ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 292, 2014-07-28 10:00

חיים כץ: בוקר טוב, יום שני בשבוע, א' באב התשע"ד, 28 ביולי 2014.

חיים כץ: אנחנו שבוע שלישי של לחימה, והחיים הם לא רגילים.

חיים כץ: כל יום אנחנו קוברים את מתינו.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: ההצעה על סדר-היום: התחדשות עירונית בנווה שרת - התעלמות מהיבטים קהילתיים ואי שיתוף הציבור – של חברת הכנסת גילה גמליאל; אותה הצעה לסדר של חבר הכנסת אילן גילאון ואותה הצעה לסדר של חבר הכנסת מיקי רוזנטל, שכנראה, ייכנס ויגיע במהלך הדיון.

חיים כץ: גילה, בבקשה, תציגי את מה שיש לך להציג.

גילה גמליאל: ראשית, בוקר טוב.

גילה גמליאל: אני רוצה להודות לך, כבוד היושב-ראש, על שכינסת את הדיון במהירות.

גילה גמליאל: אני עשיתי סיור, לראות את הפרויקט של ההתחדשות העירונית בתל-אביב.

גילה גמליאל: לא רחוק מאיפה שאני גרה יש התחדשות עירונית בשכונת נווה שרת.

גילה גמליאל: מדובר בפרויקט הגדול ביותר שקיים היום בסוגיית פינוי-בינוי.

גילה גמליאל: חשבתי, כמה נחמד, שבאים ובאמת מבצעים עכשיו מעין שיקום שכונות כזה, דירות חדשות.

גילה גמליאל: האוכלוסייה אמורה לקבל דירה מרווחת יותר, מחסן.

גילה גמליאל: כמה נפלא.

גילה גמליאל: אלא מה, כשנכנסתי, החלום הזה פשוט התנפץ אל מול עיניי, ופתאום הבנתי שיש פה ניצול ציני ממש של אוכלוסייה שגרה במקום מסוים, בנווה שרת במקרה הזה.

גילה גמליאל: שם מכרו את החלום הזה לכל כך הרבה אנשים, רק לא חשפו בפניהם, עם מה הם הולכים להתמודד; עם מציאות שבה החלום הזה לא יכול להיות ממומש בפועל בעצם זה שהם יוכלו לגור באותה שכונה.

גילה גמליאל: הסיבה היא פשוטה – לא עדכנו אותם שבאותם מגדלים, שהם אמורים לעבור לגור, יש דמי ניהול של מאות שקלים כל חודש, ואותה אוכלוסייה, אין לה מאיפה לשלם.

גילה גמליאל: לא עדכנו אותם גם שהארנונה הולכת לעלות בהתאם, שגם את זה, מאות שקלים, שמהיכן האוכלוסייה הזאת אמורה לשלם?

גילה גמליאל: כלומר יש פה הטעיה מכוונת, מדאיגה מאוד, שאמורה בסופו של יום ובסופו של תהליך להעתיק את אותם אנשים מהסביבה הטבעית שלהם לאזורים לא ידועים.

גילה גמליאל: כלומר כסף זה לא הכול בחיים.

גילה גמליאל: זה שעכשיו מנסים לדבר על זה שערך הדירה עלה מצד אחד, אבל מצד שני, איכות החיים של אותם אנשים, שרגילים לאותה מכולת ולאותו מיליה של אנשים שהם מתורגלים להם ביום ביום-ביום, לסביבה התומכת, למועדונית שקיימת ליד הבית, לאותם אנשים עכשיו, אף אחד לא עדכן אותם שהם יצטרכו לחפש עכשיו שכונה אחרת לגור בה.

גילה גמליאל: אני חושבת שזה דבר מקומם, זה דבר שערורייתי לכל הדעות, שלא לדבר על אותם אנשים שגרים בדיור הציבורי.

גילה גמליאל: מערימים עליהם קשיים ברכישות הדירה.

גילה גמליאל: ראשית, לא נותנים להם אותן הטבות בדבר שווי הדירה שנותנים במקומות אחרים, שאין התחדשות עירונית – מצד אחד.

גילה גמליאל: מצד שני, כבר אם נותנים להם את הזכאות המוגבלת, נותנים להם פרק זמן של חודש לשלם מרגע שמודיעים להם על הזכאות.

גילה גמליאל: אני חושבת שיש פה עושק של אוכלוסייה.

גילה גמליאל: אני במקרה הגעתי לשם.

גילה גמליאל: אני רוצה להודות לעמי, שבהחלט הרים את הכפפה, והכיר לי את האוכלוסייה המדהימה הזאת של נווה שרת.

גילה גמליאל: אני ביקרתי שם, הייתי בבתים, ראיתי מה קורה שם.

גילה גמליאל: אני רוצה שבדיון הזה גם נשמע אותם.

גילה גמליאל: אני כבר לא מדברת על השלב של הבנייה עצמה.

גילה גמליאל: אתה מגיע לשם, ולא דאגו להם לדבר אלמנטרי כמו מינהלת, שתטפל בהם מטעם העירייה.

גילה גמליאל: שם בשכונה ב-22:00 עדיין יש משאיות שנוסעות.

גילה גמליאל: לפעמים נותנים אישורים חריגים אפילו לבנייה באמצע הלילה, כי אין מי שייצג את האוכלוסייה שם מול העירייה, כי אין מינהלת שיכולה לנהל את הדברים בשוטף.

גילה גמליאל: רואים פשוט תת-תנאים בשלבי הבנייה, זה ממש מקומם, לראות גם מקומות שהם ממש סכנה בטיחותית עבור ילדים.

גילה גמליאל: לא האמנתי לראות, איפה שחופרים את כל הבורות - הכול שם פרוץ ופתוח.

גילה גמליאל: אין בקרה, אין התייחסות.

גילה גמליאל: שאלו אותי, למה הנושא הזה לא מגיע לפתחה של ועדת הפנים.

גילה גמליאל: אמרתי: רק חיים כץ בראשות ועדת העבודה והרווחה יכול לבוא ולהוביל אתי, יחד עם חבריי אילן גילאון ומיקי רוזנטל, שזעקו לשמיים כדי לפתור את הסוגיה הזאת, וחברי יעקב מרגי, שהצטרף גם כן לנושא כדי לבדוק איך אנו נוכל לטפל, ואיך נוכל להסתכל לאנשים האלה בעיניים, ולתת להם גם מענה.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: אילן, בבקשה.

אילן גילאון: היטיבה גילה ודייקה.

אילן גילאון: אדוני, זה עוד חלק מפרויקטים של אבו-נפחא כאלה, אתה יודע – קבוצת יזמים משתלטת, מנצלת את תום לבם של האנשים, שלא יודעים בזמן מתי להגיב, מתי ללכת.

אילן גילאון: על-פי הפרסומים, זה מאוד קשה, ונראה לי שכל התוכנית הזאת היא עלומה.

אילן גילאון: צריך לציין דבר אחד חשוב פה – האנשים האלה הם בעלי קרקע במקום הזה, לכן כל תחשיב שייעשה, והקבלן בדרך כלל מגיע, ויזמים מגיעים ואומרים: לנו זה עולה יותר ואתם מרוויחים הרבה יותר וכו'.

אילן גילאון: צריך להביא בחשבון אלמנט כזה.

אילן גילאון: נראה לי שכרגע הדבר שצריך לעשותו, היות שהתוכנית כבר הגיעה לוועדה מחוזית - להחזיר אותה לוועדת משנה לבניין ערים, שהם יהיו שותפים – בכל אופן, הם בעלי קרקע בעניין הזה, ושהם יידעו מה מתרחש אתם.

אילן גילאון: לכן גם צריך לעשות חישוב עתידי, מה תהיינה העלויות בעתיד בבניין רב קומות, שהערך של מי שבונה אותו עולה מאוד-מאוד, אבל מי שצריך לתחזק אותו על-ידי שומר ואבטחה וכל הדברים האלה, הוא בלתי-אפשרי.

אילן גילאון: מלבד זה כולנו תומכים ביוזמה של גילה, שגם ביקרה במקום.

חיים כץ: בסוף הדיון, שאתה רוצה לפתור את הבעיה, מה אתה רוצה לעשות?

אילן גילאון: למוטט את הבניינים הגבוהים.

חיים כץ: עו"ד יריב בר-דיין, בבקשה.

חיים כץ: הוא ביקש להציג מצגת.

<יריב בר דיין: אני מבקש בסוף.

חיים כץ: לא, בהתחלה.

חיים כץ: אנחנו רוצים לראות במה מדובר.

<יריב בר דיין: זה לא קשור לנושא השיחה.

<יריב בר דיין: תודה שהזמנתם אותי.

<יריב בר דיין: אני לא חושב שאני רלוונטי פה רק אתן מניסיוני – אשמח לעשות את זה.

<יריב בר דיין: זה כמו מילואים.

חיים כץ: אם אתה לא רלוונטי, למה באת?

<יריב בר דיין: אסביר.

<יריב בר דיין: שמי יריב בר-דיין.

<יריב בר דיין: אני עורך דין כבר עשרים שנה.

<יריב בר דיין: אני מלווה פרויקט של פינוי-בינוי בשכונה הזאת כבר 12 שנה.

<יריב בר דיין: אני מייצג את הדיירים בפרויקט הזה.

<יריב בר דיין: כל הדברים שאמרה הגב' גמליאל, לא קיים אצלנו.

<יריב בר דיין: קיים בדיוק הפוך.

<יריב בר דיין: אם אחר כך תהיה לי ההזדמנות, אסביר איך עושים את זה נכון.

חיים כץ: אז תסביר את זה עכשיו.

חיים כץ: באת לפה.

<יריב בר דיין: בשמחה רבה אסביר.

<יריב בר דיין: פרויקט של התחדשות עירונית- - -

חיים כץ: אנחנו מצטערים.

חיים כץ: יש לנו הצבעה בוועדת כספים.

חיים כץ: מרגי, בבקשה.

<יריב בר דיין: אתן את הזווית שלי, חבר הכנסת גילאון.

חיים כץ: בבקשה.

<יריב בר דיין: הפרויקט של התחדשות עירונית כפרויקט לאומי, מעבר לחשיבות הכלכלית, החשיבות החברתית והחשיבות הביטחונית שקיימת בו הוא, פרויקט רווי קשיים בעל סיכויי היתכנות נמוכים.

<יריב בר דיין: הפרויקטים הללו עוברים תהליכי הבשלה במשך שנים ארוכות.

<יריב בר דיין: תקופה ממוצעת של הבשלת פרויקט כזה היא בין שש, שבע, שמונה ותשע שנים.

<יריב בר דיין: השילוב החברתי בתוך האלמנטים הכלכליים הוא לעתים בלתי-אפשרי.

<יריב בר דיין: האיזון בין האינטרסים השונים של השחקנים השונים, כולל מדינת ישראל, כולל עמידר- - -

אילן גילאון: למה אתה קורא אלמנטים כלכליים?

אילן גילאון: הוא צריך לדעת מה זה יעלה לו בעתיד, מה הוא מקבל בתמורה?

<יריב בר דיין: איזו שאלה.

חיים כץ: אילן, ברשותך.

חיים כץ: אני אשמור עליך.

<יריב בר דיין: אני מודה על ההזדמנות.

<יריב בר דיין: התהליך הזה הוא מורכב כאמור.

<יריב בר דיין: לא ניתן גם לבודד אותו כעסקת מקרקעין רגילה.

<יריב בר דיין: זה לא שאתה לוקח אקסל ואתה עושה אקסל, כי כפי שאמרה חברת הכנסת גמליאל, יש פה דיירים, והם בעלי הקרקע.

<יריב בר דיין: אני רוצה להציג פה זווית שבה אנחנו עובדים.

<יריב בר דיין: רוב השוק לא עובד בזווית שבה אנחנו עובדים.

<יריב בר דיין: הזווית שבה אנחנו עובדים, אני קורא לה המודל החברתי.

<יריב בר דיין: התחלנו בנווה שרת.

<יריב בר דיין: נווה שרת זו דוגמה מצוינת.

<יריב בר דיין: לכן גם שמחתי לבוא לכאן.

<יריב בר דיין: ראינו שהדרך לאפשר את קיום הפרויקט הזה היא מהזווית של הדייר.

<יריב בר דיין: אצלנו בתהליך שבו אנחנו מנהלים, הדייר הוא לא המפונה; הוא בעל הקרקע.

<יריב בר דיין: הטרמינולוגיה הזאת, יש לה משמעות אדירה.

<יריב בר דיין: היא גם במסמך וגם בסטייט אוף מיינד.

חיים כץ: - - -

<יריב בר דיין: בפרויקט שאני מטפל בנווה שרת- - -

חיים כץ: לא, באזור שאנחנו מדברים.

חיים כץ: ידוע לך?

<יריב בר דיין: הפרויקט שאתם מדברים עליו, אני לא כל כך מכיר אותו, נמצא בפאתי השכונה.

<יריב בר דיין: בפרויקט שאני מטפל יש 154 משפחות יקרות.

<יריב בר דיין: בכולם אנחנו מטפלים.

<יריב בר דיין: אנחנו דואגים להם מהרגע הראשון.

<יריב בר דיין: הפרויקט כבר 12 שנה.

<יריב בר דיין: אני בפרויקט הזה עשר שנים.

<יריב בר דיין: הדיירים, בניגוד למה שאמרה חברת הכנסת, יודעים- - -

חיים כץ: אבל אנחנו מדברים פה על דיירים שלא יודעים.

חיים כץ: אתה בא מפרויקט אחד, שאולי הוא מוצלח ובסדר, ואין לנו טענות לפרויקט, אבל אין מין בשאינו מינו.

גילה גמליאל: אולי כשהם יסיימו לדבר, תעזור לנו במציאת הפתרונות.

<יריב בר דיין: לכן ביקשתי לדבר בסוף.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: נציגת הדיירים סימונה ליבוביץ, בבקשה.

<סימונה ליבוביץ: אבקש לתת את זכות הדיבור ליושב-ראש ועד השכונה.

חיים כץ: טוב.

<עמוס סופר: שלום.

<עמוס סופר: שמי עמי סופר, יושב-ראש ועד שכונת נווה שרת.

חיים כץ: תן לנו קצת נתונים על השכונה – דיירים, כמויות, שיהיה לנו קנה מידה.

<עמוס סופר: כיום יש בשכונה כ-7,500 תושבים, סדר גודל של 2,600 יחידות דיור.

<עמוס סופר: נכון לעכשיו יש שלושה תתי-מתחם שנמצאים בביצוע.

<עמוס סופר: זה אותו מתחם שחברת הכנסת גמליאל ראתה, שזה למעשה מתחם אחד, שנקרא מתחם בית אל.

<עמוס סופר: בתוכו יש שלושה תתי-מתחם של סדר גודל מ-90 ועד 154, יש מתחם אחד של 90 דירות מפונות ומתחם אחד של 154 דירות מפונות ומתחם אחד של 120 דירות מפונות, כלומר יש סדר גודל של 450 דירות בערך; 390, משהו כזה, של הכול יחד, שהופכים להיות בהמשך סדר גודל של 800 יחידות דיור אחרי שייגמר השלב הזה של הפינוי-בינוי.

<עמוס סופר: אגב, הפינוי-בינוי הזה אושר ב-2006 בוועדה המחוזית, ומאז הדברים מתגלגלים בנושא של הסכמות תושבים, החתמות וביצוע.

<עמוס סופר: לצורך העניין אנחנו העלינו כמה סוגיות שאני רוצה להעלות אותן בצורה סדורה.

חיים כץ: הדיירים שחתמו על ההסכמות, ידעו מה הם עושים?

<עמוס סופר: זה בדיוק העניין, שזה מתחיל עוד בשלב של להחתים אותם.

<עמוס סופר: מה שקורה, כפי שאמרה חברת הכנסת גמליאל, נווה שרת היום היא אחד האתרים של התחדשות עירונית הכי גדולים בארץ.

<עמוס סופר: לבה של השכונה הפך להיות סוג של אתר בנייה אחד גדול, וגם בשלב הביצוע יש כשלים מאוד גדולים, שאנחנו מנסים לעבוד גם עם העירייה לצמצם אותם, שאדם שיוצא מהבית, אין לו חניה, כי עובדי הקבלן- - - הכביש כל הזמן מלא עפר, כי משאיות עוברות ומפילות עפר.

<עמוס סופר: איכות החיים, יש אנשים חולי אסטמה שעזבו לגמרי את השכונה.

<עמוס סופר: דברים של ביצוע, אל"ף-בי"ת של חיים.

חיים כץ: אתה מדבר אתי על האוכלוסייה שחיה מסביב, ואין לה שום הסכמים לפנות את המקום.

<עמוס סופר: בדיוק.

חיים כץ: לא עם אלה שעובדים מול הקבלן, חתמו ויקבלו דירות.

חיים כץ: אלה מחוץ למשחק הזה.

<עמוס סופר: נכון.

<סימונה ליבוביץ: לא כולם.

<עמוס סופר: בשלב הזה של הביצוע אנחנו ביקשנו מהעירייה לקיים מינהלת, כמו שבשנות ה-80', כשהיה פרויקט שיקום שכונות, היתה לכל שכונה מינהלת שכונתית.

<עמוס סופר: אי-אפשר בכלל להשוות את סדרי הגודל של הביצוע שקורה.

<עמוס סופר: על אחת כמה וכמה כשצריך תיאום בין גורמי החינוך- - -

חיים כץ: שוב, סליחה, כמה משפחות הן מחוץ למשחק הזה, אלה שלא חתמו וממשיכים לגור שם, סביב אתר הבנייה?

<עמוס סופר: בשכונה יש כ-2,600 משפחות, עכשיו פחות כ-400.

חיים כץ: 7,000 איש?

<עמוס סופר: לא.

<עמוס סופר: זה 500 משפחות בערך.

<עמוס סופר: לא 500 משפחות פונו.

חיים כץ: יש 2,200.

חיים כץ: נאמר בממוצע, זוג פלוס 2.

<עמוס סופר: מעל 6,000 איש.

אילן גילאון: אלה שסובלים כרגע, הם גם מועמדים לפינוי?

<שגיא תמרי: כולם מועמדים לפינוי.

אילן גילאון: איפה אלה שפונו כרגע?

חיים כץ: אלה שם ולא שם.

<עמוס סופר: לצורך העניין, כל נווה שרת במסגרת תוכנית מתאר תל-אביב 5,000 הוגדרה כאזור להתחדשות עירונית.

<עמוס סופר: לדעתי, אפשר לקרוא לזה התחדשות עירונית מוגברת.

<עמוס סופר: איני מתנגד לזה, רק צריך לעשות את זה בצורה קצת יותר עדינה.

<עמוס סופר: כל נווה שרת הוגדרה כאתר אחד גדול להתחדשות עירונית, ולכולם יש הזדמנות מתישהו ליהנות מהתחדשות עירונית.

<עמוס סופר: הבעיה היא שעכשיו גם אלה שקנו את הדירות החדשות, אני בטוח שאף אחד לא סיפר להם שיש להם סדר גודל של עשר שנים- - -

חיים כץ: יותר.

<עמוס סופר: אני מסכים אתך, שהדירה שלהם תהיה באמצע אתר בנייה אחד גדול.

<עמוס סופר: כשעושים מחלף חדש על צומת חי, ובתוך התכנון של הצומת החדש מתכננים איך נותנים לתנועה להמשיך לזרום בזמן הבנייה.

<עמוס סופר: לדעתי, הדברים הללו לא קרו בנווה שרת בתור מקום שיש לו התחדשות עירונית מאוד גדולה, ואמצעי הביניים נעשים בצורה של ניסוי וטעייה: יצעקו – יעשו; לא יצעקו – לא יעשו.

חיים כץ: פניתם לעירייה?

<עמוס סופר: יש שיתוף פעולה מהעירייה.

חיים כץ: במה זה מתבטא?

<עמוס סופר: אחרי לחץ- - -

חיים כץ: עזוב.

חיים כץ: לחץ, הכול בסדר.

חיים כץ: איפה זה עומד?

חיים כץ: מה הם עושים?

<עמוס סופר: נכון לעכשיו העירייה קיבלה החלטה, להקים מינהלת.

<עמוס סופר: לא ברור אם זה יהיה אדם אחראי- - -

חיים כץ: לא מעניין.

חיים כץ: העירייה קיבלה החלטה להקים מינהלת שתקבל בתושבים.

חיים כץ: איפה זה עומד?

<עמוס סופר: אני לא יודע.

<עמוס סופר: הם קיבלו החלטה.

<עמוס סופר: זה בתהליך.

חיים כץ: טוב.

חיים כץ: אחת, קיבלה החלטה להקים מינהלת.

חיים כץ: שתיים.

<עמוס סופר: זה רק בנושא של החיים שאחרי או תוך כדי הבנייה.

<עמוס סופר: יש עוד הרבה כשלים מערכתיים, אני חושב, עוד בהתחלה.

<עמוס סופר: היום, כשהגדירו את נווה שרת כאזור התחדשות עירונית ענפה, יוצא שהעירייה גם לקחה צעד אחורה, ואומרת: ניתן לכוחות השוק לשחק, וכוחות השוק יממנו את ההתחדשות העירונית, ובפועל משאירה את תושבי השכונה סוג של טרף מול יזמים- - -

חיים כץ: אחזור אליך.

חיים כץ: עינת גנון, מנהלת אגף ההתחדשות העירונית, משרד הבינוי והשיכון.

חיים כץ: שמעת אותו.

חיים כץ: תתחילי לתת לנו פתרונות.

גילה גמליאל: השר אמר שהוא לא שמע על זה בכלל.

חיים כץ: גילה.

חיים כץ: תתחילי לתת לנו פתרונות, איפה אנחנו מתחילים לשפר את איכות החיים של התושבים.

<עינת גנון: קודם כל, אני חושבת שיש פה ערבוב- - -

חיים כץ: יש פה ערבוב, שהדיון הזה בכלל לא צריך להיעשות פה; הוא צריך ללכת לוועדת הפנים, אבל יאללה, בסדר, אנחנו פה.

אילן גילאון: כולם רוצים לעשות אצלך.

אילן גילאון: אתה סלב...

<עינת גנון: יש מספר דרכים לקדם פרויקט להתחדשות עירונית.

<עינת גנון: אחת הדרכים הראשיות שהיום הפרויקט שבביצוע קודם במסגרתה היא מסלול הרשויות המקומיות.

<עינת גנון: במסלול הזה יוזם התהליך הוא עירייה.

<עינת גנון: במקרה הזה, עיריית תל-אביב.

<עינת גנון: משרד השיכון מממן את התוכנית, וכן סיוע לדיירים באמצעות חברה מנהלת.

<עינת גנון: זה מה שנעשה בפרויקט- - -

חיים כץ: עכשיו החליטו להקים מינהלת.

גילה גמליאל: כמה זמן אתם בפרויקט?

<עינת גנון: הפרויקט הוכרז ב-2002, והיום הוא בביצוע.

<עינת גנון: הפרויקט שנמצא היום בביצוע, במצב המקורי יש בו כ-370 יחידות דיור קיימות.

<עינת גנון: במקביל, ככל שידוע לי, יש עכשיו יוזמות לפרויקטים נוספים בשכונה, שמקדומים ביוזמות פרטיות; לא באמצעות העירייה ולא באמצעות משרד הבינוי והשיכון.

<עינת גנון: ההתנהלות בהם שונה, וכל פרויקט מתנהל מבחינת היחס מול הדיירים- - -

חיים כץ: למה משרד השיכון לא הולך ומטיל את חיתתו על כל האזור?

חיים כץ: גם אם יבוא אחד פרטי, ימכרו את המגרש שלהם, ויתחיל לבנות קבלן והדיירים שמכרו מרוצים, וקיבלו לעילא ולעילא.

חיים כץ: יחד עם זה, הבנייה שם באתר גורמת נזק לתושבים שגרים שם, ואם העירייה לוקחת את הפרויקט כפרויקט, היא צריכה לאכוף את כל המבנים, כולל הפרטיים, ולנסות לשפר את איכות החיים של התושבים שנשארים לגור עד שהם יתפנו, אם בכלל, ולתת להם איכות חיים.

חיים כץ: אחריך ידבר עיריית תל-אביב.

<עינת גנון: לשאלתך, אנחנו מגיבים ליוזמות של הרשויות המקומיות.

<עינת גנון: אנחנו מאפשרים להם שני סוגי מימון של שני סוגי תוכניות: אחת, תוכניות מפורטות כמו הפרויקט שנמצא היום בביצוע, והשני, תוכניות שכונתיות.

<עינת גנון: אנחנו מקדמים תוכניות לשכונה שלמה בראייה כוללת עם מענה על כל ההיבטים הציבוריים של מוסדות ציבור, שצ"פים, גינות, מסחר וכו'.

<עינת גנון: כל עוד העירייה לא פנתה אלינו, לא קידמנו תהליך.

גילה גמליאל: במקרה דנן פנו אליכם?

<עינת גנון: פנו אלינו רק לגבי הפרויקט שנמצא היום בביצוע, ואותו אנחנו מימנו.

<עינת גנון: אני לא יכולה לענות, למה לא פנו אלינו.

<עינת גנון: מה שחשוב לי לומר שאנחנו עושים, גם אנחנו זיהינו שיש בשוק דווקא בפרויקטים שמבוצעים על-ידי יזמים פרטיים, יש לקונה, נקרא לה, שלא מגיע מספיק מידע לדיירים.

<עינת גנון: אנחנו בהחלט מודעים לכך.

אילן גילאון: לכן השאלה היא לא למה לא פנו אליכם אלא- - -

<עינת גנון: אענה מה אנחנו עושים לגבי פרויקטים שהם לא בטיפול שלנו.

<עינת גנון: לפני מספר חודשים פרסמנו מדריך לדיירים.

<עינת גנון: בו יש בדיוק, מה הדברים שהדיירים צריכים לשים לב אליהם, כאשר יזם פרטי דופק להם בדלת, ומציע להם: בואו תחתמו, אני אסדר לכם את עסקת חייכם.

<עינת גנון: פרסמנו מדריך מאוד מפורט.

<עינת גנון: הזהרנו את הדיירים קודם כל לא למהר לחתום, לבחון את הפרויקט, לקחת עורך דין שייצג אותם.

<עינת גנון: אחר כך, כאשר הם כן מחליטים לחתום, מה צריך להיות כתוב באותו הסכם.

<עינת גנון: אילו ביטחונות הם צריכים לקבל.

חיים כץ: כל זה בסדר.

חיים כץ: מה זה גורם לשיפור איכות החיים שלהם?

חיים כץ: נתת עצות – הכול מצוין.

<עינת גנון: קודם כל, אני חייבת לומר שההצגה של חברת הכנסת גמליאל בהתחלה- - -

חיים כץ: זה לא מעניין.

חיים כץ: את לא משרד השיכון עכשיו.

גילה גמליאל: הייתם שם בסיור?

<עינת גנון: ודאי.

חיים כץ: מה אתם יודעים לעשות בשביל לשמור על איכות החיים של אלה שנשארים לגור שם?

<עינת גנון: ברשותך, אני רק רוצה לומר משפט אחד כללי: אל תשכחו שהאנשים שחיים היום בשיכונים הללו, נתונים לאיומים של טילים, ואין להם ממ"ד.

גילה גמליאל: אז צריך לדפוק אותם ולנצל אותם.

גילה גמליאל: יש גבול לכל תעלול.

<יריב בר דיין: - - -

חיים כץ: סלח לי.

חיים כץ: פה מדברים רק כשמקבלים רשות דיבור.

חיים כץ: הצעתי לך.

חיים כץ: אתה לא שייך לפה.

חיים כץ: עזוב.

חיים כץ: אל תסבירי לי ואת תחנכי אותי - ממ"ד, לא ממ"ד.

חיים כץ: מה את עושה כדי לשמור על איכות החיים של האנשים האלה, שלא יבלעו אבק כל היום, שלא יגורו באתר בנייה?

חיים כץ: זה שאת אומרת להם: אם יבוא אליכם עורך דין ויציע לכם - זה בסדר.

חיים כץ: קחו עורך דין, שלא יעבדו עליכם.

<עינת גנון: נאמר פה, לפחות במסמך שקיבלתי לקראת הדיון, שהדיירים לא יודעים בפני מה הם עובדים.

<עינת גנון: אז באותו מסמך אנחנו מבהירים להם- - -

חיים כץ: שמעת מה אמר נציג הדיירים?

<עינת גנון: כן.

<עינת גנון: אני לא יכולה לענות על הבנייה בפועל.

<עינת גנון: אם יש משאיות שב-22:00 בלילה מסתובבות בשכונה, זה לא בתחום הסמכות שלי.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: העירייה, מה אתם יודעים לעשות, שהתושבים שלכם, שמשלמים ארנונה ובוחרים בכם לעירייה, יקבלו איכות חיים?

<שגיא תמרי: שלום.

<שגיא תמרי: אני שגיא תמרי, אני אדריכל, ובשנתיים האחרונות אני מלווה את כל ההתחדשות העירונית בשכונת נווה שרת מטעם עיריית תל-אביב.

<שגיא תמרי: אני חושב שיש פה כל כך הרבה שבבי מידע, ואני רוצה לנסות לעשות פה סדר בין תכנון וביצוע, בין פרויקטים שהם בתהליך ובין פרויקטים שהם בתכנון.

<שגיא תמרי: תוכנית המתאר של תל-אביב היא הופקדה, היא בשלב התנגדויות, והיא קבעה ומצאה את נווה שרת כשכונה שראויה להתחדשות עירונית, אבל היא אמרה שעם כל זאת, יש צורך להכין מסמך מדיניות.

<שגיא תמרי: אנחנו לא רוצים פרויקטים בודדים.

<שגיא תמרי: כיוון שאנחנו מבינים שיש פוטנציאל מימוש בעקבות הפרויקט שהיום בבנייה ובעקבות עשרות פניות – אם אראה לכם את מפת המיפוי של השכונה, 80 אחוז מהשכונה כבר ממופה לפינוי, כלומר אין בניין בשכונה, אם אני קופץ לסוף התהליך, שעירית תל-אביב אמרה לו שלא יקבל פינוי-בינוי.

<שגיא תמרי: נהפוך הוא.

<שגיא תמרי: אמרנו: כולם מקבלים פינוי-בינוי.

<שגיא תמרי: זה מסקנות המסמך.

אילן גילאון: תוכנית כוללת?

<שגיא תמרי: כן.

<שגיא תמרי: אני יכול להעביר את זה ביניכם.

אילן גילאון: ירוק-חום – מה היחסים?

<שגיא תמרי: השכונה בסופו של דבר מתייצבת על אזור 40 אחוז ציבורי, 60 אחוז פרטי, על-פי תקנים.

<שגיא תמרי: הכול על-פי תקנים.

<שגיא תמרי: יש פה תהליך מעניין.

<שגיא תמרי: הפרויקט הראשון שיצא לפועל היה פרויקט התנעה.

<שגיא תמרי: הפרויקט המדובר, זה שיש בו הרבה אבק והרבה בנייה, כי מה לעשות, כשבונים בסדר גודל כזה יש הרבה אבק והרבה בנייה.

<שגיא תמרי: זה, כנראה, בלתי-נמנע.

יעקב מרגי: זה נמנע.

יעקב מרגי: רכב לא יוצא בלי- - - .

יעקב מרגי: רק אצלנו זה חאפלאפ.

<שגיא תמרי: זה לא כך, ותכף אדבר על הליך שנקרא בינוי-פינוי-בינוי, שזה הליך שמבחינתנו, יש בו גם אלמנט חברתי וגם משהו שלא יוציא את האנשים מחוץ לשכונה, ובנייה בשלבים.

<שגיא תמרי: אבל בואו נחזור רגע למדיניות הזאת.

<שגיא תמרי: המדיניות הזאת הבינה, הבנו שהשכונה הזאת, כנראה, תהיה השכונה הראשונה בארץ שיש סיכוי שכל המבנים שם יתממשו לפינוי-בינוי.

<שגיא תמרי: לכן היה צורך להכין תוכנית אב, שהיא לא סטטוטורית; היא מנחה.

<שגיא תמרי: למה היא לא סטטוטורית – כי רוב הקרקעות שם, מעבר לקרקעות הציבוריות, הן קרקעות פרטיות.

<שגיא תמרי: כל התוכניות הן תוכניות פרטיות של הדיירים.

<שגיא תמרי: אין אף תוכנית שהיא תוכנית עירונית.

<שגיא תמרי: הכול זה תוכניות פרטיות.

<שגיא תמרי: עם זאת, כל התוכניות הללו מגובות בתקנים, בתקן 21 של הוועדה המחוזית, כלומר בעצם תוך כדי תנועה גם הממשלה, גם הוועדות למדו איך מתנהלים עם פרויקט של פינוי-בינוי, ואת אותם ערכים הקרנו לתוך המדיניות הזאת.

<שגיא תמרי: המדיניות הזאת קבעה כתריסר מתחמי תכנון.

<שגיא תמרי: כל מתחם תכנון הוא באזור 200 יחידות נכנסות, ובאזור 580, 570 יחידות יוצאות.

<שגיא תמרי: היחס שנקבע הוא של 1 ל-2.57.

<שגיא תמרי: אם אתם בקיאים מעט ביחסים של פינוי-בינוי, זה יחס מאוד נמוך.

<שגיא תמרי: למה – התברכנו בערכי קרקע גבוהים, לכן אנחנו יכולים לייצר פינוי-בינוי נמוך, ולייצר מינימום מעמסה על תשתיות ומינימום ציפוף לתושבים.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: השכונה תהיה במקום טוב.

חיים כץ: הכול בסדר.

חיים כץ: אתה אדריכל ומהעירייה.

חיים כץ: תן לנו את התשובה, אם אתה יודע לתת לנו, איך אנחנו נותנים בדרך של היצירה הזאת של המקום המבוקש הזה, שהוא יהיה יפה ותענוג לגור בו, איך אנחנו נותנים איכות חיים בפרק הזמן של 15 השנה לפחות, עד שיגמרו אותו, לתושבים שגרים שם?

אילן גילאון: ולי יש עוד שאלה: אתם מתייחסים ל-12 המתחמים כפרויקט אחד?

<שגיא תמרי: חלילה.

<שגיא תמרי: נפרדים.

אילן גילאון: לא, מבחינת שיתוף הנציגים של הדיירים.

אילן גילאון: איפה הם משתתפים?

<שגיא תמרי: לנו לי שנייה לסיים את עקרונות המדיניות האלה.

<שגיא תמרי: בעצם המדיניות הזאת אמרה: אנחנו לא יכולים היום בשלב הזה לומר איך כל בניין ייראה.

<שגיא תמרי: אנחנו מגדירים קווים כחולים.

חיים כץ: אבל 12 הפרויקטים האלה יכולים לנוע אחד-אחד?

<שגיא תמרי: הם ינועו בדירוג מסוים, ודאי.

חיים כץ: אבל יכולים להיות להם יזמים שונים.

<שגיא תמרי: ודאי.

חיים כץ: ויזמים שונים יכולים לעבוד במקביל.

<שגיא תמרי: ודאי.

<שגיא תמרי: אנחנו רק קבענו את הקו לתב"ע, כי בסופו של דבר השטח הציבורי החדש, אם זה דרכים, אם זה שצ"פים, אם זה שב"צים, אמורים- - -

אילן גילאון: הוא יודע מזה?

<שגיא תמרי: כולם יודעים מזה.

<שגיא תמרי: נוצר פה פרדוקס בשכונה הזאת, כי בגלל הפרויקט הראשון, שעדיין השכונה היתה בפלוס גבוה מאוד של שטחי ציבור ושל שב"צים, אמרנו: כדי להניע תהליך מהיר אנחנו פותרים את הפרויקט שהיום בבנייה.

אילן גילאון: שב"צים?

<שגיא תמרי: שטחים למבני ציבור.

<שגיא תמרי: יש שם שצ"פים – שטח ציבורי פתוח ושטח בנוי ציבורי.

<שגיא תמרי: נקרא לזה מבני ציבור.

<שגיא תמרי: אמרנו, כדי שהמבנה ירוץ, והשכונה היא בפלוס גדול בשטחים הציבוריים, כרגע אפשר לא לבקש הקצאות נוספות.

<שגיא תמרי: יש דוגמה של פרויקט אחי דקר, שהבנתי שבגלל זה התכנסנו, ויש דוגמה- - -

חיים כץ: לא, התכנסנו כי חברי הכנסת ביקשו דיון מהיר, ולפי תקנון הכנסת, צריך לעשות דיון.

<שגיא תמרי: הדיון הזה הוא מבורך.

<שגיא תמרי: ויש פרויקט מקביל.

<שגיא תמרי: שני הפרויקטים האלה נעשו בהתאם לתפישת המדיניות – הגדרה של מתחם, בנייה משולבת של בנייה מלוות רחוב של כשמונה קומות ומגדלים רק לייצר את הכלכליות.

<שגיא תמרי: כלומר אנחנו כתפישה לא אומרים מגדלים אלא פינוי מלווה רחוב, מבנים מרקמיים של שמונה קומות.

חיים כץ: אלה יהיו הבניינים שם?

<שגיא תמרי: כן.

<שגיא תמרי: אפשר להראות דוגמאות.

גילה גמליאל: ראיתי שם מעבר.

<שגיא תמרי: אנחנו לא מדברים על המתחם הקיים.

גילה גמליאל: אז מה?

גילה גמליאל: אנחנו מדברים על הקיים.

<שגיא תמרי: המתחם הקיים הוא מאושר.

<שגיא תמרי: זה 300 או 400 יחידות דיור מתוך 2,700 שבשכונה.

<שגיא תמרי: העירייה אמרה: אנחנו עושים עכשיו תוכנית חדשה, תוכנית אב.

חיים כץ: הבנו.

חיים כץ: ל-12 פרויקט, הבנו.

<שגיא תמרי: יותר מזה.

<שגיא תמרי: וכל הדברים האלה פה, בהחלטת הוועדה של עיריית תל-אביב.

<שגיא תמרי: יהיו יחידות ממומנות עבור המגדלים באחזקה.

<שגיא תמרי: כל הדברים האלה נתונים.

<שגיא תמרי: יהיו שפ"צים ושב"צים והפקעות לדרכים כדי לשרת את כל האוכלוסייה.

אילן גילאון: אתה צריך לדבר פשוט, שאפילו חבר כנסת יוכל להבין אותך.

<שגיא תמרי: יחידות מממנות לאחזקת המבנים הגבוהים.

<שגיא תמרי: לא רק זה – העירייה אמרה: לא ייתכן רק מגדלים, כי אם ילמדו מהטעויות של הפרויקט שנעשה היום – נלמדו הטעויות.

גילה גמליאל: אבל אנחנו מדברים היום על הפרויקט הזה ולא על הפרויקט העתידי שלך.

<שגיא תמרי: אני הבנתי שמדברים על כל השכונה.

<שגיא תמרי: הפרויקט הזה קיים בביצוע מאושר, אין מה לעשות.

<שגיא תמרי: הוא חוק.

<שגיא תמרי: אנחנו מדברים על ההמשך, כך אני חושב, שהראייה שלנו צריכה להיות הראייה העתידי לשאר 2,400 היחידות.

<שגיא תמרי: אז אמרנו: יש תקנים של שב"צים, יהיו תוספת של שני בתי ספר, יש תוספת של שטחי ציבור פתוחים.

<שגיא תמרי: יש לי פה מצגת, אשמח להראות לכם איך השכונה תיראה.

חיים כץ: אתה לא עונה לי למה ששאלתי אותך; ענית מה יהיה בעתיד.

<שגיא תמרי: אז בואו נתייחס לפרויקט של היום.

<שגיא תמרי: דובר על המינהלת.

<שגיא תמרי: בשבוע הבא מתכנסת פגישה של שלושת המנכ"לים של החברות הבונות.

<שגיא תמרי: זה יותר משלושה, כי יש שם חברות מעורבות; זה חמישה, יחד עם ארנון גלעדי, שהוא סגן ראש העירייה, אני הבוסית שלי גם, כדי להתחיל להניע את הסיפור הזה של – דבר ראשון, נהלי בנייה תקינים עבור - - -

חיים כץ: כמה זמן זה ייקח?

<שגיא תמרי: ננסה לעשות את זה הכי מהר שיש.

חיים כץ: אתה יודע לשים אבני דרך?

<שגיא תמרי: אני מקווה שנשים אבני דרך.

<שגיא תמרי: אשמח ליידע אתכם בהמשך על אבני הדרך האלה.

חיים כץ: בשבוע הבא כשאתם מתכנסים, מה היעדים שלכם לפגישה הזאת?

<שגיא תמרי: דבר ראשון, זמני עבודה; דבר שני, למצוא פתרונות למשאיות שחוסמות דרכים; ודבר שלישי, לוודא – וזה כבר נעשה על-ידי העירייה – שיש מעברים בטוחים לכל מבני הציבור שבסביבות הפרויקט, שגני הילדים מתפנים.

<שגיא תמרי: אני הייתי השבוע בסיור, וכבר הוחלטו - כל גני הילדים שהם בקרבת פרויקטים, יעברו לבית הספר הסמוך, שיש שם כיתות ריקות היום.

<שגיא תמרי: הם יעברו לכיתות האלה.

חיים כץ: מה המרחק?

<שגיא תמרי: הכול במרחק הליכה בשכונה הזאת.

חיים כץ: נציג ועד השכונה, מה אתה מצפה מהוועדה?

חיים כץ: באת לכנסת, ביקשת שיעשו דיון.

חיים כץ: ממה היית מרוצה, אם היינו עושים?

<עמוס סופר: כמה דברים פשוטים.

<עמוס סופר: כמו שהכנסת נתנה בעבר חוק דייר סרבן, אני חושב שבחוק שיש התחדשות עירונית, שהכנסת תחייב מינהלת ניהול של ההתחדשות העירונית.

חיים כץ: זה ייקח כשנה וחצי לפי נוהלי העבודה.

חיים כץ: תוך כמה זמן יהיה לו מינהלת?

<שגיא תמרי: כמה שיותר מהר.

<עמוס סופר: אנחנו נמצאים מעל שנתיים בבנייה.

<שגיא תמרי: בוא נפריד בין הדברים.

<שגיא תמרי: יש מינהלת אחת, שהיא מינהלת ביצוע לביצוע עבור הפרויקט שבשטח.

<שגיא תמרי: פה אנחנו ננסה לתת את התגובה המהירה ביותר שאפשר; אני מקווה שחודשיים, באזור החגים.

אילן גילאון: אני רוצה לשאול אותך שלוש שאלות פשוטות, ואני מבקש תשובות קונקרטיות ופשוטות: אחת, כמה יעלה לדייר בשביל איכות החיים הזאת, שאתם נותנים לו במבנה החדש שהוא יהיה יותר מאשר עולה לו קודם, מבחינת מה שאמרת, יחידת המימון; שתיים, איפה שותפו הדיירים בעניין של שני בתי ספר – אחד אנתרופוסופי, אחד אחר, בכל הכבוד; ומה מערך הפיצוי שאתם נותנים?

חיים כץ: מה אתה רוצה ממנו?

חיים כץ: הוא ארכיטקט.

אילן גילאון: הוא אמר שהדיירים שותפו.

<שגיא תמרי: ודאי.

<שגיא תמרי: אני רוצה לענות.

חיים כץ: אתה לא עונה לו.

<שגיא תמרי: רק על שיתוף הציבור, שזה נושא חשוב.

<שגיא תמרי: שלושת האנשים היקרים האלה ליוו אותנו בכל התהליך.

חיים כץ: אדוני יושב-ראש הוועד, מה אתה מצפה?

<עמוס סופר: אני מבקש שהכנסת תיתן גם כלים לעירייה לבוא לקראתנו.

<עמוס סופר: כשאנחנו מבקשים מהעירייה סוג של התחשבות בארנונה לדיירים חלשים שנכנסים- - -

<יריב בר דיין: זה קבוע בחוק.

חיים כץ: אתה נמצא בכנסת ישראל.

חיים כץ: כנסת ישראל זה המקום הכי מסודר מבחינת עבודה שיש במדינה הזאת.

חיים כץ: כל מה שאתה מבקש, אי-אפשר לעשות אותו.

חיים כץ: אם יבוא אילן גילאון חברי, חברי על אמת, לא במירכאות, אתי, וייקח גם את גילה ואת מרגי, ונניח הצעת חוק של מה שאתה אומר, הסבירות שזה יעבור היא אפס.

חיים כץ: יכול להיות שיהיה כתוב בעיתון שהנחנו הצעת חוק כזאת.

חיים כץ: אם אתה רוצה שנתחמן אותך, אתה יכול לכתוב לי הכול, ואקריא לך.

גילה גמליאל: אני חוששת שלא הבנת מה הוא ביקש.

חיים כץ: הנחה לעירייה.

<עינת גנון: במקרה הזה משרד השיכון יתמוך.

חיים כץ: למשרד השיכון אין מעמד.

גילה גמליאל: כבוד היושב-ראש, לדעתי, הדרישה כן עונה.

גילה גמליאל: דיברתי אתם, ואני ויודעת מה הדרישה.

גילה גמליאל: הדרישה אומרת שאותם אנשים שבאים ממעמד סוציו אקונומי נמוך במקומות שבהם מתבצעת התחדשות עירונית, ישלמו את אותה ארנונה שהם שילמו טרם המעבר לדירות החדשות, מכיוון שלאותם אנשים בני 60, 65, אין שום יכולת- - -

חיים כץ: גילה, אני לא בדיבורים.

חיים כץ: אני במעשים.

חיים כץ: תניחי הצעת החוק.

חיים כץ: תקדמי הצעת חוק.

גילה גמליאל: הצעת חוק ממשלתית או אפילו לא ממשלתית.

גילה גמליאל: שזה יבוא מטעם העירייה.

אילן גילאון: אל נא תרע לתמימים.

אילן גילאון: זה אומר אותו ציבור שלא מסוגל להתארגן מול הדבר הזה בסופו של דבר משלם את המחירים.

גילה גמליאל: אחרת אין התחדשות עירונית אלא התחדשות פרסונלית של אנשים שיגיעו למקום הזה.

גילה גמליאל: זה עבודה בעיניים.

חיים כץ: אני לא יודע לעבוד על אנשים.

חיים כץ: לא יודע.

גילה גמליאל: לא לעבוד על אנשים.

גילה גמליאל: משרד השיכון מאשר את זה, יש בזה רציונל.

גילה גמליאל: כבוד היושב-ראש, בוא נדבר בתכל'ס.

גילה גמליאל: אם מדברים על התחדשות עירונית, כמו שאתה אומר, אתה לא רוצה לעבוד על אנשים, ואתה לא יכול שייתנו לעבוד על אותם אנשים.

גילה גמליאל: לא יהיה להם מאיפה לשלם את מאות השקלים הנוספים, אז זה לא התחדשות עירונית.

חיים כץ: מה את עושה חוץ מלדבר?

חיים כץ: שלבים אופרטיביים.

חיים כץ: מחר בבוקר מה את עושה?

גילה גמליאל: אל"ף, כינסתי את הדיון הזה בכוונה כאן, כי זה נושא רווחה; זה לא נושא של ועדת פנים, כי יש פה אוכלוסייה חלשה מנוצלת.

גילה גמליאל: זו רק ההתחלה, וזה כמות קטנה של הפרויקט.

גילה גמליאל: על-מנת שלא ניצור את העוולה הזאת עבור כמות אוכלוסייה הרבה יותר גדולה, חובתנו כאן למצוא את המענה הזה.

גילה גמליאל: אתם דורשים מאנשים התחדשות עירונית בגלל כל הסיבות שמנינו.

גילה גמליאל: אין בעיה, נעשה את זה באהבה.

גילה גמליאל: מדובר בהצעת חוק ייעודית, כמו שאנחנו עושים את זה בהרבה מקרים, של פינוי, של הרבה מאוד שכונות שאנחנו רואים שנעשה בהן עושק.

גילה גמליאל: גם כאן אותה אוכלוסייה – לא הילדים והדור הבא – שגרה היום ביישוב הזה של בני 60 ו-65, לא יקרה לעירייה שום דבר, ותרחיש כזה של התחדשות עירונית, לבוא ולספוג את הארנונה הזאת, או גם 40.

יעקב מרגי: הגענו לוויכוח על הגיל.

יעקב מרגי: אתם יודעים, הדיון הזה מבורך, כי אלה שפינו אותם ממעברת נוף ים בהרצליה, יודעים איפה הם גרים?

יעקב מרגי: הם גרים בשכונות של דיור ציבורי בנתניה, בחדרה, באולגה, רק לא בנוף ים.

<יריב בר דיין: זה לא המצב היום.

יעקב מרגי: לכן הדיון הזה מבורך.

יעקב מרגי: אסור שיקרה מצב שהוא קיבל דירה גדולה והוא לא יכול להחזיק אותה, והוא יעבור וימכור אותה.

<עינת גנון: דווקא הדיון הזה- - -

חיים כץ: גברת, אל תעני אם את לא מקבלת רשות דיבור.

<עינת גנון: אשמח לקבל רשות דיבור.

חיים כץ: לא תקבלי.

חיים כץ: בבקשה.

<סימונה ליבוביץ: שמי סימונה ליבוביץ.

<סימונה ליבוביץ: להבדיל מעמי, יושב-ראש ועד השכונה, אני נציגת הדיירים במתחם אחי דקר.

<סימונה ליבוביץ: הוא המתחם הכי גדול בשכונת נווה שרת, שעומד לצאת לפועל.

<סימונה ליבוביץ: מדובר ב-451 בתים.

<סימונה ליבוביץ: הפרויקט מתוכנן להיות הפרויקט הכי גדול בארץ, בסביבות 1,159 יחידות דיור.

<סימונה ליבוביץ: אנחנו בהידיינות ובתהליך ארוך גם מול היזמים.

<סימונה ליבוביץ: היתה יוזמה פרטית, שפנתה את התושבים, והציגה עצמה, ונוצר פה מצב די אבסורד, ושגיא מודע לו היטב, כי פנינו אליו לא מעט פעמים, נוצר פה מצב שהיזם תפס את מקומה של העירייה, והוביל פה מהלך מול תושבים, שבכלל לא מודעים לקראת מה הם הולכים.

<סימונה ליבוביץ: אם מדברים על נושא שיתוף ציבור, אני חושבת שמן הראוי שתוכנית כזו, שאמורה להשפיע על עתיד התושבים ועל עתיד ילדיהם, צריכה להיעשות בשיתוף עם הציבור והתושבים, וזה לא נעשה כך.

<סימונה ליבוביץ: אגב, לגבי המפגשים שציינת, שגיא, עם עמי ועוד נציגים - לא שיתפו אותנו, נציגי המתחם.

<סימונה ליבוביץ: אני מדברת כרגע על המתחם ולא על כלל נווה שרת.

<סימונה ליבוביץ: לא נעשתה פרוגרמה מסודרת מול התושבים.

<סימונה ליבוביץ: לא שאלו אותם מה הם היו רוצים לראות.

<סימונה ליבוביץ: אדבר בהמשך לגבי הארנונה ונושא השיפוי.

חיים כץ: אני עוד לא שם.

חיים כץ: את גרה שם?

<סימונה ליבוביץ: כן.

חיים כץ: באו אליך, הציעו לך הצעה?

<סימונה ליבוביץ: באו אליי.

<סימונה ליבוביץ: אני לא חתמתי.

<סימונה ליבוביץ: רציתי להבין מה אומרים.

<סימונה ליבוביץ: הם עברו הלאה.

<סימונה ליבוביץ: הם פנו לתושבים.

חיים כץ: כמה תושבים חתמו להם?

<סימונה ליבוביץ: ביקשנו מהיועצת המשפטית לקבל את המצב הזה.

<סימונה ליבוביץ: אנחנו במצב של ערפול.

חיים כץ: הם לא יוציאו אותך מהבית, אם לא חתמו להם מספיק אנשים.

<סימונה ליבוביץ: נכון.

<סימונה ליבוביץ: הם טוענים- - -

חיים כץ: עזבי.

חיים כץ: תוכלי בקלות לדעת כמה חתמו.

גילה גמליאל: לא בכל כך בקלות, אם לא מקבלים את הנתונים.

<סימונה ליבוביץ: לא כל כך בקלות.

<סימונה ליבוביץ: היועצת המשפטית מחויבת לתת את המידע הזה.

חיים כץ: נכון, ובקלות תקבלי אותו.

<סימונה ליבוביץ: ביקשנו לקבל מהם אסמכתא מדויקת על מה חתמו ומי חתמו, וזה לא קרה עד היום.

<סימונה ליבוביץ: שנה אנחנו רצים אחרי העניין.

<סימונה ליבוביץ: כך התהליך הוא בערפול.

<סימונה ליבוביץ: אנשים לא מודעים מה יקרה במהלך 15 שנה שהם הולכים להיות בתוך אתר בנייה.

<סימונה ליבוביץ: הם לא מודעים על ההשלכה לכך שייתכן שהם לא יוכלו לתחזק את אותו בניין.

<סימונה ליבוביץ: גם אותם בנינים של 9, 10, 14 קומות, עדיין- - -

חיים כץ: יהיו גם גבוהים?

<סימונה ליבוביץ: כן, עד 28 ו-30.

חיים כץ: איך ייכנסו לאתר שלך, אם יש שם 30 אחוז שלא חתמו?

<סימונה ליבוביץ: החשש שלי, שגם אותם אנשים שחתמו, יחתמו כי הם רוצים בית חדש.

חיים כץ: זה בסדר.

חיים כץ: אני רוצה בית חדש.

חיים כץ: אני גר שם ואת לא מעניינת אותי, ואני רוצה לקנות.

חיים כץ: מותר לי.

חיים כץ: אבל אם אני גר בבניין יחד אתך, ויש עוד ששה דיירים, ויש שם שלושה שלא חתמו, אף אחד לא יהרוס את הבית.

<סימונה ליבוביץ: יש דייר סרבן.

<סימונה ליבוביץ: יש הרבה דרכים לעירייה- - -

חיים כץ: דייר סרבן יהיה רק אםX אחוזים חתמו.

חיים כץ: אם 50 אחוז לא חתמו, אין דייר סרבן.

<סימונה ליבוביץ: צוות תכנון צפון, ושגיא במפורש מכיר היטב את הכשלים ואת הטענות שהעלינו.

<סימונה ליבוביץ: עד היום לא קיבלנו תשובה.

<סימונה ליבוביץ: אחד הדברים שאמרנו – כמו שמונה יועץ תחבורה ומונה סקר שצ"פים – כל הדברים הלאה לא קיבלנו.

<סימונה ליבוביץ: ביקשנו.

<סימונה ליבוביץ: זה כתוב.

<סימונה ליבוביץ: אני פניתי לכל מקור אפשרי שיכול לעזור.

<סימונה ליבוביץ: ביקשנו לקבל פרטים.

<סימונה ליבוביץ: כלום.

חיים כץ: יש לכם עורך דין?

<סימונה ליבוביץ: אין לנו עורך דין.

<סימונה ליבוביץ: מייד אסביר למה.

חיים כץ: אמא שלי עליה השלום אמרה: יש שני סוגי אנשים: יש מסבירים ויש מצליחים.

חיים כץ: כשאתם נוגעים בפרויקט כל כך יקר וכל כך מסובך, לא יכול להיות שבכסף קטן לא תשיגו עורך דין ולו גם זוטר.

חיים כץ: לא ייתכן.

<סימונה ליבוביץ: לכל עורך דין שפנינו – חלק, אגב, היזם ברוב נחמדותו העמיד עורך דין משלו לטובת הדיירים.

חיים כץ: לא רוצה.

חיים כץ: אני ב-10,000 שקל מ-400 יחידות דיור מעמידה עורך דין.

<סימונה ליבוביץ: זה לא 10,000 שקל.

חיים כץ: 20 אלף שקל.

<סימונה ליבוביץ: אם לעירייה קשה להתנהל מול אוכלוסייה כל כך גדולה – תאר לך שאנחנו הדיירים, שאין לנו הכלים הנכונים.

<סימונה ליבוביץ: מדובר פה במינהלת.

<סימונה ליבוביץ: ביקשנו יועץ חברתי שיעבור, וזה לעולם לא נעשה.

<סימונה ליבוביץ: שיישב עם התושבים, יסביר להם בדיוק לקראת מה הם הולכים.

חיים כץ: כמה תעלה שם דירת ארבעה חדרים?

<סימונה ליבוביץ: אין לי מושג.

חיים כץ: יש לך מושג.

<סימונה ליבוביץ: 2 מיליון שקל.

חיים כץ: 2 מיליון ו-250.

חיים כץ: נגיד.

חיים כץ: אני אומר לך, יעלה יותר.

<סימונה ליבוביץ: ערך הדירה כיום הוא באזור המיליון.

חיים כץ: אבל תעלה דירה חדשה באזור הזה יותר מ-2 מיליון ו-250.

חיים כץ: אחד שהולך לקבל שם דירה לא יודע לשים 100 שקל מכל השכונה כדי למצוא עורך דין?

<סימונה ליבוביץ: ממש לא.

<סימונה ליבוביץ: יש שם לא מעט תושבים- - -

חיים כץ: 400 משפחות לא יודעות לעשות 20 אלף שקל?

<סימונה ליבוביץ: יש שם אוכלוסייה הטרוגנית.

<סימונה ליבוביץ: אני לוקחת אותך- - -

חיים כץ: לא לוקחת לשום מקום.

חיים כץ: עוד חמש דקות נגמר הדיון, גילה.

חיים כץ: אגיד לך מה שאני מבקש ממך.

חיים כץ: תארגני עורך דין.

חיים כץ: תבואי לדיירים, תגידי: 50 שקל מכל אחד.

חיים כץ: יהיה לך עורך דין, יפנה לבית המשפט, יביא לך את רשימת החותמים.

חיים כץ: לא תצטרכי לחייך.

חיים כץ: מצחיק ועצוב שבחורה אינטליגנטית כמוך, שיודעת להתבטא, לא יודעת לאסוף מכל הדיירים 50 שקל מכל אחד, ולהביא עורך דין.

חיים כץ: בבקשה.

<איה קנר: שמי איה, ואני תושבת השכונה, ומתגוררת בפרויקט פינוי-בינוי.

<איה קנר: גם הייתי נציגת ציבור בצוות תכנון צפון.

<איה קנר: אני רוצה רק הערה קטנה לגבי מה שסימונה אומרת: זה לא ה-50 שקלים.

<איה קנר: זה העניין שהפרויקט הזה קצת נולד בחטא.

<איה קנר: כרגע 451 המשפחות הללו שסועות: חלק בעד הקבלן, כי הם כבר רואים את המזוזה מותקנת על הדירה החדשה.

<איה קנר: חלק נגד התוכנית, כי הם רואים- - -

חיים כץ: אבל הם לא יודעים את החלקים.

חיים כץ: הם לא יודעים כמה בעד וכמה נגד.

חיים כץ: הם רוצים לדעת.

חיים כץ: הקבלן, שחסר לו גרוש ללירה, אין לו הלירה.

חיים כץ: הם בכסף מסוים מביאים מידע שהם לא יודעים להביא אותו.

חיים כץ: חוסר מידע זה אחד המובילים לטרגדיה.

<איה קנר: אני מסכימה לחלוטין.

<איה קנר: הבעיה, מי האנשים שיגיעו לעורך דין, כי יש כזה חוסר אמון בין 451 המשפחות האלה.

<איה קנר: אלה לכאן, אלה לכאן.

<איה קנר: את מי הוא ייצג?

חיים כץ: שייקחו אלה שמתנגדים ויעשו מיפוי בשכונה, רק המתנגדים.

חיים כץ: לא מי בעד.

<סימונה ליבוביץ: אנחנו מאוד מסודרים.

<סימונה ליבוביץ: אנחנו למעשה מינינו נציגות בניינים- - -

חיים כץ: סליחה.

חיים כץ: בבקשה.

<אסתר מזרחי: שלום, שמי סטלה מזרחי, אני מוועד שכונת נווה שרת יחד עם עמי סופר, ואני מייצגת את הדיור הציבורי.

<אסתר מזרחי: יש לנו כאן קרוב ל-40 משפחות, ששילמו, ולפני שהיה הפינוי ולפני ש- - - הדירות, שפנו לעמידר, ששילמו שמאות, עשו הכול, ואין קול ואין עונה.

<אסתר מזרחי: הם לא נותנים מחירים לדירות.

<אסתר מזרחי: הדירות שנהרסו, עכשיו שמו אותנו בצד.

חיים כץ: תוציאי מכתב לוועדה.

חיים כץ: אנחנו דרך הוועדה נפנה לעמידר.

<אסתר מזרחי: אנחנו כל יום פונים לעמידר – זה בטיפול, זה בטיפול.

חיים כץ: זה שאת פונה, זה אופרה אחת.

חיים כץ: זה שאנחנו מהוועדה נפנה לעמידר, זה אופרה אחרת.

חיים כץ: זה שינוי סטטוס.

חיים כץ: תוציאי מכתב, גשי לווילמה מנהלת הוועדה אחרי הדיון.

חיים כץ: מבחינתנו, ננסה ללמוד את הבעיה.

חיים כץ: אמרה הגברת, ואמרה יפה, והיא שמה את הדברים על השולחן: חלק רוצים.

חיים כץ: אומרים: אל תפריעו לנו.

חיים כץ: חלק לא רוצים, וסיבותיהם אתם.

חיים כץ: חלק רוצים יותר, חלק רוצים פחות.

חיים כץ: חלק אומרים: יש הזדמנות, חיכיתי שלושים שנה.

חיים כץ: אני רוצה לסדר גם את הנכדים, וזה לא בושה.

חיים כץ: מסחר.

חיים כץ: יחד עם זה, אנחנו צריכים ללמוד את העניין הזה.

חיים כץ: אנחנו ננסה להתעמק וננסה לעזור לך.

חיים כץ: אתה חוזר אלינו עם תשובת המינהלת לוועדה.

אילן גילאון: סליחה, נבלע בין הדברים של סימונה שהם מבקשים מידע, אני מניח מעיריית תל-אביב, את התיק ואת התוכנית, והם לא מקבלים את זה במהלך שנה.

חיים כץ: יזם פרטי.

אילן גילאון: מה זה קשור?

אילן גילאון: התוכנית, העירייה צריכה להנפיק להם אותה.

<שגיא תמרי: התוכנית מפורסמת באתר.

<שגיא תמרי: זה החלטת ועדה.

<שגיא תמרי: זה חשוף לציבור.

<שגיא תמרי: הסיפור הזה שהנתונים לא קיימים- - -

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.