים שבאים לקבל שירות צריכים לפגוש אנשים כמוהם, מכל הגוונים ודוברי כל השפות, שמכירים את התרבות, את הקשיים, את הצרכים וכן הלאה.

<אמי פלמור: אז קודם כל כמשימה שלנו כמשרד.

<אמי פלמור: המשרד שלנו עומד כיום על סדר גודל של 8.5%.

<אמי פלמור: אני רוצה רגע לעזור לחברי, נציב שירות המדינה.

<אמי פלמור: פשוט הסתכלתי בנתונים בזמן שהוא דיבר.

<אמי פלמור: אחוז המתקבלים לשירות הציבורי בשנת 2012, מבני החברה הערבית, עומד על סדר גודל של 14.5%.

<אמי פלמור: כלומר, אחוז הקליטה הוא גבוה יותר מאשר אחוז העובדים הנוכחי בתוך השירות.

<אמי פלמור: אבל זה נכון שיש חסמים ואני רוצה לדבר על החסמים האלה, מכיוון שאני משקיעה בהם מחשבה רבה.

<אמי פלמור: קודם כל אני רק רוצה לציין לשאלתך, בלשכת הסיוע המשפטי שלנו, בנצרת, 35% מהעובדים הם בני החברה הערבית.

עפו אגבאריה: בנצרת.

<אמי פלמור: מוסלמים, נוצרים, דרוזים, צ'רקסים.

עפו אגבאריה: אז שם אין בעיה גיאוגרפית?

<אמי פלמור: לא, לא.

<אמי פלמור: אז אני קודם כל רק רוצה להדגים ואני רוצה לדבר על הנושא הזה משום שאחד - - -

עפו אגבאריה: לא, זה בסדר, אבל - - -

<אמי פלמור: לא, רק שנייה.

<אמי פלמור: תן לי בבקשה - - -

עפו אגבאריה: זה אותו דבר להגיד כמו בירושלים או בתל אביב, כמה ש - - -

אחמד טיבי: אוקיי, תנו למנכ"לית להמשיך, בבקשה.

<אמי פלמור: אז אני רוצה להגיד, קודם כל לי יש את הפריבילגיה שהשירות הציבורי שאני עומדת בראשו, הוא פרוש על פני כל הארץ, ולכן קל לי יותר לקלוט מבלי לגרום לאנשים להעתיק את מקום מגוריהם, וזאת שאלה שאנחנו צריכים לחשוב האם זה מה שאנחנו רוצים כרגע.

<אמי פלמור: ואני אדגים.

<אמי פלמור: בחודש הראשון לכהונתי, מיניתי פרקליט ערבי בדרגה, אחת הדרגות הבכירות ביותר, ששכרה 95% שכר מנכ"ל, לתפקיד.

<אמי פלמור: התחננתי בפניו שהוא יאייש את המשרה הזאת, שזמן רב לא הצלחנו לאייש אותה.

<אמי פלמור: הוא תושב הצפון, הוא אמר לי – תקשיבי, אני כבר בחור מבוגר, אני כרגע עובד בתל אביב, גם זה בלגן בשבילי, אשתי עובדת בחיפה, היא גם עורכת דין, אני לא אעתיק את מגורי לירושלים.

<אמי פלמור: בגלל החשיבות של המשרה והרצון שלי לאייש אותה, הסכמתי שהוא קודם כל יקבל רכב צמוד, למרות שהדבר הזה הוא לא בהגדרה.

<אמי פלמור: הצעתי לו את שכר הדירה, שאנחנו יודעים, הוא אמר – שכר הדירה לא מעניין אותי.

<אמי פלמור: הצמדתי לו רכב, שזה דבר שלא מאד שגרתי במשרד המשפטים, אנחנו לא משרד שעושה את זה, ואפשרתי לו לעבוד יום בשבוע בצפון, כי יש לי משרדים בצפון ואני יכולה לאפשר לו לעשות את הדבר הזה.

<אמי פלמור: זה דבר שלא פשוט לעשות אותו עבור כל אחד וזאת באמת אחת הסוגיות שאנחנו מתמודדים איתן.

<אמי פלמור: אמר הנציב מה קורה עם אלה שעוזבים?

<אמי פלמור: יש לנו חברה צעירים, מוכשרים ביותר, שמגיעים לעבוד אצלנו בירושלים.

<אמי פלמור: ברגע שהם מתחתנים, נולדים ילדים, אין מסגרות חינוך מתאימות לאינטלקטואלים הערבים בירושלים.

<אמי פלמור: זאת הטענה שאני שומעת.

<אמי פלמור: המסגרות הקיימות הן פרטיות, הן עולות הרבה מאד כסף.

<אמי פלמור: להתחיל לעשות חשיבה איך אנחנו פותרים את הדבר הזה.

<אמי פלמור: איך אנחנו מייצרים היצע יותר טוב ואטרקטיבי כדי לשמר.

<אמי פלמור: אני רוצה להגיד: ההתפתחות אל תוך המשרות הבכירות תהיה באמת בירושלים כנראה, כי זה המטה של הממשלה, אבל אנחנו גם צריכים להבין שאנחנו לא יכולים לכפות על הציבור הערבי עכשיו, להתנתק מהקהילה.

<אמי פלמור: זוג צעיר שנולדים הילדים שלו, גם אני, רציתי להיות ליד סבא וסבתא.

<אמי פלמור: והדבר הזה הוא דבר אנושי, טבעי וצריך לחשוב איך אנחנו פותרים אותו.

<אמי פלמור: אני רוצה לבשר לכם שמשרד המשפטים, שהחליט, כפי שאמרתי זה גם על דעתה כמובן של שרת המשפטית, הגברת ציפי לבני, להעמיד את הדבר הזה בראש סדרי העדיפויות שלו, מפעיל כבר מזה חודשיים צוות שעומד לקיים ב-16 בספטמבר בחיפה, עוד לא עברנו את המכרז כדי לדעת איפה, כנס שבו אנחנו נבוא ונקרא קודם כל לעובדים מהמגזר המשפטי, אבל יש לנו גם משרות בתחום של שמאות מקרקעין, ראיית חשבון וכן הלאה.

אחמד טיבי: אני היוזם של הכנס הזה, גברתי.

<אמי פלמור: אנחנו ניתן קרדיט לכל מי שמגיע לו קרדיט, אבל אני רוצה להגיד שגם כשיוזמים דברים הם לא בהכרח קורים באופן מיידי.

אחמד טיבי: הייתה היענות מצוינת.

<אמי פלמור: גם פרקליט המדינה, גם היועץ המשפטי לממשלה, גם שרת המשפטים, כולם עומדים להתייצב בכנס הזה.

<אמי פלמור: אנחנו מתכוונים בכנס הזה קודם כל להציג סיפורי הצלחה, כי אם אתם שואלים אותי על חסמים – יש באמת רתיעה, אנחנו מדברים וגם חבר הכנסת חנין שאל על הגיוס האקטיבי ואני רוצה להגיד: יש לנו פרקליטים מצטיינים, יהודים, לא ערבים, עם דוקטורט בקיימברידג', הם יצאו מהתמחות בבית המשפט העליון, שנכשלו במבחני הנציבות.

<אמי פלמור: אלא שהם כבר יודעים שככה השיטה במגבלותיה והם מוחלים על כבודם ונכנסים פעם נוספת.

<אמי פלמור: אני לא בטוחה שהפרקליט הערבי, המצטיין, הצעיר, מחיפה, שממילא הוא לא בטוח שהוא רוצה לעבור לירושלים, עובר את דרך החתחתים של מבחני הנציבות, שכמו שאמר הנציב – גם הוא עוסק ברמה היום יומית בלנסות ולראות איך מתאימים את המבחנים האלה כדי שנצליח לקלוט את העובדים.

<אמי פלמור: אז הוא אומר לעצמו – גם ככה אין לי אמון כל כך במערכת, אני לא יודע.

<אמי פלמור: הנה, אני מצטיין ונכשלתי, מה הטעם לגשת שוב?

<אמי פלמור: אז קודם כל אנחנו מתכוונים להגיע - - -

זהבה גלאון: זה אומר משהו על המבחנים אם אנשים כאלה נכשלים.

זהבה גלאון: זה כבר לא אומר רק על ערבים.

<אמי פלמור: נכון, לכן חשוב לי - - -

זהבה גלאון: זה משהו שמצריך חשיבה - - -

<אמי פלמור: נכון, חברת הכנסת גלאון, יש פה סוגיה ולכן חשוב לדבר עליה, שאיננה מאפיינת אך ורק את בני החברה הערבית.

<אמי פלמור: יש פה את השאלה בכלל של תהליך הקליטה בתוך השירות הציבורי.

<אמי פלמור: אני יודעת שהנציב מקדיש לזה זמן רב וחשיבה רבה, והוא גייס אנשים מהרמה הבכירה ביותר כדי לעסוק בנושא הזה.

<אמי פלמור: אנחנו מתכוונים להגיע בספטמבר קודם כל עם מאגר המשרות שלנו, מאגר המשרות הלא מאוישות שלנו, כדי לבוא ולהציג אותן.

<אמי פלמור: אנחנו נבוא עם נציגים של היחידות השונות שלנו, האפוטרופוס הכללי, הסיוע המשפטי, הסנגוריה, הפרקליטות – לבוא ולהציג את היחידות, את אופי העבודה ביחידות, כדי להיות אטרקטיביים יותר, גם כדי להנחות ולהסביר איך ניגשים, איך מתמודדים ולא להתייאש מהמכשלות שיש בדרך.

<אמי פלמור: יושב פה אפי נווה.

<אמי פלמור: אני רוצה להגיד, הוא כבר הזמין אותי להרמת כוסית ערב פסח, הייתי כבר בכמה אירועים של לשכת עורכי הדין.

<אמי פלמור: כמו שעון מקולקל אני מתבקשת לברך, אני תמיד מוסיפה לברכה אמירה: אנחנו חרטנו על דגלנו את הקליטה הזאת של בני החברה הערבית, אני מזמינה את לשכת עורכי הדין, את עורכי הדין הפרטיים לקחת חלק בתהליך הזה, במקום לתרום כסף לכל מיני מטרות חשובות, להקצות עוד משרת מתמחה ולהחליט שהמשרה הזו מיועדת למתמחה ערבי כדי לתרום לקליטה שלהם בתוך השירות, בכלל בתוך שוק העבודה.

<אמי פלמור: ואנחנו בתור שירות ציבורי ואנחנו בתור משרד משפטים, מתכוונים להיות דוגמא ומופת לדבר הזה.

<אמי פלמור: במשרד שלנו בין השאר יש גם באגף כוח אדם ממונה על שילוב ראוי.

<אמי פלמור: כלומר, פקידה שתפקידה, בתוך אגף כוח אדם, לעסוק אך ורק בנושא הזה.

<אמי פלמור: לשאלתו של חבר הכנסת טיבי אני מקדימה, וכן, היא ערבייה.

<אמי פלמור: זאת לא יהודיה, שעסוקה בשילוב ראוי של ערבים.

<אמי פלמור: אבל זה נכון שיש פה פערים שאנחנו צריכים לנסות ולגשר עליהם ברמת האמון, ברמת העניין וגם - - -

דב חנין: מה תכנית העבודה שלכם?

<אמי פלמור: אני אגיד לך בדיוק.

<אמי פלמור: הוועדה הזאת ברשותי - כאמור נכנסתי לתפקיד לפני ארבעה חודשים - התכנסה פעם אחת והייתה אמורה להתכנס פעם אחת כדי להבין מי החברים, הערכת מצב מה קורה.

<אמי פלמור: נמצא פה איימן סייף, אני הבטחתי לו שאנחנו לא נעסוק בדיבורים אלא רק במעשים.

<אמי פלמור: אחרי שהיא התכנסה בפעם הראשונה, התקדמנו עם הכנס שלנו, כיוון שהבנו שאנחנו צריכים להגיע, אגב הכנס הוא בחיפה.

<אמי פלמור: הוא לא בתל אביב והוא לא בירושלים.

<אמי פלמור: אני לא מצפה שהם יבואו לירושלים כדי לשמוע אותי.

<אמי פלמור: אני נוסעת לחיפה, כדי להשמיע, כדי לחזר, כדי להציע, כדי להסביר.

<אמי פלמור: הוועדה הייתה אמורה להתכנס פעם נוספת אתמול, כדי לראות את מאגר הנתונים ולהבין איפה נמצאים באמת, איפה המקומות שבהם המשרות פנויות, כדי לנסות לעשות איזו שהיא חשיבה.

<אמי פלמור: לא קיבלנו את הנתונים בזמן ולכן הישיבה הזאת התבטלה ותתקיים ישיבה אחרת.

<אמי פלמור: התכנית היא קודם כל כרגע, מבחינתי, איזה שהוא תהליך מיפוי וחשיבה, גם מתוך ההתנסות שלי בתוך המשרד שלי, קודם כל להבין במיקרו שלי, שהוא לא כל כך קטן, אנחנו 3,600 עובדים כאמור ומשרד מאד מרכזי.

<אמי פלמור: אני חושבת שחלק מהאמירה אמורה להיות - ואני מקווה ששמת לב כשאמרתי את זה בתחילת דברי - האינטרס הוא קודם כל אינטרס שלנו, שיהיו לנו עובדים - - -

דב חנין: אמירה חשובה מאד.

<אמי פלמור: שיהיו לנו עובדים.

<אמי פלמור: אנחנו לא עושים טובה לאף אחד.

<אמי פלמור: אני רוצה שבכל יחידה שלי ובכל צומת החלטה, המשרד שלנו הוא משרד כל כך משפיע, היום יום שלנו כל כך משפיע.

<אמי פלמור: אני רוצה לשמוע את כל הקולות ואני יכולה להגיד לך שרק לשבת בתוך חדר, כשאנחנו עושים את סבב ההיכרות והשמות ואתה שומע גם שם ערבי - אומר אדם אני עורך דין כך וכך – כבר לדבר הזה יש השפעה על התודעה.

<אמי פלמור: יש ידיעה שיש פה עוד קול.

<אמי פלמור: עוד נקודת מבט.

<אמי פלמור: היה פה עיסוק בוועדת המזומן, היה פה עיסוק מאד גדול של מנכ"ל ראש הממשלה בעניין הזה.

<אמי פלמור: בוועדה הזאת השתתף פרקליט צעיר ומבריק, ערבי, שעבד באותה עת במחלקת ייעוץ וחקיקה.

<אמי פלמור: הוא הביא פרספקטיבה של השימוש במזומן, גם מהמקום שהוא בא ממנו.

<אמי פלמור: כלומר, ניסיון חייו הוא גם רלבנטי, לא רק היכולות המקצועיות שלו.

<אמי פלמור: אז לדבר הזה אנחנו זקוקים, אנחנו מייחלים לו.

<אמי פלמור: עם הגישה הזאת אנחנו נלך לחפש.

<אמי פלמור: אני חושבת, אבל זאת מחשבה מאד ראשונית, שההתעקשות הזאת, להביא אנשים לירושלים, היא לא בהכרח הפתרון.

<אמי פלמור: צריך לתת את הכלים, צריך לתת את ההזדמנות, צריך לחשוב איך אנחנו מתאימים את עצמנו לשרות הציבורי, צריך אולי לעבור פאזה, לחשיבה איך אנחנו מתאימים את עצמנו כבר לאיזו שהיא מציאות שאולי אין טעם להילחם בה בדרך הזאת.

<אמי פלמור: אני רק רוצה להוסיף נתון אחד שמאד הטריד אותי, שסיפר לי איימן בזמנו.

<אמי פלמור: 30% מהנשים האקדמאיות הערביות, חזרו הביתה, הן לא בשוק העבודה בכלל, מכיוון שהן התייאשו מכך שמוצעות להן משרות מתחת לרמת היכולת שלהן.

<אמי פלמור: אני חושבת שזה נתון מזעזע.

<אמי פלמור: אני מרגישה צורך להזכיר אותי כי אני חושבת שבתוך החברה הזאת, מעמדן של נשים שכבר יצאו ללמוד, הוא מעמד שהיא צריך להיות עוד יותר יקר לליבנו, מבחינת השינוי החברתי שהוא מסמל וגם הדבר הזה הוא לנגד עיני.

אחמד טיבי: תודה, גברתי המנכ"לית.

מיקי לוי: אני מבקש לומר משפט אחד בבקשה, אני מתנצל.

אחמד טיבי: אחר כך זהבה תשאל שאלה.

מיקי לוי: בנבחרת הדירקטורים 10% זה כרגע מה שאויש, 100 איש מתוך מה שנבחרו.

אחמד טיבי: תודה רבה לך אדוני.

אחמד טיבי: עניין תעסוקת נשים בחברה הערבית הוא עניין חשוב.

אחמד טיבי: יש תת ייצוג והמכניזם או הכלי לפתוח שערים, כלומר תחבורה ציבורית או גני ילדים ומעונות יום – לוקחים בחסר.

אחמד טיבי: בבקשה, גברתי, חברת הכנסת גלאון.

זהבה גלאון: אני רוצה לשאול שאלה.

זהבה גלאון: אני רוצה להתנצל מראש אם הנתונים נמסרו קודם, כי לא הייתי כאן.

זהבה גלאון: זה בהמשך להערה החשובה שאמרה המנכ"לית לגבי חסמי הכניסה במבחנים של נציבות שירות המדינה.

זהבה גלאון: אני פשוט נכנסתי רק לחלק השני, אז כיוון שאמרת אני מכירה גם עורכי דין יהודים, צעירים, מבריקים שלא עומדים במבחנים האלה ואני מניחה שנמסרו קודם נתונים לגבי אזרחים ערבים שלא עברו את המבחנים האלה – יכול להיות שיש בעיה במבחנים האלה בכלל.

זהבה גלאון: זאת אומרת, אם אנחנו מקטרים על החסמים לגבי האוכלוסייה הערבית, אם אומרים לנו יש כאן חבורה מבריקה של אנשים שלא עברה את זה, זה אומר דרשני.

זהבה גלאון: זה אומר שיש בעיה במבחנים האלה בכלל.

משה דיין: לא, לא, סליחה שאני מפריע.

זהבה גלאון: אז זהו, אז לכן אני שואלת, אולי תחדד את זה.

משה דיין: הבעיה עם האוכלוסייה הערבית, אני הבאתי פה נתונים מאד מעניינים - - -

זהבה גלאון: לכן התנצלתי מראש.

משה דיין: לפחות על השנתיים האחרונות, על המאמץ האדיר שנעשה והתוצאות האדירות.

משה דיין: כלומר, אם כל המשרות המיועדות - שיש היום פנויות ולא מאיישים אותן, או מתקשים למצוא מתמודדים – יאוישו, אנחנו כבר מגיעים לכמעט 9.5%.

משה דיין: זה הישג אדיר, מתוך שירות המדינה הזה, שהוא גדל לכשעצמו.

משה דיין: במספרים מוחלטים, בתקופת כהונתי כנציב, אני העליתי את אחוז הערבים באחוז מכלל האוכלוסייה בכל שנה.

משה דיין: זה באמת, עשינו משהו.

משה דיין: אבל הסוגיה היא שלא זו הבעיה.

משה דיין: הבעיה היא שלא באים.

משה דיין: לא באים.

משה דיין: אם הם 20% מהאוכלוסייה, סדר הגודל של הגשת המועמדויות היא אפילו פחות מ-5%.

משה דיין: ואני חושב ששם צריך לנגוע בזה.

משה דיין: והרבה יותר מזה, גברתי, היום סטטיסטית למועמד ערבי יש יותר סיכוי להתקבל לשירות המדינה ממועמד יהודי.

משה דיין: סטטיסטית.

<קריאה: לא, מרכיב השכר הוא בעייתי.

משה דיין: אני אראה לכם את זה.

משה דיין: לא, למי שניגש.

משה דיין: רבותי, הבעיה שלי היא, ואני לא חושב שזה הדיון, אבל גברתי, אם שאלת על הבחינות, הבחינות הן לא המוקד של הבעיה היום.

משה דיין: אני גם לא רוצה להרחיב כי אני חושב שזה לא נכון, אבל אנחנו נותנים את הדעת לסוגיה ומתבצעות העדפות מתקנות.

משה דיין: בואו נסגור את זה כך.

משה דיין: אני גם לא רוצה לתת תחושה למישהו שכאילו יש לו חס וחלילה איזה פקטור - - -

זהבה גלאון: לא, אני תומכת בהעדפה מתקנת על השולחן, אדוני – AS IS.

משה דיין: אז אני אומר לך לא, גברתי.

זהבה גלאון: אין בכלל דילמה.

משה דיין: לא, אלף יש העדפה מתקנת גם בתחום הזה.

זהבה גלאון: סתם בשביל השאלה, כמה לצורך העניין אזרחים יהודים נכשלים בבחינות האלה, אם אנחנו כבר מדברים, בשביל האינדיקציה.

משה דיין: מה זה כמה?

<אמי פלמור: אחוזי הכישלון.

אחמד טיבי: אחוזי הכישלון אצל יהודים.

משה דיין: אני אסביר לכם - - -

זהבה גלאון: זה מה שאמרה המנכ"לית.

זהבה גלאון: אני רוצה שתהיה לי יכולת השוואה.

משה דיין: אני אסביר.

משה דיין: זה לא בדיוק.

משה דיין: להגיד כישלון בבחינות מהסוג הזה זה לא מדויק.

משה דיין: נבחנת קבוצה על בסיס איזה קו מישור ייחוס ואז נקבע קו החתך.

משה דיין: כלומר, הרי המטרה שלנו היא לבחור את הכי טובים.

משה דיין: אנחנו לא עסוקים בלהגיד – אתה פסול.

משה דיין: אנחנו עסוקים בלהגיד מי הכי טוב לתפקיד הזה.

משה דיין: לכן, לפעמים יש קבוצה שנבחנת וקו החתך, שזה קו שחותך כאילו את הצמרת מתוך הקבוצה - - -

<אמי פלמור: מתוך הקבוצה שהתמודדה באותו רגע.

משה דיין: לאו דווקא באותו רגע, אבל באותו תחום.

<אמי פלמור: באותו תחום, באותה תקופה.

משה דיין: אז לכן זה לא מדויק להגיד כמה נכשלו.

משה דיין: זה לא בדיוק נכשלו.

אחמד טיבי: השאלה אם זה כלי אמין לסינון מועמדים.

<דניאל גרא: גברת גלאון, אבל גם הבחינות הפסיכומטריות של האוניברסיטאות - - -

זהבה גלאון: כן, אני יודעת.

<דניאל גרא: כלומר - - -

אחמד טיבי: הן תלויות תרבות.

זהבה גלאון: לכן העליתי את זה.

זהבה גלאון: הבנתי את זה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת עפו אגבאריה, בבקשה.

עפו אגבאריה: טוב, שלום לכולם.

עפו אגבאריה: כשאני שומע את המספרים האלה, אני חושב שאנחנו עדיין מדברים על 10% או 9% או 8% או 6% מעובדים בשירות המדינה, אני חושב שזה עדיין מספרים קטנים, קטנים מאד, אחרי 66 שנה של קיומה של מדינת ישראל.

עפו אגבאריה: אני חושב שבקצב הזה, עד גיל 120, אולי נגיע ל-15%, למרות שאנחנו מעל 20%.

אחמד טיבי: כממשלה כזאת לא תגיע גם ל-120.

עפו אגבאריה: אני מתכוון למדינה, אבל הממשלה זה המשך של ממשלות שגם כמו ממשלות העבודה לא היו הרבה יותר טובות בעניינים האלה.

עפו אגבאריה: אז זה דבר מצער, שבאמת, כשאנחנו הולכים ומסתכלים על המשרדים, משרד המשפטים או משרד הבריאות, הם שני המשרדים היחידים שהאחוזים בהם הם יותר גדולים מהמספרים האחרים.

עפו אגבאריה: בכל המשרדים האחרים המספרים הם הרבה יותר קטנים.

עפו אגבאריה: למה?

עפו אגבאריה: כי שני המשרדים האלה הם בעצם המשרדים שהם הכי פחות שייכים למדיניות של ממשלה, ושאר המשרדים אולי שייכים יותר.

עפו אגבאריה: לכן אני חושב שיש.

עפו אגבאריה: זה לא רחוק מזה שיש איזו שהיא מדיניות מאחורי כל המספרים האלה.

עפו אגבאריה: זה לא בגלל זה שהבחורים הערבים או הבחורות הערביות לא עונים על הקריטריונים, שאין מספיק מבחר.

עפו אגבאריה: יש מספיק מבחר.

עפו אגבאריה: לא מספיק מגיעים - - -

משה דיין: תסלח לי, לי יש מדיניות משלי ואני אפילו מוחה, סליחה שאני מתפרץ.

אחמד טיבי: תמחה, בבקשה.

משה דיין: המדיניות שלי היא לקדם את הייצוג של הערבים.

משה דיין: אלף אני בא פה עם קבלות.

עפו אגבאריה: יפה, בסדר.

משה דיין: אתה אומר 66 שנים, אני הראיתי לך מה נעשה בשנתיים האחרונות.

עפו אגבאריה: אוקיי.

משה דיין: אתה מוזמן אלי ללשכה.

עפו אגבאריה: אוקיי, בסדר.

משה דיין: רק שנייה.

משה דיין: ואפילו לחברת הכנסת גלאון, אני אסתפק בלומר את זה: גם כשיש תוצאות של בחינות וקו החתך אמור לעבור פה ואני מזהה בטווח מסוים למטה ייצוג הולם – אני מקפיץ למעלה.

משה דיין: אני לא רוצה להרחיב על זה.

עפו אגבאריה: את הפקטורים ולא פקטורים את זה אנחנו יודעים, אבל אני מתכוון - - -

משה דיין: לא, אבל אני רק אומר – איך אתה יכול להגיד שיש מדיניות אחרת?

משה דיין: אני לא אומר שזה התוצאות וזה מה יש.

עפו אגבאריה: כי תראה, זה לא יכול להיות שבחברות מסוימות שכמעט ואין, כמו חברת החשמל, שדות התעופה ורכבת ישראל - - -

משה דיין: חברת החשמל זה לא שירות המדינה.

עפו אגבאריה: למה זה לא שירות המדינה?

עפו אגבאריה: יש משירות המדינה.

עפו אגבאריה: אני לא מדבר על תע"ש ועל הדברים האחרים, אני לא מדבר על הדברים האלה.

<יאסר אלעמור: אנחנו רואים פתיחות מאד רצינית במשרדי הממשלה.

<יאסר אלעמור: אולי אפשר לבקש שהיעד הבא יהיה 20% לחמש השנים הבאות?

מיקי לוי: זה לא נתון לשולחן הזה, עם כל הכבוד לך.

עפו אגבאריה: לא, לא, אני לא דיברתי על זה.

מיקי לוי: נציב שירות המדינה אומר דבר אחד.

מיקי לוי: זה לא בתחום אחריותו כי החברות הממשלתיות האחרות, עם דירקטוריונים, הם אינם עובדי מדינה.

עפו אגבאריה: אוקיי, אוקיי, בסדר.

מיקי לוי: אני רק רוצה להגיד – חוזר שהנציב הזה הוציא בשנת 2012, לפיו כל משרה חדשה בשירות המדינה תיועד למגזר בני המיעוטים או לפחות אחת מתוך שתיים.

מיקי לוי: מימוש החוזר הנ"ל הגדיל את היצע המשרות המיועדות בשירות המדינה וכו' וכו'.

אחמד טיבי: הוא אמר כל משרה שלישית היום.

עפו אגבאריה: אבל אני אומר האם יש - - -

משה דיין: הוא אומר לי מדיניות.

משה דיין: לא, זה כואב לי.

עפו אגבאריה: לא, האם יש יעד?

עפו אגבאריה: אני מתכוון לא למדיניות שלך, אני מתכוון למדיניות של הממשלה ואני הזכרתי את ממשלות העבודה לשעבר.

משה דיין: חברים, אני רוצה לומר משפט אחד.

אחמד טיבי: בסדר, כי יש הרבה דוברים, אדוני, מילה.

משה דיין: במילה.

משה דיין: רבותי, היו תקופות שהיו החלטות והיו יעדים ולא היו מעשים.

משה דיין: אנחנו בתקופה עם מעשים ובינינו, פחות חשוב ההחלטות.

אחמד טיבי: אוקיי, נשמח אם יהיו שניהם, גם שתהיה החלטה וגם שיהיו מעשים.

משה דיין: בסדר, אבל השאלה איפה כואב יותר.

אחמד טיבי: עורך הדין אפי נווה ואחר כך איימן סייף.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: אפי נווה, ראש לשכת עורכי הדין במחוז תל אביב.

<אפי נווה: כן, שלום, תודה אדוני יושב הראש שהזמנתם אותי.

<אפי נווה: לפני שאני מתייחס אני רק רוצה להגיד בפניכם מספר נתונים מהשטח, שאנחנו רואים אותם אצלנו בלשכת עורכי הדין, במערכת המשפט.

<אפי נווה: אדוני יושב הראש, לפני שאני מתייחס באופן כללי לגישה שלנו בלשכה, אני רוצה להציג מספר נתונים כדי שנוכל לפתח אותם.

<אפי נווה: בבית המשפט המחוזי בירושלים יש 28 שופטים.

<אפי נווה: אף שופט ערבי.

<אפי נווה: בבית משפט השלום בירושלים יש 46 שופטים, שופט וחצי.

<אפי נווה: מה זאת אומרת שופט וחצי?

<אפי נווה: שופט אחד לפני פרישה, שהוא כבר לא כל כך פעיל, ועוד שופט אחד שמונה ממש בסבב האחרון, לאחר קרב קשה ששרת המשפטים תמכה בו.

<אפי נווה: כשאני אולי משמיע מספר דברי ביקורת, זה ממש לא מכוון לשרת המשפטים הנוכחית, בוודאי לא למנכ"לית.

<אפי נווה: אלה תוצאות עבר, זה לא קשור אליה בכלל.

<אפי נווה: 60% מהנאשמים בבית משפט השלום בירושלים הם מהמגזר הערבי.

<אפי נווה: 40% מכלל המתדיינים הם מהמגזר הערבי.

<אפי נווה: איפה השופטים?

<אפי נווה: יש המון עורכי דין.

<אפי נווה: יש המון עורכי דין מצוינים, איפה השופטים?

<אפי נווה: אני רוצה לעבור לבית המשפט בתל אביב.

<אפי נווה: בבית משפט השלום בתל אביב יש קרוב ל-80 שופטים.

<אפי נווה: היה שופט אחד שנפטר לפני מספר חודשים - - -

עפו אגבאריה: השופט ג'ואד חא' יחיא.

<אפי נווה: נכון, שופט מעולה, זיכרונו לברכה.

אחמד טיבי: נכון, נכון.

<אפי נווה: אף שופט ערבי אין היום בבית משפט השלום בתל אביב.

<אפי נווה: אנחנו מדברים על קרוב ל-80 שופטים.

<אפי נווה: בבית המשפט המחוזי בתל אביב יש כ-50 שופטים, רק שני שופטים.

<אפי נווה: מנהל בתי המשפט פנה אלי, דיברנו כאן קודם על האמון.

<אפי נווה: יש באמת משרות של עוזרים משפטיים שהן מיועדות לעורכי דין ערבים.

<אפי נווה: הוא אמר לי – תראה, יש לנו כמה משרות ואנחנו לא מצליחים לאייש אותן.

<אפי נווה: אני התערבתי יחד עם הצוות שלנו בלשכת עורכי הדין ואיתרנו מועמדים מתאימים והצגנו אותם למנהל בתי המשפט והם אכן נקלטו.

<אפי נווה: רוצה לומר שבאמת אכן יש חוסר אמון של עורכי דין שפנינו אליהם ואמרנו להם – תציגו מועמדות.

<אפי נווה: הם אמרו בשביל מה?

<אפי נווה: חבל על הזמן, הרי - - -

עפו אגבאריה: לא נתקבל.

<אפי נווה: לא, אתם מבזבזים לנו את הזמן, נשלח קורות חיים ונתאמץ ונקווה ובסוף לא ייצא מזה שום דבר.

<אפי נווה: התחושה בקרב הציבור של עורכי הדין הערבים וגם בקרב האוכלוסייה, היא תחושה לא טובה.

<אפי נווה: היא תחושה לא טובה עד כדי כך שכשאני נתקל בחברים שלי ברמלה, ביפו, בטייבה, בטירה, הם אומרים לי תסתכל – איך יכול להיות שכאשר יש לנו לקוח שיש לו נזק קטן, הוא נשאר אצלנו ואנחנו מטפלים בו.

<אפי נווה: פתאום יש נזק גדול, איזו שהיא נכות גבוהה או תביעה גדולה – האזרח מטייבה או מטירה קם, נוסע לתל אביב ורוצה לקחת עורך דין יהודי, כי הוא בעצמו לא חושב שהוא יצליח לקבל שירות מספיק טוב מול מוסדות הממשלה, כשאין מספיק ייצוג למגזר הערבי, אין מספיק שופטים ואין מספיק אנשי רשות שהם מהמגזר הערבי.

<אפי נווה: אז אתה אומר לעצמך – קודם כל צריך לגרום לאוכלוסייה בערים האלה – בטייבה, בטירה, ביפו, ברמלה, בלוד – שיאמינו בעורך הדין הערבי, והם עורכי דין מצוינים, אני מכיר אותם באופן אישי.

<אפי נווה: אם הייתה לי בעיה שלי, שהייתי צריך לטפל בה, יש לי המון חברים שהיו מטפלים בבעיות האלה בצורה מושלמת.

<אפי נווה: מה שאנחנו רוצים כלשכת עורכי הדין, ואני אומר שאנחנו נשתף פעולה עם כל מה שאפשר לשתף.

<אפי נווה: אנחנו חושבים שצריך להגדיל את היעד, אם זה משהו שאנחנו נוכל לתרום בו.

<אפי נווה: יש לנו את כל הרצון ואת כל היכולת ואת כל הנכונות להעמיד את המשאבים שלנו כלשכת עורכי הדין, כדי לצמצם את הפערים האלה.

<אפי נווה: חשוב שייעשה משהו ובהקדם.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אמין סייף, ואחריו ד"ר דני גרא, בבקשה.

<איימן סייף: אז קודם כל אני באמת רוצה לברך על הנתונים שמשה כאן הציג.

<איימן סייף: אני חושב שמשה והצוות שלו עושים עבודה מצוינת בשנים האחרונות לשינוי המציאות ואנחנו גם רואים את זה בשטח.

<איימן סייף: אי אפשר להתווכח עם נתונים.

<איימן סייף: אמי פלמר, מנכ"לית משרד המשפטים, גם כן שותפה לתהליך הזה במסגרת תפקידה כיושב ראש הוועדה להסרת חסמים ואנחנו שותפים גם למהלך הזה, וכמובן שמשרד האוצר מאד מגויס לזה.

<איימן סייף: כך שברמת המדיניות הממשלתית, בעצם הנושא הזה כן על סדר היום.

<איימן סייף: הוא מאד מאד חשוב לממשלה.

<איימן סייף: משה, אני חייב גם לציין כאן שיש באמת עלייה במספר המועמדים הערבים גם למכרזים הכלליים וגם למכרזים הייעודיים, בשנים האחרונות וצריך לברך על זה.

<איימן סייף: סקר שעשינו בשיתוף אתכם לפני שנתיים, מראה וצריך להסיר את זה מעל השולחן – הערבים רוצים לעבוד בשירות המדינה.

<איימן סייף: הם רוצים לעבוד במשרדי הממשלה, אין על זה ויכוח.

<איימן סייף: אני לא קונה שום תירוץ אחר – לא רוצים, אין אמון, יש אמון – רוצים לעבוד.

<איימן סייף: צריך להזכיר שבמגזר העסקי, המגזר הממשלתי, הוא המעסיק הכי גדול במדינת ישראל.

<איימן סייף: זה מקום עבודה אדיר, מקור עבודה אדיר גם עבור האוכלוסייה הערבית וצריך לנצל את זה.

<איימן סייף: שני חסמים מרכזיים שלדעתי צריך לטפל בהם ואנחנו כמובן נטפל במסגרת הוועדה בראשותה של אמי פלמר וגם עם משה והצוות שלו – נושא הדיסאינפורמציה, נושא של חוסר מודעות בעצם של הערבים.

<איימן סייף: דיברת כאן על 320 משרות פנויות.

<איימן סייף: יש בעיה של חוסר מידע בקרב הערבים הישראליים לכל התהליך הזה של קליטה בתוך משרדי הממשלה למשרות פנויות, וזה דבר שצריך להתייחס אליו.

<איימן סייף: הדבר השני, זה בתוך משרדי הממשלה ואנחנו רואים את זה גם בתוצאות.

<איימן סייף: משרדי הממשלה שמעוניינים ובאמת Minded לנושא הזה, אנחנו רואים שיש בהם עלייה במספר קליטת הערבים.

<איימן סייף: במשרדי הממשלה אשר הנושא הזה בעצם הוא נושא משני והוא נושא אשר לא בראש סדר העדיפויות שלהם – התוצאות מדברות בעד עצמן.

<איימן סייף: לכן מה שאנחנו מציעים ואנחנו גם העלינו את זה וישבנו עם משה והצוות שלו וגם כן עם אמי.

<איימן סייף: חברה, אנחנו מכירים את החסמים, אנחנו מכירים את הבעיות גם בקרב האוכלוסייה הערבית וגם בקרב משרדי הממשלה.

<איימן סייף: לא ייקח לנו הרבה זמן עוד פעם לשבת עכשיו על החסמים ועל הבעיות.

<איימן סייף: אנחנו רוצים לדבר בעצם על הפתרונות.

<איימן סייף: הפתרונות שצריך לקדם אותם לדעתי, משה ואמי, הם בעצם שחייבת להיות כאן תכנית ארוכת טווח עם יעדים ברורים להשגה וחייבים כאן לקבוע יעד חדש וחייבים כאן לטפל בתכנית הוליסטית שתטפל בכל החסמים, גם בוועדות הקבלה, גם בקריטריון ששמים במכרזים נגיד של דרישה לניסיון תעסוקתי ומה לעשות, אקדמאי ערבי שסיים עכשיו אוניברסיטה – אין לו ניסיון, אז הוא לא עומד בעצם בקריטריון הזה.

<איימן סייף: ויש עוד חסמים נוספים שצריכים לטפל בהם בתוך התכנית ההוליסטית הזאת, שאותה נציע ונציג גם בוועדה וגם כן לצוות של משה.

<איימן סייף: שני דברים מרכזיים: הנושא של ההסברה, כפי שאמרתי, הוא נושא מאד מאד חשוב.

<איימן סייף: הרמנו את הכפפה בשנתיים האחרונות ויחד עם הנציבות עשינו קמפיין לאוכלוסייה הערבית.

<איימן סייף: יש אתר בשם עמל-קום בערבית, בשפה הערבית, שמסביר בעצם על תהליך הקליטה של העובדים הערבים, ואני אומר לכם יש 130,000 כניסות לאתר הזה.

<איימן סייף: זה אומר כמה המגזר הערבי צמא למידע הזה ולאינפורמציה הזאת – איך בעצם לגשת למשרדי הממשלה.

<איימן סייף: חייבים להמשיך עם הקמפיין ההסברתי הזה.

<איימן סייף: זה דבר אחד.

<איימן סייף: והדבר השני: תכניות עבודה של משרדי הממשלה.

<איימן סייף: לכל משרד ממשלתי, בדיוק כמו שאמר ד"ר אחמד טיבי, חייבת להיות תכנית עבודה עם יעדים ברורים – איך הוא הולך להעלות במשרד שלו את האחוז של האוכלוסייה הערבית.

<איימן סייף: חייבים להיות כאן חיוביים.

<איימן סייף: אני התחלתי לעבוד בשנת 1994 במשרדי הממשלה.

<איימן סייף: הייתי אני ועוד אולי ארבעה חמישה אנשים.

<איימן סייף: היום אנחנו מדברים על כמעט 4,600 עובדים ערבים במשרדי הממשלה.

<איימן סייף: יש שינוי חיובי.

<איימן סייף: יש יותר עובדים ערבים במשרדי הממשלה, אבל כמובן זה לא צריך לספק אותנו, אנחנו צריכים לשאוף גם לדברים יותר טובים.

<איימן סייף: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: דני גרא ואחריו חבר הכנסת דב חנין.

<דניאל גרא: צהריים טובים.

<דניאל גרא: אני מבין שנושא הדיון הוא הערבים בשירות הציבורי, שירות המדינה הוא רק חלק קטן מאד ממנו.

<דניאל גרא: אז דבר ראשון, אנחנו מדברים גם על חברות ממשלתיות, וכאן אדוני סגן השר, רשות החברות שייכת למשרד האוצר.

<דניאל גרא: בחברות הממשלתיות שיעור העובדים הערבים הוא נמוך מאד, פחות מ-3%.

<דניאל גרא: ואנחנו לא מדברים על חברות ביטחוניות, כפי שאנחנו לא מדברים על הסקטור הביטחוני בתוך שירות המדינה.

<דניאל גרא: כמות עובדי רשות החברות היא בערך כמספר עובדי המדינה – 55,000 מול 66,000.

<דניאל גרא: המספרים הם גרועים.

<דניאל גרא: אנחנו מדברים בסקטור הציבורי על סקטורים נוספים, על בנקים.

<דניאל גרא: בבנקים 6% ופחות .

<דניאל גרא: בתפקידים בכירים – מעטים.

<דניאל גרא: אגב, כמו בשירות המדינה, דומה מאד.

משה דיין: למה, אצלי יותר טוב, סליחה.

<דניאל גרא: רק רגע.

<דניאל גרא: אני יודע, עוד רגע, משה.

<דניאל גרא: ישנו בנק גדול במדינת ישראל, שמתוך 400 העובדים הבכירים ביותר בו, לא 15 חברי הנהלה, חס וחלילה, או 30 או 40 – 400 – ישנו ערבי אחד.

<דניאל גרא: הוא כנראה הגוי של שבת או משהו כזה.

<דניאל גרא: שניים יש כבר?

<דניאל גרא: לא בבנק ישראל, בנק ציבורי.

<דניאל גרא: אגב, אני רוצה לומר לך אדוני, סגן שר האוצר, תבדוק כמה ערבים עובדים במטה רשות המיסים.

<דניאל גרא: כי בזמנו, כשבדקנו זאת, ונדמה לי שזה היה כשמנהל רשות המיסים היה בוועדת החקירה, לפני כמה שנים, היה אדם אחד.

<דניאל גרא: אז נכון שמנהל רשות המיסים הסביר לנו שפקידי שומה הם החשובים, אבל במטה רשות המיסים היה ערבי אחד מרמלה.

אחמד טיבי: תתקדם, דני.

<דניאל גרא: בביטוח – 7,000 עובדי חברות ביטוח, 0.3% ערבים - 21.

<דניאל גרא: טלקומוניקציה – אותו דבר.

<דניאל גרא: סליחה טלקומוניקציה 4%.

<דניאל גרא: באוניברסיטאות - - -

אחמד טיבי: ביטוח 0.2%?

אחמד טיבי: טלקומוניקציה 4%?

<דניאל גרא: 0.3% ו-4%.

<דניאל גרא: באוניברסיטאות, לא מכללות – סגל כ-7,200, פחות מ-3% ערבים, אבל סגל מנהלי – 6,300 עובדים – כ-1.5% ערבים, אחד בכיר.

<דניאל גרא: עכשיו, הלחץ על שירות המדינה הוא משום שלערבים האלטרנטיבות במשק הציבורי מועטות.

<דניאל גרא: לא בבנקים, לא בחברות הביטוח.

<דניאל גרא: אתה צריך לקחת את זה על עצמך או לדרוש בבקשה, ממשרד האוצר שאחראי על שוק ההון ועל הסקטור הזה, ואני שמחתי מאד לראות ששר האוצר אמר שהבנקים בחברות הביטוח הם חלק מהסקטור הציבורי, כי אין לזה הגדרה במדינת ישראל, וגם לפעול במגזר ההוא.

אחמד טיבי: נא לשאוף לסיום.

<דניאל גרא: איך סוגרים פערים וזו השאלה הגדולה.

<דניאל גרא: תראו, יישום תעסוקה ומימושה זה עסק מורכב.

<דניאל גרא: למשל, אנחנו מדברים במערכת החינוך, הערבים סובלים מ-14-15% פחות שעות הוראה לתלמיד.

<דניאל גרא: חסרים מורים.

<דניאל גרא: אבל גם אם תביאו מורים, אין כיתות.

<דניאל גרא: מדוע אין כיתות?

<דניאל גרא: כי גם אם אתה רוצה לבנות אותן וישנו תקציב, אין קרקע.

<דניאל גרא: אין קרקע מאושרת לבנייה.

<דניאל גרא: מדוע אין קרקע מאושרת לבנייה?

<דניאל גרא: כי יש בעיה עם גבולות שיפוט.

<דניאל גרא: כלומר, התהליך הוא תהליך מתגלגל.

אחמד טיבי: משפט סיום.

<דניאל גרא: רגע.

אחמד טיבי: יש הרבה דוברים, דני.

<דניאל גרא: עוד שניים.

<דניאל גרא: רבותי, בעיית העסקת ערבים איננה בעיה ערבית.

אחמד טיבי: זה נכון.

<דניאל גרא: היא בעיית המשק.

<דניאל גרא: אם המשק - - -

אחמד טיבי: כמה מפסיד המשק?

<דניאל גרא: כעת אני אומר את זה בפירוש.

<דניאל גרא: אם המשק תאב צמיחה, יש לו שלושה אפיקים – R

אחמד טיבי: זהו, דני.

<דניאל גרא: רגע, רק משפט אחרון.

<דניאל גרא: אנחנו בשנה הקרובה, עובד עכשיו צוות, עובדים עכשיו שבעה צוותי עבודה במטרה להציג לממשלה, בסוף שנת 2015, תכנית אב לסגירת פערים, שבנויה כמנוף לצמיחת המשק, שלא כמו תכנית העוני, שהיא לא דורשת כסף אלא היא השקעה, שתוביל לצמיחה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה רבה אדוני.

דב חנין: אני אהיה מאד קצר.

דב חנין: נאמרו פה הרבה דברים חשובים ואני מברך עליהם.

דב חנין: אני גם מברך על ההתקדמות שניכרת וגם על הגישה שאני שומע מנציגי הממשלה בדיון כאן.

דב חנין: העניין הוא שנוכח הפערים והתסכול הגדול שקיים גם בציבור הערבי, אנחנו צריכים להאיץ את המגמה, לא להסתפק במה שיש לנו כאן.

דב חנין: יש בעיות מקרו ויש בעיות מיקרו.

דב חנין: אדוני יושב הראש, אני חושב שראוי להגיד בדיון הזה שהכנסת וקודם כל ועדת החקירה שאתה עמדת בראשה, והמעקב השוטף לא רק בשאלת המדיניות הכללית, ההצהרתית, אלא גם בשאלת החסמים הקונקרטיים, הייתה תרומה משמעותית לתהליך הזה.

דב חנין: יכול להיות שבהעדרה של ועדת החקירה הזו, ועדת המשנה צריכה לקחת על עצמה את התפקיד של - - -

אחמד טיבי: היא לקחה, אדוני.

דב חנין: יפה.

דב חנין: של המעקב השוטף מבחינת סוגיות המיקרו.

אחמד טיבי: אגב, אתה פוליטיקאי, אני רוצה לומר לך כהערת אגב: ועדת החקירה הפרלמנטארית לא קמה בכנסת הזאת, כי יש סיעה קואליציונית חשובה ששמה וטו על הקמתה.

דב חנין: אנחנו מכירים את הדברים היטב, כן.

דב חנין: ולכן טוב שיש ועדת משנה.

אחמד טיבי: ראש הסיעה הזאת מתפקד כשר חוץ.

אחמד טיבי: בבקשה.

דב חנין: שתי הערות נקודתיות בהמשך לדברים שנאמרו כאן.

דב חנין: הדברים שאמר עורך הדין נווה הם חשובים לא רק בהיבט של מערכת המשפט, כי הם מפנים את תשומת ליבנו לשאלה שהיא שאלה רוחבית יותר.

דב חנין: השאלה היא לא רק שאלה של כמויות, השאלה היא גם שאלה של מהות העמדות שתופסים ערבים במערכות הציבוריות.

דב חנין: השאלה היא לא רק כמה ערבים נמצאים במערכת, אלא כמה ערבים נמצאים בתפקידים בכירים במערכת.

דב חנין: אם אנחנו מדברים על שבירת אותו מעגל של חוסר אמון, אז כאשר השופט בבית המשפט המחוזי הוא ערבי, אז בוודאי שההתייחסות היא גם אחרת, לאיך בכלל המערכת נראית ואיך גם האזרחים הערבים, גם עורכי הדין הערבים וגם הציבור בכלל מסתכלים על המערכת.

אחמד טיבי: אגב, בפסקי דין לגבי ערבים ויהודים באותה עבירה – נמצא ששופטים ערבים מחמירים יותר עם נאשמים ערבים, לצערי הרב.

אחמד טיבי: זה סקר - - -

דב חנין: והערה שנייה, אני חושב שחוליה חלשה ביותר במערכת, שמחייבת תשומת לב מאד מאד אינטנסיבית, זו החוליה של החברות הממשלתיות.

דב חנין: החוליה של החברות הממשלתיות, יש לנו פה צירוף של שני נתונים:

דב חנין: גם תמונה קשה ביותר של העסקת ערבים במספרים נמוכים, אבל גם מהצד השני כלים למדינה, כי יש את רשות החברות הממשלתיות.

דב חנין: זה לא מערכת ציבורית במובן הרחב של בנקים, שהם יכולים להגיד בסדר, אנחנו בנקים, אלא אם כן יהיה חוק, אנחנו נעשה מה שאנחנו רוצים.

דב חנין: כאן זה עוד חברה ממשלתית וחברה ממשלתית צריכה להתנהל לפי מדיניות שהממשלה קובעת.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: עורך דין עטא אבו מדיעם, ממלא מקום ראש עיריית רהט, בבקשה.

אחמד טיבי: אחר כך עינת פישר.

<עטא אבו מדיעם: אני בא מהיישוב רהט.

<עטא אבו מדיעם: רהט זו עיר, זה 55,000 6,000 פריפריה, זה 61,000 תושבים.

<עטא אבו מדיעם: אני לא אחזור על כל מה שאמרו חברי לגבי הבעיה הכללית במגזר, אני אתמקד בנגב, במיוחד בעיר רהט.

<עטא אבו מדיעם: בעיר רהט אנחנו נמצאים בעיר שעוברת לשלב של תנופה, בנייה ופיתוח כלכלי, אבל יש כמה חסמים.

<עטא אבו מדיעם: חסם אחד זה גם השירות הציבורי.

<עטא אבו מדיעם: אנחנו עיר שיש לנו חשב מלווה, אנחנו מגישים לנציבות המדינה נחיצויות משרה כבר מזה שנה ויותר, ואין לנו אוזן קשבת.

<עטא אבו מדיעם: אנחנו כרגע נמצאים במחסור בעובדים סוציאליים לפי פר נפש, אנחנו במחסור במספר פסיכולוגים והחמור מהכל – מחסור בקב"סים, קציני ביקור סדיר להחזיר קרוב ל-1,300 ילדים שנמצאים בבתים.

<עטא אבו מדיעם: יש לנו 2 קב"סים.

<עטא אבו מדיעם: אני יושב ראש ועדת משנה לתכנון ובנייה, הראשונה שתקבל ב-1 באוגוסט הסמכה לאכוף במסגרת סמכויות של ועדה מחוזית.

<עטא אבו מדיעם: יש לי פקח וחצי.

<עטא אבו מדיעם: הזכירו קודם שופט וחצי, לי יש פקח וחצי.

<עטא אבו מדיעם: כשאנחנו התחלנו לפרסם מכרזים אפילו לגבי השכר, במכרז כותבים את השכר אפילו, כדי שיבואו ויתקבלו פקחים.

<עטא אבו מדיעם: הם לא באים כי השירות מגביל אותנו ב-4,500 שקלים.

<עטא אבו מדיעם: פקח שהולך להיכנס לאנשים ולכתוב להם דו"חות לא יבוא לעבוד ב-4,500 שקלים.

<עטא אבו מדיעם: שירות המדינה עושה לנו צרות בזה.

<עטא אבו מדיעם: לא רק זה.

<עטא אבו מדיעם: אתה יודע מי הפקח שעובד אצלי?

<עטא אבו מדיעם: יהודי.

משה דיין: אני לא אחראי על השירות המוניציפאלי.

<עטא אבו מדיעם: לא, אני בא ומציג בעיה.

אחמד טיבי: השלטון המוניציפאלי הוא במסגרת סמכות הוועדה הזאת.

<אמי פלמור: לא הבנתי למה היהודי בא להיות פקח עבור 4,500 שקלים.

<אמי פלמור: לא הצלחתי להבין, אם תוכל רק לחדד את הנקודה.

אחמד טיבי: תסביר את מה ששאלה המנכ"לית.

<אמי פלמור: אתה אומר אף אחד לא רוצה לבוא, בסוף אתה אומר – היהודי בא להיות פקח.

אחמד טיבי: יהודי צנוע.

<עטא אבו מדיעם: יפה מאד, לא השלמתי.

<עטא אבו מדיעם: קודם כל היהודי בא מדימונה ויש לו הטבת שכר והוא מגיע ל-7,500 שקלים, הוא בא מדימונה, מהעברים היהודים והוא עובד טוב.

<עטא אבו מדיעם: כך שלנו יש בעיה מורכבת ואני אומר – בהיבט הכלכלי, עם פיתוח עידן הנגב המשותף בין בני שמעון ובין רהט, ראינו שבסודה סטרים למשל, התחלנו החודש להעסיק כ-100 עובדים.

<עטא אבו מדיעם: תתפלאו לשמוע שמרביתם לא מרהט, כי בהכשרות המתאימות להפעלת מפעל כזה, חסרות המון הכשרות, כך שפחות או יותר 50-50 – גם מקומיים ו-50 מבחוץ.

<עטא אבו מדיעם: אם אנחנו נסתכל לכיוון הכשרות מתאימות לצרכים היישוביים, גם את זה אתם צריכים לקחת לתשומת ליבכם.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: לפני עינת, אני רוצה לתת לראש עיריית כפר קאסם, נציג ועד ראשי הרשויות, עאדל.

<עאדל בדיר: אני יכול להעיד מניסיון אישי שיש לי פה סגירת מעגל של תסכול מאז שהייתי סטודנט ועכשיו כראש עיר.

<עאדל בדיר: בשנות ה-80, 1986 נאמר לי משפט שעדיין חרוט בתודעה שלי על ידי ראש ועדת הוראה באוניברסיטת תל אביב.

<עאדל בדיר: רציתי לבחור מתמטיקה שימושית ואם לא עיונית, אז היא אמרה לי – עאדל, כסטודנט ערבי סוף סוף תעסוק בהוראה.

<עאדל בדיר: למה?

<עאדל בדיר: כי סטודנט שמסיים עם תואר מתמטיקה שימושית או עיונית, איפה הוא יכול לעבוד?

<עאדל בדיר: הוא יכול לעבוד בשירות הציבורי או בשירותי המדינה, או בחברות הגדול, שכביכול שם יש מחסום, קיר בטון שאי אפשר לעבור אותו.

<עאדל בדיר: אז אני הלכתי למתמטיקה כללית וידעתי, אפילו לא לקחתי את התעודה.

<עאדל בדיר: היה חבל על הזמן לקחת את התעודה.

<עאדל בדיר: ואז עברתי למישור הפרטי במשפטים ואחרי 20 ומשהו שנה חזרתי לרשות העיר וסגרתי את המעגל של תסכול.

<עאדל בדיר: כראש עיר בתוך תוכי, אני הכי לא אוהב את יום סוף שנת הלימודים האקדמאית, כי כמה שיש לי יותר אקדמאים, אני לא מוצא בתוך תוכי שמחה.

<עאדל בדיר: נכון שאני משתתף בשמחתם, כי סטודנט ערבי מקבל שתי תעודות כשהוא מסיים את התואר – תואר אקדמאי ותואר מועמד לאבטלה.

<עאדל בדיר: במיוחד אם הוא רוצה לעשות בתחום שאינו בחינוך.

<עאדל בדיר: היום המעסיק הכי גדול של האקדמאים הערבים זה הרשות המקומית, וזה לא כך בערים וביישובים וברשויות היהודיות.

<עאדל בדיר: כי בסופו של דבר לרוב אנחנו מעסיקים המון סייעות.

<עאדל בדיר: לא יודע, אפילו אנשים שיש להם תואר שני ואתה מסדר להם עבודה של חצי משרה בקב"ס.

<עאדל בדיר: אין לנו אזורי תעשייה.

<עאדל בדיר: אנחנו כל הזמן מדברים על אחוזי אבטלה, אחוזי אבטלה.

<עאדל בדיר: אין לנו אזורי תעשייה וכשאתה מעסיק מישהו כעובד באזור תעשייה, אתה סידרת מקום עבודה למישהו בודד, אבל כשאתה מעסיק מישהו בשירות המדינה, אתה סידרת מקום עבודה ל-10 אנשים.

<עאדל בדיר: כי יכול להיות שהבן אדם הזה שעבד בשירות המדינה, יבוא עם תכנית, כי בסופו של דבר הוא יחשוב על היישוב שלו.

<עאדל בדיר: יבוא עם תכנית ויסדר משהו בתכנית עבודה מסודרת שתסדר מקומות עבודה לעוד אנשים שייכנסו למעגל הזה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

<אמי פלמור: אפשר רק להוסיף הערה?

אחמד טיבי: כן, הערה למנכ"לית.

<אמי פלמור: אני רוצה להוסיף הערה כי העלית נקודה נורא חשובה.

<אמי פלמור: החשיבות של כניסה של כל עובד ערבי לשירות הציבורי, זה הנט-וורקינג שהוא יעשה לאלה שיבואו אחריו.

<אמי פלמור: לא זה שהוא יהיה בתפקיד שמייצר מקומות עבודה, אלא שהוא יהיה מסוגל להיות ממליץ מוכר לבחור הצעיר שיבוא שנתיים-שלוש אחריו.

<אמי פלמור: והדבר הזה, שאנחנו מכירים אותו בתוך החברה הישראלית, שהוא מאד מאד חזק, הוא חסר באמת לחברה הערבית בתהליכי הקליטה.

<אמי פלמור: אני מתנצלת שאני צריכה לצאת.

<אפי נווה: אולי לפני שהיא עוזבת, אדוני, אולי אפשר לנצל את הוועדה.

<אפי נווה: נמצאת פה גם מנכ"לית משרד האוצר וגם סגן שר האוצר.

<אפי נווה: אנחנו כבר מזה מספר שנים הגשנו בקשות ופניות לשר המשפטים הקודם, עכשיו אנחנו מקווים ששרת המשפטים הנוכחית תעשה מעשה.

<אפי נווה: הגיע הזמן שיהיה בית משפט בעיר ערבית.

אחמד טיבי: בטייבה, אתה מתכוון.

<אפי נווה: יש בטייבה שטח שהוקצה.

אחמד טיבי: יש שטח.

<אפי נווה: יש באזור המשולש - - -

<אימן סייף: אנחנו הגשנו בקשה להסדרה.

<אפי נווה: יש 150,000 תושבים.

<אפי נווה: לא יתכן שבערים קטנות, יהודיות, של 10,000 ו-20,000 תושבים יש בית משפט ובאזור כזה גדול אין בית משפט.

<אפי נווה: זה גם ייצור תחושה טובה, זה גם ייצור המון מקומות תעסוקה גם לעורכי דין, גם שופטים.

<אפי נווה: אולי ההתכנסות הזו כאן יכולה לסייע.

<אמי פלמור: אני עכשיו בדרכי אליה ואני אעביר את המסר, טרי-טרי מטעם הוועדה.

<עאדל בדיר: יש בית משפט שרעי במגזר הבדואי בנגב, בבאר שבע, לא באף עיר ולא באף כפר בנגב.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה למנכ"לית.

אחמד טיבי: עכשיו אני מאפשר לוועדת הכספים הראשית לחדש את הדיונים באופן רשמי ופה אנחנו נמשיך בשידור ובדיון.

אחמד טיבי: עינת פישר, בבקשה, יועצת השר פרי, שהוא יושב ראש ועדת השרים לענייני ערבים.

אחמד טיבי: אחר כך ציונה קינג.

<עינת פישר: צהריים טובים, תודה רבה.

<עינת פישר: אכן, עינת פישר, יועצת השר פרי.

<עינת פישר: ב-25 במאי הממשלה הקימה את ועדת השרים לענייני המגזר הלא יהודי.

<עינת פישר: ועדה שבראשה עומד ראש הממשלה והשר פרי כממלא מקומו יוביל את הוועדה.

<עינת פישר: הוועדה תעבוד בשיתוף פעולה - - -

אחמד טיבי: אז ראש הממשלה הוא יושב ראש הוועדה לענייני ערבים?

אחמד טיבי: מרשים.

<עינת פישר: ראש הממשלה הוא יושב ראש הוועדה הרשמי והשר פרי הוא ממלא מקומו והכוונה היא שהוא יוביל את הוועדה בפועל.

<עינת פישר: הוועדה כמובן עובדת בשיתוף פעולה מלא עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה ועם הרשות לפיתוח כלכלי בראשותו של איימן סייף ועם משרד האוצר ועם ראש אגף תקציבים.

<עינת פישר: כשבעצם אני אדבר מאד בקצרה, חשוב לי להגיד כמה דברים.

<עינת פישר: קודם כל באמת הנחת העבודה של הוועדה היא בדיוק הנחת העבודה שהוצגה כאן, שהשילוב של המגזר הערבי והטיפול בחסמים ובבעיות שקיימות היום במגזר הערבי הוא אינטרס קודם כל של מדינת ישראל, של המשק הישראלי ושל שוק התעסוקה, וזאת בהחלט הכוונה וזאת נקודת המוצא לטיפול.

<עינת פישר: הוועדה מתכוונת לעסוק בצורה אינטנסיבית ומאד יסודית בכל קשת הבעיות.

<עינת פישר: אני חושבת שמה שעלה בדיון הזה והקשבנו ורשמנו עבור השר, שרצה להגיע אבל לצערנו הוא לא יכל – מכל מה שהוצג פה מאד מאד ברור שצריך לטפל בכל הקשת.

<עינת פישר: דובר רבות בתחילת הדיון על השילוב בשירות המדינה ועל המאמצים שנעשים וצריכים להמשיך להיעשות על ידי הנציבות ועל ידי הממשלה ועל ידי המשרדים, בקצה של השיווק של החברה הערבית וברור שהטיפול חייב להתחיל מלכתחילה מהנושא של החברה מכיתות הלימוד והבחינות הפסיכומטריות וההתאמה שלהן; ואחוז האקדמאים שהוא נמוך מדי היום במגזר הערבי.

<עינת פישר: והכלים החל גם ממעונות היום שדובר עליהם, משילוב נשים ובוודאי תחבורה ופתרונות אלטרנטיביים שיכולים לתת.

<עינת פישר: הוועדה בהחלט מתכוונת לעסוק, אנחנו מתכוונים בחודשים האחרונים לעסוק בכך.

<עינת פישר: הישיבה הראשונה נקבעה לאמצע יולי, הם מתכוונים להיות כתובת ולעסוק בצורה אינטנסיבית בכל הקשת הנושאים.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: ציונה קניג, נציבות שוויון הזדמנויות, בבקשה גברתי.

<ציונה קניג: נציבה ארצית לשיווין הזדמנויות בעבודה, משרד הכלכלה.

<ציונה קניג: אני חושבת שהרבה דברים שנאמרו פה מתקשרים לנקודה, לסוגיה אחת, שעשינו אותה כלפי נשים לפני 20 שנה, התחלנו לפני 20 שנה וזה נקרא Gender mainstreaming.

<ציונה קניג: ומה שצריך היום לעשות, לפחות בתפיסה של נציבות שיווין הזדמנויות בעבודה, זה לעשות Mainstreamingלנושא הזה שנקרא – האוכלוסייה הערבית בישראל.

<ציונה קניג: ומה זה אומר?

<ציונה קניג: זה אומר שבכל החלטת מדיניות, זה אומר בכל החלטה תקציבית, זה אומר בכל הצעת חוק, רואים את הפרספקטיבה של האוכלוסייה הערבית.

<ציונה קניג: איך זה נוגע ישירות לנושא הדיון של העסקה במגזר הציבורי?

<ציונה קניג: בדיוק באותה צורה.

<ציונה קניג: נציב שירות המדינה דיבר קודם על הדברים האלה, ההטמעה שלהם היא לא הטמעה עד הסוף.

<ציונה קניג: היא לא הטעמה עד הסוף כי אלה פתרונות שבאים לפתור בעיה נקודתית, אבל אם אנחנו ננתח את הבעיה הזאת וננתח אותה באותה פריזמה שניתחנו את האפליה המגדרית לפני שני עשורים ויותר במדינות אחרות, אפשר יהיה להגיע למשהו קצת יותר כוללני, ולהערכתי למשהו קצת יותר מעמיק.

<ציונה קניג: שני דברים נוספים.

<ציונה קניג: סמכויות האכיפה של נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, ככל שהן בבית הדין לעבודה, הן למול הסקטור הפרטי בלבד.

<ציונה קניג: ראיתי בנייר עמדה של מוסאוא שהם מעלים את הנקודה הזאת, זאת נקודה חשובה.

<ציונה קניג: אין לנו סמכויות אכיפה למול המדינה, למול מעסיקים ציבוריים, ממשלת ישראל ומשרדי הממשלה וגם לגבי חברות ממשלתיות.

<ציונה קניג: זה דבר חשוב, זה לא המקום לפרט עליו, אבל זה דבר חשוב שייכנס לפרוטוקול.

<ציונה קניג: והדבר האחרון: השנה אנחנו נשיק הכשרה למעסיקים, נציבות שוויון תעשה הכשרה למעסיקים.

<ציונה קניג: אני מניחה שנגיע לכ-100 מעסיקים ואנחנו נכשיר אותם להטמעת שוויון ומיגור אפליה - איך מעסיקים מגוון אוכלוסיות.

<ציונה קניג: יש לנו שם יחידה מיוחדת לגבי האוכלוסייה הערבית וכל מי שירצה ויש לו ערך מוסף לתוך היחידה הזאת, אני חושבת שזה ישפיע על מעסיקים וקצת ישנה את החשיבה שלהם לגבי העסקת ערבים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני רוצה לסכם, אבל לפני זה עורכת דין סאמח אלחטיב, בבקשה, תפדלי.

<סמאח אלחטיב-איוב: אני עורכת דין סמאח אלחטיב.

<סמאח אלחטיב-איוב: אני מעמותת סיכוי.

<סמאח אלחטיב-איוב: מה שרציתי לציין ואני מתחברת לדברים שבהם סיכמה ציונה, שצריך להסתכל ממש ברמה כוללת והוליסטית.

<סמאח אלחטיב-איוב: היו הרבה החלטות ממשלה ויעדים ממשלתיים, כמו שפתחת, חבר הכנסת טיבי, בתחילת הדיון, שהממשלה לא הצליחה להגיע ליעד.

<סמאח אלחטיב-איוב: ואני חושבת וזורקת את זה לפתחה של נציבות שירות המדינה – אולי זו הזדמנות נהדרת דרך התכנון האסטרטגי שמקדמים, לבחון את אפקטיביות הכלים הממשלתיים שהוצעו במסגרת החלטות הממשלה, כגון סיוע בשכר דירה של 2,000 שקלים.

<סמאח אלחטיב-איוב: יש הרבה חסמים.

<סמאח אלחטיב-איוב: בחור ערבי שמחליט לעבור ולהעתיק מקום מגורים מהצפון לירושלים, 2,000 שקלים זו העזרה היחידה והבודדת שעומדת לנגד עיניו.

<סמאח אלחטיב-איוב: מערך ההשכרה של הדיור בצפון מאד מוגבל, במיוחד כשאנחנו מדברים על אנשים שיש להם כבר ילדים, וקודם כבר דובר על הבעיה של מסגרות ילדים.

אחמד טיבי: תודה רבה לך.

<סמאח אלחטיב-איוב: רק משפט מסכם: וכמו כן לקדם תכנית כוללת שמתייחסת לכל החסמים של העדר תחבורה ציבורית ומעונות יום, בעיקר שהממשלה העכשווית מתייחסת לסוגיית תעסוקת נשים ערביות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: יש מישהו שאם לא ידבר ייפגע בריאותית?

<דניאל גרא: אני רק רוצה לתת - - -

אחמד טיבי: לא, לא אתה דני, לא אתה.

אחמד טיבי: אני רוצה לסכם בנוכחות סגן השר והנציב.

אחמד טיבי: רבותי, אני רוצה להודות לכולכם על שהואלתם להשתתף בוועדה הזאת.

אחמד טיבי: אני רוצה להודות לך, אדוני סגן השר, מיקי לוי.

אחמד טיבי: אני רוצה להודות לך אדוני, משה דיין.

אחמד טיבי: להודות למנכ"לית, להודות לאיימן סייף, להודות לכל האורחים, לראש עיריית כפר קאסם ולכל האורחים והאורחות הנכבדות.

אחמד טיבי: הנתונים ניתנו בתחילת הישיבה.

אחמד טיבי: משה דיין ציין ששיעור הערבים כיום הוא כמעט 9% בשירות הציבורי.

אחמד טיבי: הוא ציין את העובדה שכל שנה השיעור עולה באחוז אחד.

אחמד טיבי: הוועדה רושמת לפניה שבשנת 2012 פג תוקף החלטת הממשלה לגבי יעד של 10%.

אחמד טיבי: אני באופן אישי, מתוך ניסיון, מכיר את משה דיין.

אחמד טיבי: אני יודע שהוא מחויב לנושא, למרות שאין החלטת ממשלה, אבל העניין האישי שלו לא מספיק.

אחמד טיבי: גם תקציבים של הממשלה, אדוני סגן השר, יכולים בהחלט להיות מנוף של רצונו הטוב ושל רצון של אחרים, של נציב שירות המדינה, כדי לצקת תוכן למילה העדפה מתקנת של ערבים בשירות הציבורי וצמצום היעדים.

אחמד טיבי: באחת מהישיבות הבאות אני דורש מיושב ראש הוועדה, שתוצג תכנית הוליסטית, כוללת, עם יעדים של הממשלה ושל כל משרד ממשלתי ואנחנו גם נציע מנגנון בקרה שבו יהיו חברים נציב שירות המדינה, הוועדה להסרת חסמים, שתבדוק כל יחידת סמך מכל משרד ממשלתי.

אחמד טיבי: הוועדה רושמת לפניה נקודה ספציפית – תעסוקת נשים – שהיא בעייתית יותר ומביכה יותר מבחינת מספרים, מאשר תעסוקת גברים.

אחמד טיבי: תעסוקת נשים ערביות.

אחמד טיבי: נקודה נוספת היא שיעור הערבים הנמוך בקרב שלושת הדרגים הבכירים בשירות הציבורי, שלא לדבר על נושא שלא דנו בו, והוא המגזר הפרטי, ששם כאילו אין פיקוח ואין אחריות ממשלתית, שצריך להשמיע קריאה לקלוט יותר ערבים.

אחמד טיבי: ככל שקולטים יותר ערבים – הדיבידנד למשק ולכלכלה במדינה הוא גדול יותר.

אחמד טיבי: תודה רבה לכם.

אחמד טיבי: תודה לך, אדוני, ותודה למנהלת הוועדה ולכל צוות העוזרים.

אחמד טיבי: תודה.