ועדת הכספים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 404, 2014-07-28 12:15

ניסן סלומינסקי: רבותי, אנחנו עוברים לנושא האחרון היום, דיון מהיר בנושא של הוצאת הערים אשקלון ואשדוד מרשימת הערים.

משה גפני: אין יותר העברות כספיות היום?

יעקב ליצמן: יש, אבל היושב-ראש לא רוצה להעביר אותן.

יעקב ליצמן: יש רוב לזה.

סתיו שפיר: הדיון על ההעברות הכספיות נפתר?

ניסן סלומינסקי: הוצאת הערים אשקלון ואשדוד מרשימת הערים שנפגעו במבצע 'צוק איתן'.

ניסן סלומינסקי: הגישו את הבקשה לדיון מהיר חבר הכנסת יצחק כהן, חבר הכנסת יעקב ליצמן, חבר הכנסת אלעזר שטרן וחבר הכנסת אראל מרגלית.

ניסן סלומינסקי: יצחק כהן הוא הראשון.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

יצחק כהן: קודם כל אני מודה לחבריי, לרב ליצמן, לאלעזר שטרן ולאראל מרגלית שהצטרפו לדיון.

יצחק כהן: גם גילה גמליאל.

יצחק כהן: אני רוצה גם להודות לנשיאות שאישרה את זה בימים הקשים האלה.

יצחק כהן: אני גם רוצה לברך את הממשלה על החלטה 1846.

יצחק כהן: היא החלטה נכונה ונבונה.

יצחק כהן: היא כמעט חצי מיליארד שקל.

יצחק כהן: היא מכילה מספר סעיפים לא קטן, 19 סעיפים, שנותנים סיוע לערים שעוברות במשבר הנוכחי קושי גדול מאד.

יצחק כהן: אבל היה צריך גודש לא קטן של ציניות בשביל להוציא את אשדוד, את אשקלון ואת גן-יבנה מחבל הארץ הזה.

יצחק כהן: הן סבלו ולדעתי רק אשדוד – איפה המנכ"ל של אשדוד?

יצחק כהן: כמה רקטות נפלו על אשדוד?

<אילן בן עדי: המספרים הם המספרים הבאים: 32 הפעלות אזעקה, 195 ירי לאשדוד, 125 - - -

יצחק כהן: אשקלון חטפה למעלה מ-200 רקטות.

<דרור אהרון: אתה לא מעודכן.

<דרור אהרון: יש לך באשדוד יותר.

<דרור אהרון: יש לך 180 באשדוד לפי הנתונים האחרונים ו-50 בגן יבנה.

יצחק כהן: יפה.

יצחק כהן: היום, אדוני היושב-ראש, בתפילת מוסף של ראש חודש, תוך כדי תפילת עמידה נשמעה אזעקה באשקלון.

יצחק כהן: רק שתדע שהנתון שמופיע במכתב של ראש העיר הוא כבר היסטורי.

יצחק כהן: הפגיעות הן פגיעות קשות.

יצחק כהן: כשאני עובר על הסעיפים של החלטת הממשלה, אין פשוט מצב שהערים האלה לא ייכנסו פנימה.

יצחק כהן: הממשלה היתה נדיבה, נתנה חצי מיליארד שקל.

יצחק כהן: נשגב מבינתי להבין מדוע הערים האלה, הערים שבאמת תפקדו בצורה – אני רוצה פשוט לשבח את ראשי הערים, את איתמר ואת ד"ר לסרי ונמצא פה גם ראש מועצת גן-יבנה, דרור אהרון.

יצחק כהן: הם תפקדו מצוין.

אילן גילאון: תקרא לאזור הזה אפסטייט אשדוד.

יצחק כהן: בדיוק.

יצחק כהן: או אשקלון.

יצחק כהן: כל גראד – וגראד זה לא קסאם – כל גראד שהיה נופל, העיריות היו מוציאות צוותים שלמים מייד להחזיר את המצב לקדמותו.

יצחק כהן: רבותי, זה עולה כסף.

יצחק כהן: תעבור על הסעיף – הגדרת אזור לגבי מסוי, פטור מדמי חכירה, ארנונה, מענקים מיוחדים, מרכזי חוסן.

יצחק כהן: אפשר לחשוב ש-130 אלף או 180 אלף תושבים לא צריכים מרכזי חוסן.

יצחק כהן: אני לא מבין מי החליט את ההחלטה הזאת.

יצחק כהן: איך אפשר להחליט כזו החלטה בלי להכליל את הערים האלה בתוך ההחלטה הזאת?

יצחק כהן: אני מבקש, אדוני, שתתקבל פה החלטה בסופו של הדיון.

ניסן סלומינסקי: יושב-ראש המרכז לשלטון מקומי, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: ברוך הבא.

יצחק כהן: ברוך הבא.

יצחק כהן: אדוני, שתתקבל פה החלטה בסוף הדיון – אני כבר מכין איזושהי הצעת החלטה.

יצחק כהן: אני לא יודע אם חצי מיליארד יספיק, אבל אולי נוסיף עוד כמה עשרות מיליונים, שייכללו הערים האלה בתוך תכנית הסיוע הזאת.

יצחק כהן: תודה רבה.

יצחק כהן: אגב, זה לא מביא אותן לאיזשהו בנפיט.

יצחק כהן: זה מוציא אותן מתחת לאפס ומביא אותן למצב של אפס.

יצחק כהן: משם הן צריכות לצמוח.

ניסן סלומינסקי: רבותי, רק כדי לעשות סדר, לפני שאני נותן לרב יעקב, שהוא המציע השני – יש שתי החלטות ממשלה: הצעה אחת שהממשלה החליטה היא בנושא של פיצוי הנפגעים, גם בנזק הישיר ובעיקר בנזק העקיף.

יצחק כהן: זה משהו אחר, יקירי.

ניסן סלומינסקי: לכן אני עושה סדר.

יצחק כהן: אני מדבר על החלטה 1846.

ניסן סלומינסקי: רב יצחק, אני עושה סדר.

ניסן סלומינסקי: לכן אני מסביר.

ניסן סלומינסקי: זה ידון מחר או מחרתיים.

<קריאה: מחר בבוקר.

ניסן סלומינסקי: או מחר או מחרתיים.

ניסן סלומינסקי: אני יודע מה אני אומר.

<קריאה: מלא אנשים באים מכל הארץ.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נודיע את זה עוד.

ניסן סלומינסקי: תאמין לי.

ניסן סלומינסקי: זה ידון.

משה גפני: השאלה היא מה יקרה עם שר האוצר עם מע"מ אפס.

ניסן סלומינסקי: רגע, רגע, חבר'ה.

משה גפני: זה לא דחוף.

משה גפני: זה מה שאני מתכוון.

משה גפני: לא דחוף.

משה גפני: דחוף יותר אשדוד ואשקלון וגן-יבנה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, גילה גמליאל, משום מה שמה נשמט מהמכתב אבל גם היא היתה.

גילה גמליאל: אני אישרתי את זה בנשיאות.

גילה גמליאל: זה בסדר.

יצחק כהן: שהיא תדבר גם כן.

ניסן סלומינסקי: בשמחה.

ניסן סלומינסקי: בהצעה הזאת יש באמת את ההבדל בין ערים שנמצאות במרחק של עד 7 קילומטר.

ניסן סלומינסקי: אני מנסה להסביר כדי שלא יהיה בלבול.

ניסן סלומינסקי: תן לי דקה אחת.

ניסן סלומינסקי: שם יש הבחנה בין 7 קילומטר, שם יש להם מה שנקרא מסלול אדום – יוסבר מחר או מחרתיים – ויש את הרשימה של כל אלה שנמצאים במרחק של עד 40 קילומטר, שיש להם מסלולים נפרדים.

ניסן סלומינסקי: זה ידון מחר.

ניסן סלומינסקי: אלה הפיצויים לנזק העקיף שיש לכל הרשויות, ושם נמצאות גם אשקלון ואשדוד.

ניסן סלומינסקי: בנוסף לזה החליטה ממשלת ישראל, בלי קשר לנושא של נזקים עקיפים לאוכלוסיה או לעסקים או לכל הדברים האלה, לחזק את הרשויות שנמצאות תחת המתקפה הזאת, וקבעה סכום בסדר גודל שמתקרב לארבע מאות ומשהו מיליון לנושא הזה.

יצחק כהן: חצי מיליארד.

ניסן סלומינסקי: שם היא קבעה רק את המרחק של 7 קילומטר, משום מה.

ניסן סלומינסקי: יש את הרצף הזה ואת כל מי שמעבר לזה היא לא שמה בפנים.

ניסן סלומינסקי: על הרקע הזה באה ההצעה לדיון מהיר, שרב יצחק הסביר טוב.

ניסן סלומינסקי: עכשיו רב יעקב יסביר את זה טוב ואחר כך אחרים, רק שנהיה מרושתים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו דנים רק בנושא הזה ולא בנושא הפיצויים, שיידונו מחר או מחרתיים.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, ההוצאה של אשקלון ואשדוד – הם פשוט חיפשו איפה עולה כסף ושם זרקו.

יעקב ליצמן: חוץ מדברים אחרים שאני לא רוצה לפרט כאן, הם חיפשו מקומות קטנים – שדרות?

יעקב ליצמן: בסדר.

יעקב ליצמן: יש עוד כמה יישובים קטנים?

יעקב ליצמן: לא אכפת להם.

יעקב ליצמן: איפה שיש ערים – חיפשו.

יעקב ליצמן: למה?

יעקב ליצמן: אם אני לא טועה, באשקלון ובאשדוד נפלו יותר טילים מהמקומות הקטנים, אבל זה לא מעניין אותם.

יעקב ליצמן: אנחנו רואים שמשפחות שלמות הגיעו מאשדוד ומאשקלון כאן לירושלים וגם לגוש-דן.

יעקב ליצמן: לצערי הרב, הממשלה החליטה להוציא אותן.

יעקב ליצמן: זה המשך של החלטת ממשלה שלא מחפשת את האמת ולא מחפשת איפה זה באמת קרה ואיפה באמת נפלו טילים.

יעקב ליצמן: היא מחפשת לאיזה אוכלוסיות ולאיזה דברים שזה נוגע להן, ושם היא מחליטה.

יעקב ליצמן: לכן בהחלט צריך לדון בזה וצריך להחליט בוועדת הכספים.

יעקב ליצמן: אני מציע שוועדת הכספים לא יכולה לעבור לסדר-היום בדבר הזה.

יעקב ליצמן: אם הממשלה, קרי משרד האוצר, יחליט בכל זאת להשאיר אותן בחוץ, אנחנו צריכים להגיד: רבותי, מהיום והלאה כל בקשות האוצר לא נכבד גם כן.

יעקב ליצמן: ואני מדבר בעיקר לקואליציה.

יעקב ליצמן: האופוזיציה בין כך לא תכבד.

יעקב ליצמן: אבל הקואליציה, כשהדברים מגיעים לחיים של אנשים וממש לתוחלת חיים, לפרנסה ולעוד דברים, איך אפשר להפלות בין דם לדם?

יצחק כהן: אדרבה, היה פסטיבל שלם של עלייה לרגל לערים האלה של שרים.

יצחק כהן: כל פעם מול הטלוויזיה הם הבטיחו הבטחות.

אלעזר שטרן: אני מודה שגם אני מתקשה להבין את ההחלטות.

אלעזר שטרן: יש פה העברות שהיינו אמורים לאשר היום, אולי נאשר אותן מחר.

אלעזר שטרן: אני לא יודע.

אלעזר שטרן: מדובר בהעברות ליהודה ושומרון.

אלעזר שטרן: חטפו ורצחו שלושה נערים.

אלעזר שטרן: עומדות בפנינו מספר העברות ואף אחד לא שאל מה המרחק של אלקנה מצומת אלון-שבות.

אלעזר שטרן: לכל יהודה ושומרון, כולל אלקנה, כתוצאה מהחטיפה הזאת יש הקצאות של כסף.

אלעזר שטרן: והכספים שם הולכים לטיפול בחוסן של האוכלוסיה, בחיזוק שלה ויכול להיות שצריך את זה.

אלעזר שטרן: האם מישהו מאיתנו יכול להשוות באמת את החוסן הלאומי או את החוסן הנפשי של ילדים באלקנה, כתוצאה מזה שבאלון-שבות התבצע הפשע הנורא הזה וחטפו שלושה, מול שלושה שבועות או שנה או שנתיים או חמש שנים של ילדים באשקלון או באשדוד עם מה שהם עוברים?

אלעזר שטרן: אני אומר את זה לנו כחברי הוועדה.

אלעזר שטרן: אני חבר קואליציה ולא סתם שהצטרפתי לזה.

אלעזר שטרן: האם אין עלינו אחריות של הסתכלות על התמונה הכוללת של העם בישראל נוכח המצוקות האלה?

אלעזר שטרן: אני אומר את מה שאמרתי בדיון הבוקר.

אלעזר שטרן: הרי אנחנו יודעים שלשקל אין צבע.

אלעזר שטרן: כשאנחנו טובים עם מקום אחד זה הכי פופולרי להיות טובים ולהגיד: זה נהדר.

אלעזר שטרן: אבל בסוף מיליונים שאנחנו מעבירים למקום אחד, חסרים במקום אחר.

אלעזר שטרן: והאם התפקיד שלנו בוועדה הזאת הוא באמת לא שכל אחד יסתכל על ההסכמים הקואליציוניים של המפלגה שלו ואפילו לא על איפה נמצאים המצביעים הפוטנציאליים שלו.

אלעזר שטרן: אני אומר לכם את האמת, זה מה שקורה פה בחלק גדול מדי של הדברים.

אלעזר שטרן: ולהסתכל באמת על ראשי הערים האלה, על התושבים שלהם, על האחריות שלהם והאם אנחנו באמת נותנים להם את הכלים האלה?

אלעזר שטרן: אי אפשר לתת להם את כל הכלים.

אלעזר שטרן: אני אומר את זה וזה ידוע.

אלעזר שטרן: מה לעשות?

אלעזר שטרן: אבל בדיוק על אותם סעיפים, בדיוק על אותם דברים שהחליטה הממשלה לתת סכום כסף לכמה מהן, אנחנו לא יכולים לעשות את הצדק הזה בתוכנו.

אלעזר שטרן: ולכן אני הצטרפתי ואני חושב שהפנייה הזאת היא באמת פנייה שאני גאה להיות חלק ממנה.

אלעזר שטרן: אני לא גאה להיות, אבל היה לי טריוויאלי שאני אהיה חלק מהמצטרפים.

אלעזר שטרן: ואני מודה לחבר הכנסת איציק כהן שהוא במקרה תושב אשקלון.

אלעזר שטרן: ולא סתם אמרתי "אלקנה".

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: אראל, בבקשה.

יצחק כהן: אמרתי פרט נוסף, שהיום היתה אזעקה באשקלון.

יצחק כהן: ציינתי את זה.

אראל מרגלית: אני רוצה לברך את ידידיי יצחק כהן, את יעקב ליצמן, את אלעזר שטרן ואת גילה גמליאל, חבריי ששמו את הדבר הזה על השולחן.

אראל מרגלית: רבותי, אני רוצה לדבר לרגע ברחל בתך הקטנה.

אראל מרגלית: היכולת של צבא-ההגנה-לישראל ושל מדינת ישראל להתמודד עם האיום הזה ולהיות זאת שיש לה את האופציה אם כן הפסקת אש או לא הפסקת אש, היא קודם כל ובראש ובראשונה בזכות צה"ל, אבל גם בגלל החוסן הבלתי רגיל שנותנים יישובי הדרום לכל המבצע הזה, והעורף בכלל.

אראל מרגלית: אני מסיר את הכובע בפני ראשי הערים.

אראל מרגלית: נמצאים פה איתמר שמעוני, מנכ"ל עיריית אשדוד ודרור אהרון מגן-יבנה.

אראל מרגלית: מסיר בפניכם את הכובע על האופן שבו בקור רוח, בנחישות, בהרבה מאד אכפתיות כלפי כל אזרח וכלפי כל בעיה שנוצרה.

אראל מרגלית: בלי חשבון אתם רצתם וטיפלתם ועשיתם ואתם עושים.

אראל מרגלית: יצא לי להיות בכמה מהחמ"לים של הערים ובבתי החולים באשקלון ובמקומות אחרים.

אראל מרגלית: זה פשוט דבר שהוא נוגע ללב והוא הבסיס של היכולת שלנו לעמוד איתן מול הצוק הגדול הזה שנקרא האיום של חמאס.

אראל מרגלית: את זה אני קודם כל רוצה להגיד בשם כל תושבי מדינת ישראל.

אראל מרגלית: עכשיו אני רוצה לדבר ברמה הפרקטית.

אראל מרגלית: אפילו לפני העימות הזה, מ-2009 – אני פשוט מבקר במפעלים באזור התעשיה של אשקלון – 500 טילים נפלו שם על המפעלים באזור התעשייה.

אראל מרגלית: חמש מאות.

אראל מרגלית: מי יכול לנהל ככה עסקים?

אראל מרגלית: איזה אתגרים אלה?

אראל מרגלית: מי יכול אחרי זה לשווק?

אראל מרגלית: מי יכול לשווק ולהביא - - - מי פעם ניסה להביא מפעל לאיזשהו מקום בכלל בארץ?

אראל מרגלית: לא כל שכן מקום כזה.

אראל מרגלית: איזה מין אתגר זה?

אראל מרגלית: איזה מין דבר זה?

אראל מרגלית: ומי שמצליח להביא ומי שמצליח לשווק את המפעלים ומי שמצליח להרים שם תעשייה, הוא קדוש.

אראל מרגלית: הוא עושה עבודה קדושה עבור עם ישראל לא פחות משום טנק ומשום מטוס.

אראל מרגלית: כי אם לא תהיה שם תעשייה ואם לא יהיו שם תושבים ואם לא תהיה שם כלכלה משגשגת, אנא אנו באים?

אראל מרגלית: באמת.

אראל מרגלית: אז עכשיו אני אומר את הדבר הבא: אנחנו יכולים להתחשבן בקטנות ולקחת 7 קילומטר מול 14 קילומטר.

אראל מרגלית: אני לא יודע בדיוק כמה זה אשקלון או אשדוד.

אראל מרגלית: רבותי, זה לא ייתכן.

אראל מרגלית: אנחנו לא יכולים לנהוג ככה.

ניסן סלומינסקי: אזורי התעשייה מקבלים.

יצחק כהן: לא, לא, לא, לא מקבלים.

יצחק כהן: לא מקבלים, ניסן.

יצחק כהן: לא מקבלים.

יצחק כהן: זה הדיון הקודם שעשינו ועדיין לא השלמנו אותו.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר על עכשיו.

גילה גמליאל: לא מקבלים.

גילה גמליאל: אנחנו צריכים להשלים את הישיבה הקודמת.

יצחק כהן: אני לא מדבר על מס רכוש.

יצחק כהן: אני מדבר על נזקים עקיפים.

יצחק כהן: זה סיפור אחר לגמרי.

יצחק כהן: בשביל הנזקים הישירים הוא לא צריך את הטובות של הממשלה.

יצחק כהן: יש חקיקה.

אראל מרגלית: אני רוצה לתת ציון יותר גבוה.

אראל מרגלית: ניסן, בואו רגע נדבר.

אראל מרגלית: חבר'ה, אנחנו ועדת כספים ואנחנו נותנים את הכיוון גם למשרד האוצר וגם לממשלת ישראל ברמה הכלכלית.

אראל מרגלית: אני רוצה לתת ציון יותר גבוה למדינת ישראל במה שהיא עשתה במזרח הנגב, אוקיי?

אראל מרגלית: מדינת ישראל, עם המעבר של צה"ל לדרום ועם מה שקורה בפארק הסייבר בבאר-שבע ועוד אי אלו דברים, נתנה אנרגיה לנגב המזרחי.

אראל מרגלית: הנגב המערבי מחכה לקריאת כיוון ממדינת ישראל כבר כמה שנים, גם ברמה החיובית.

אראל מרגלית: אני לא מדבר רק ברמה של מה שאנחנו סופגים.

אראל מרגלית: בואו ניקח את סיום המבצע הזה וקודם כל ברמת העזרה הראשונה ניתן לערים האלה ולגן-יבנה את אותו מעמד שנתנו - - - זה קו עימות לכל דבר.

אראל מרגלית: תסתכלו על מספר הטילים.

אראל מרגלית: שנית, בואו אנחנו כאנשים שקשורים לשדולת הדרום ולצוותים הכלכליים ולשדולה של העסקים הקטנים בדרום, וניקח את הסימן הזה.

אראל מרגלית: אנחנו נביא את עצמנו ראשית להקשיב ולראות וללמוד על ההזדמנויות.

אראל מרגלית: ונעמיד יחד עם ממשלת ישראל, ונתמוך בממשלת ישראל להביא תכנית כלכלית גם למערב הנגב.

אראל מרגלית: מערב הנגב זה גן-עדן.

אראל מרגלית: יורד שם גשם כמעט כמו בתל-אביב – 500-400 מילימטר לשנה.

אראל מרגלית: זה אזור שמחפש כיוון כלכלי כבר כמה שנים.

אראל מרגלית: יש שם מי שבא וראה את אשקלון, מי שבא וראה את אשדוד, מי שבא וראה את הקיבוצים.

אראל מרגלית: הוא רואה את ההזדמנויות.

אראל מרגלית: מי שבא ורואה את מרכז ספיר בשדרות ורואה אחרי זה את הקיבוצים.

אראל מרגלית: האנשים האלה מחפשים אות כלכלי ממדינת ישראל כדי להרים אותה ברמה הכלכלית וזה הרגע להתחיל.

אראל מרגלית: עזרה ראשונה ואחרי זה להתקדם קדימה.

ניסן סלומינסקי: יישר כוח.

ניסן סלומינסקי: גילה, שהיא גם מהמציעים.

גילה גמליאל: אני רוצה, ראשית, לברך את יצחק כהן בהחלט העלה את הנושא לסדר-היום ואנחנו הצטרפנו לעצם הרעיון המאד חשוב.

גילה גמליאל: לדעתי יש איזו תחושה של אי נוחות גדולה.

גילה גמליאל: מה, יש שם חכמי חלם?

גילה גמליאל: מילא הדיון הקודם כשישבנו ודיברנו טרם המבצע על סוגיות שראינו כבר אל מול עינינו מתוך הבנה למצוקה שקיימת באשקלון ובאשדוד, בגן-יבנה ובאזור שהוא בעצם כן נמצא בתוך המעטפת, שלצערנו סופגת את החזית של הפגיעות בזמן לוחמה.

גילה גמליאל: והתחלנו פה דיון, ניסן, שלדעתי צריך גם לסיים אותו בסוגיות אחרות.

יצחק כהן: הבטחת חודש, ניסן.

יצחק כהן: הבטחת שלושים יום לאזור עדיפות.

יצחק כהן: עברו שלושים יום, עברו שישים יום.

גילה גמליאל: אני חושבת שזה הזמן וצריך לכנס את הישיבה הזאת גם כן.

גילה גמליאל: אני חושבת שכאן מדובר בחכמי חלם.

גילה גמליאל: החלטה שהתקבלה ב-13 ביולי, ממש עכשיו.

גילה גמליאל: מה, התמונה לא היתה אל מול עיני מקבלי ההחלטות?

גילה גמליאל: זה פשוט מקומם, אבל אני תמיד אומרת שבשביל זה אנחנו כאן.

גילה גמליאל: זו הזכות שלנו להיות במקום הזה על מנת לפקוח את העיניים ולהעביר את הדרישה לקבלת החלטות.

גילה גמליאל: יש החלטות שהתמודדתי אתן במהלך התקופה האחרונה, לגבי מעונות היום בשדרות ובעוטף עזה.

גילה גמליאל: אני שמחה ששם הגענו לפתרון אחרי שניהלנו את הישיבה בוועדת הכלכלה ונתנו מענה ממוקד.

גילה גמליאל: כבר יש החלטה שמקיפה את כל הנושאים בסוגיות הבריאות ובנושא האקדמיה ובמעונות הסטודנטים.

יצחק כהן: ובתעשייה.

גילה גמליאל: ובמעונות היום והכול ביחד.

גילה גמליאל: אין שום סיבה נגלית לעין שאשקלון, אשדוד וגן-יבנה לא יהיו חלק מהסיפור הזה.

גילה גמליאל: אני רוצה לציין נקודה מסוימת.

גילה גמליאל: כשאני העברתי את החוק של שנת לימודים חינם באקדמיה בנגב, בגליל, ביהודה ושומרון ובאשקלון, צבעתי בחוק את העיר אשקלון ייעודית בנושא, וזה חוק שעבר.

גילה גמליאל: זה רק מבחין את הצרכים המאד ייחודיים של הערים שאנחנו מדברים עליהן כרגע.

גילה גמליאל: אז מכללת אשקלון כן נכנסה פנימה.

גילה גמליאל: גם כאן אותו הדבר.

גילה גמליאל: אנחנו צריכים בוועדה לדרוש חד וחלק, בדרך שאינה משתמעת לשתי פנים ועם התניות ברורות להמשך הפעילות פה בוועדה אם הערים האלה לא נכנסות.

גילה גמליאל: איך נסתכל בכלל על אזרחי המדינה?

גילה גמליאל: איך נסתכל על ראשי הרשויות שעמדו בגבורה?

גילה גמליאל: לא בכדי התחפשת לרובין הוד, היית שם לחלוטין בפועל במהלך כל התקופה הזאת.

גילה גמליאל: איך אפשר?

גילה גמליאל: ומה המענה כשאומרים להם: רגע, בזמן חירום אתם שם להיות פשוט בגופכם, ובזמן רגיל אתם לא תקבלו שום זכויות כי אתם צריכים להתמודד עם השגרה הזאת.

גילה גמליאל: זה בא לידי ביטוי בכל העסקים.

גילה גמליאל: אני עשיתי סיבוב ביישובים וראיתי עסקים מתים.

גילה גמליאל: ראיתי איך אנשים מצפים בכליון עיניים לראות את חברי וחברות הכנסת נותנים להם מענה לצרכיהם.

גילה גמליאל: ניסן, זה לפתחנו ואני מבקשת שני דברים: 1.

גילה גמליאל: לתת מענה לגבי החלטה ייעודית 1846, לבוא בדרישה חד משמעית שהם ייכנסו פנימה.

גילה גמליאל: 2.

גילה גמליאל: למרות כל העומס שיש לנו לקראת סוף המושב, אני מבקשת ממך לראות איך דווקא בתקופה הזאת כן לקיים את ההבטחה שלך בדבר המשך הדיון בפרק הזמן של הימים שנותרו עד תום המושב.

גילה גמליאל: תודה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: יש חברי כנסת שביקשו רשות דיבור.

יצחק כהן: אני רוצה להציע יחד עם חברי, הרב ליצמן, ואני מקווה שזה על דעת חברי הוועדה, לערוך סיור באשדוד ובאשקלון.

ניסן סלומינסקי: זה בסדר, מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: אני מציע שלפני שאני אתן לחברי הכנסת רשות דיבור, נשמע את ראשי הערים ואת חיים.

ניסן סלומינסקי: אחר-כך נשמע תשובות מהמשרדים, שהרי זה מה שאנחנו רוצים, ואחר כך חברי הכנסת.

משה גפני: לא, חברי הכנסת ידברו לפני התשובות.

משה גפני: ראשי הערים כן.

ניסן סלומינסקי: אתה לא רוצה לשמוע את התשובות שלהם?

משה גפני: תשובות – אני לא יודע מה התשובות?

ניסן סלומינסקי: אני חושב שלא.

ניסן סלומינסקי: טוב, בוא נתחיל.

משה גפני: קודם ראשי הערים.

משה גפני: חיים ביבס, יושב-ראש מרכז השלטון המקומי וראש העיר מודיעין.

<חיים ביבס: בקצרה, כי אני רוצה שישמעו בעיקר את איתמר, את דרור ואת נציגו של לסרי.

<חיים ביבס: אני כאן קודם כל כדי להודות גם ליצחק וגם לשאר חברי הכנסת.

<חיים ביבס: אני חושב שזה דבר נכון והגיע הזמן שנצא קצת מהקופסה.

<חיים ביבס: במשך הרבה מאד שנים הלכו על ערים מסוימות ואז הגענו למבצע הזה, שבו העסק התרחב באופן משמעותי.

<חיים ביבס: דרך אגב, דווקא מרבית הנזקים והנפילות היו יותר באשדוד ובאשקלון מאשר בכל מקום אחר.

<חיים ביבס: אני חושב שהגיע הזמן שמכאן תצא הבשורה שבעצם לוקחים את אותן רשויות ומכניסים אותן פנימה.

<חיים ביבס: צריך לזכור, ואמרו את זה אראל וגילה, שצבא-ההגנה-לישראל, שעושה עבודה מדהימה בפנים, בסופו של דבר מקבל את הכוח מכך שהעורף נמצא בפעם הראשונה מאז 2006, אחרי מלחמת לבנון השנייה, במצב שבו אנחנו נותנים את מלוא התמיכה וכל מה שצריך כדי שיוכלו לעבוד בשקט, גם הממשלה וגם הצבא.

<חיים ביבס: העורף עובד יחד עם השלטון המקומי, עם הרשויות שעושות עבודה מצוינת.

<חיים ביבס: אני חושב שהגיע הזמן רגע לפני שהכל מסתיים, רגע לפני שכולם מעבירים את הכל לשלטון המקומי, גם לדאוג לכך שהם יקבלו את כל מה שצריך ולא יישארו עם הצרות וכולם ימשיכו הלאה.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: איתמר, אני רוצה רק להגיד לך יישר כוח.

ניסן סלומינסקי: במקרה ישבתי באולפן וראיינו אותך ודיברת הפלא ופלא ממש.

<איתמר שמעוני: תודה רבה.

<איתמר שמעוני: קודם כל אני רוצה להודות לכולם על כך שהנושא הזה נמצא פה.

<איתמר שמעוני: אני מרגיש את חום הלב שאנחנו, כתושבי אשקלון, מקבלים.

<איתמר שמעוני: גם בהחלט תודה לחיים ביבס שהיה בעיר אשקלון עם כל ראשי הרשויות של עוטף עזה, יחד עם ראש הממשלה.

<איתמר שמעוני: היה פה בהחלט גיבוי וחימום לב.

<איתמר שמעוני: אני רוצה לתת לכם כמה נתונים קרים, מעבר לחימום הלב.

<איתמר שמעוני: אלו נתונים שאין עליהם מחלוקת.

<איתמר שמעוני: אלה נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

<איתמר שמעוני: אני רוצה שתדעו שבשנת 2012 נסגרו 190 בתי עסק בעיר אשקלון ובשנת 2013 נסגרו 163 בתי עסק.

<איתמר שמעוני: שיעור האבטלה באשקלון הוא 7.2%, 0.6% מעל הממוצע הארצי.

<איתמר שמעוני: שיעור תשלומי הרווחה מסך התקציב בעיר אשקלון הוא 18% מעל כל רשות אחרת.

<איתמר שמעוני: אין דבר כזה.

<איתמר שמעוני: השכר הממוצע הוא 6,000 שקלים, שזה הרבה הרבה למטה מהשכר הממוצע במשק.

סתיו שפיר: מה השכר החציוני באשקלון?

<איתמר שמעוני: אני לא יודע מה השכר החציוני.

<איתמר שמעוני: אני רוצה לומר נתונים עובדתיים.

<נעמי אנוך: 8,500 שקלים.

סתיו שפיר: זה לא יכול להיות.

<איתמר שמעוני: המצב הסוציו-אקונומי הוא 5.

<איתמר שמעוני: יש שכבות באזורים הדרומיים שהן במצב סוציו-אקונומי של 2 ו-3.

משה גפני: איך אתם סוציו-אקונומי 5?

משה גפני: הרי אם הנתונים הראשונים שאמרת הם כאלה - - -

<איתמר שמעוני: זה מה שאני אומר.

<איתמר שמעוני: הנתונים מטעים.

אראל מרגלית: זה כמו בתל-אביב, אם אתה לוקח את הדרום ואת הצפון.

אראל מרגלית: בצפון 10 ובדרום פחות.

אראל מרגלית: אם תחבר אותם, יוצא 8.

אראל מרגלית: כך גם פה – באשקלון יש אוכלוסיה מאד מאד חזקה, שהיא במצב סוציו-אקונומי גבוה.

משה גפני: אז אני מציע לך שתציג את שני הנתונים כי יהיו כאלה שירצו לבוא לגור באשקלון ואם הם ישמעו אותך הם יכולים להירתע.

<איתמר שמעוני: אני בדרך.

<איתמר שמעוני: אני רוצה לומר לכם עוד דבר – צדק חבר הכנסת מרגלית שאמר שחטפנו למעלה מ-500 טילים מ-2009.

<איתמר שמעוני: במערכה הזו – 202 טילים.

<איתמר שמעוני: 120 יירטה כיפת ברזל, 8 נפילות בתוך העיר, 20 בים והשאר בשטחים פתוחים.

<איתמר שמעוני: יש לי שלושה בנים – אלעי בן 8, יגל בן 6 ויהונתן בן 4.

<איתמר שמעוני: כולם נולדו עם האזעקות.

אלעזר שטרן: איפה בן השנתיים?

אלעזר שטרן: למה עצרת?

ניסן סלומינסקי: חכה, חכה.

ניסן סלומינסקי: זה בגלל האזעקות.

ניסן סלומינסקי: אומרים שבתקופה כזאת הגידול עולה.

ניסן סלומינסקי: כולם בבית.

משה גפני: לא, חשוב, אל תשים לב אליהם.

<איתמר שמעוני: אני יכול לומר לכם בנימה אישית, ולא אכפת לי לספר את זה פה, שאתמול, כשחזרתי הביתה בשתים עשרה וחצי בלילה, הבן שלי יהונתן ער ליד אשתי.

<איתמר שמעוני: הוא לא יכול להירדם בלי שהוא ישן לידי ומחזיק אותי.

<איתמר שמעוני: הוא לא עוזב לי את האצבע.

<איתמר שמעוני: אני לא צריך לתאר לכם מה זה אזעקה ולראות את הילד המבוהל הזה.

<איתמר שמעוני: אשקלון מונה למעלה מ-136,000 תושבים.

<איתמר שמעוני: אנחנו לא מסכנים.

<איתמר שמעוני: אנחנו מבקשים דבר אחד – ערבות הדדית.

<איתמר שמעוני: יש לנו עיר מדהימה – 12 קילומטר של חופים.

<איתמר שמעוני: הלוואי ויכולתי לחזור כשהמבצע הזה יסתיים בדיוק בנקודה שבה הוא התחיל מבחינת בניית העיר.

<איתמר שמעוני: התנופה שאנחנו נותנים לעיר.

<איתמר שמעוני: אבל יש לי עכשיו שנתיים להתעסק באיחוד השברים.

<איתמר שמעוני: אני צריך עכשיו לרדוף אחרי משרדי הממשלה במשך שנתיים, לטפל בעסקים הקטנים ולראות הכל.

<איתמר שמעוני: ועד שאני מגיע שוב לתכנון העיר קדימה, יש מבצע חדש.

<איתמר שמעוני: שלא תטעו – הפסקת האש הזאת, אולי מבחינת עם ישראל היא הפסקת אש.

<איתמר שמעוני: מבחינתי היא להיערך למערכה הבאה.

<איתמר שמעוני: אין פה שום דבר שמחדש לי או מנבא לי משהו שאנחנו מסיימים את המערכות האלה.

אראל מרגלית: יש לך ראש ממשלה בלי רגל מסיימת.

<איתמר שמעוני: בעופרת יצוקה ובעמוד ענן מספר ההרוגים יחד של חיילי צה"ל והאזרחים לא מגיע למחצית ממספר ההרוגים מקרב החיילים במבצע צוק איתן.

<איתמר שמעוני: המשמעות היא פשוטה – בהפוגה של השנתיים חמאס מתחזק, מתעשת, מגדיל את היכולות שלו ופוגע כמה שיותר קשה.

<איתמר שמעוני: מדברים אתי, אדוני היושב-ראש, על הסכם גג – 25,000 יחידות דיור.

<איתמר שמעוני: פארק היי-טק.

<איתמר שמעוני: רוצים שאני אחתום.

<איתמר שמעוני: זה דבר מדהים, אבל תסבירו לי איך אני יכול לחתום על פארק היי-טק ולמשוך מפעלים לעיר אשקלון בלי שיש לי עדיפות א' נקודתית.

<איתמר שמעוני: לא צריך לכל העיר.

<איתמר שמעוני: אנחנו לא מסכנים, אבל נקודתית לאזור התעשייה.

<איתמר שמעוני: מ-2009 – 349 טילים על אזור התעשייה.

<איתמר שמעוני: איך אני מושך בעל מפעל לעיר ואומר לו: בוא, יש פה ערבות הדדית.

אראל מרגלית: איזה מעמד יש לך שם?

<איתמר שמעוני: אין.

<איתמר שמעוני: ב-2009 היה לנו אזור עדיפות א'.

<איתמר שמעוני: היא נלקחה.

<איתמר שמעוני: וזה מה שהעלינו גם בדיון האחרון.

גילה גמליאל: על זה דיברנו בפעם הקודמת.

גילה גמליאל: ביקשתי שנעלה את זה לדיון שוב.

<איתמר שמעוני: בדיון האחרון דיברתי על זה והובטח לי שיהיה פה דיון נוסף.

גילה גמליאל: כמה זמן עבר מאז?

גילה גמליאל: חודשיים?

יצחק כהן: אמרו שלושים יום.

יצחק כהן: ניסן, אמרת שלושים יום.

<איתמר שמעוני: אני מאמין שהדיון הזה יתקיים בסוף.

<איתמר שמעוני: יכולתי לבוא ולהגיד שאני רוצה עדיפות א' לכל העיר ובסוף מתפשרים על עדיפות א' לתעשייה.

<איתמר שמעוני: אני באתי לפה עניינית.

<איתמר שמעוני: לי חשובים תושבי אשקלון ואני רוצה שהעיר הזאת תצעד קדימה.

<איתמר שמעוני: אני רוצה להיות שם לפחות 15 שנה ולומר לכם: עשיתי משהו בעיר הזאת.

<איתמר שמעוני: אבל פארק היי-טק עם הסכם גג ובלי אזור עדיפות א' לתעשייה – לא צריך יותר.

<איתמר שמעוני: לתעשייה – שיכול לומר לאינטל: בואו לאשקלון.

<איתמר שמעוני: יכול לומר למפעלים: בואו, יש לכם הטבות – זאת התשובה שלנו מההסתכלות שלכם למחבלים שנמצאים שם.

<איתמר שמעוני: מצד אחד הם מכים בנו ומצד שני לוקחים לי את עדיפות א'.

<איתמר שמעוני: איך אני יכול לעמוד מול התושבים, מול הממשלה?

<איתמר שמעוני: איזו ערבות הדדית יש פה?

<איתמר שמעוני: אנחנו מנהלים פה מערכה מאד קשה בעיר.

<איתמר שמעוני: לא סגרתי את הברז, אדוני היושב-ראש.

<איתמר שמעוני: הוצאנו 19 מיליון שקל עכשיו בפעילות הפגתית – ארוחות בוקר וצהריים ל-50,000 תושבים במקלטים.

<איתמר שמעוני: פעילות הפגתית, הפעלת הקניונים, בתי קולנוע.

<איתמר שמעוני: הכל אני מסבסד.

<איתמר שמעוני: אני לא סוגר את הברז.

<איתמר שמעוני: אני אומר: קודם כל תעשו כדי שיהיה שקט לצה"ל, כדי לחזק את ראש הממשלה, את שר הביטחון.

<איתמר שמעוני: לתת להם את כל הגיבוי כדי שייתנו להם את המכה הניצחת שם.

<איתמר שמעוני: תיגמר המלחמה, לא יודע באיזה תוצאות, אבל אני צריך להשלים את הפערים שהוצאתי.

<איתמר שמעוני: איך אני יכול לתכנן עכשיו את העיר?

<איתמר שמעוני: את רצועת החוף?

<איתמר שמעוני: איך אני יכול להסתכל קדימה?

<איתמר שמעוני: איך אני יכול לומר שהעיר אשקלון תהיה מובילה בכל התחומים ולדחוף אותה?

<איתמר שמעוני: אני צריך להסתכל עכשיו קדימה ולהשלים את הפערים האלה.

גילה גמליאל: צריך לחדד את העניין שאתה צריך שהכל יהיה ממוגן.

<איתמר שמעוני: בוודאי.

<איתמר שמעוני: בעיר אשקלון יש 40,000 בתי אב.

<איתמר שמעוני: 6,000 בתים הם בלי מקלט בסביבה, ללא מיגון וללא אפשרות ללכת לחדרי מדרגות.

<איתמר שמעוני: מה שיש להם לעשות זה להתפלל, לקרוא פרק בתהילים כשהטיל נופל.

משה גפני: דרך אגב, זה עזר.

<איתמר שמעוני: נכון.

<איתמר שמעוני: לכול יש כוונה מלמעלה.

<איתמר שמעוני: יש יד מכוונת.

משה גפני: אבל לא סומכים על הנס וצריך שיהיה מיגון.

<איתמר שמעוני: נכנסנו לעזה לא בגלל איום המנהרות אלא בגלל הטילים.

<איתמר שמעוני: ירו טילים.

<איתמר שמעוני: עכשיו גילו מנהרות ואומרים: בואו נחסל את איום המנהרות.

<איתמר שמעוני: עם הטילים כבר מסכימים.

ניסן סלומינסקי: זה לא בדיוק ככה.

ניסן סלומינסקי: נכנסו לעזה אחרי שיצאו מהמנהרה הראשונה ואז נפל האסימון.

<איתמר שמעוני: לא, לא.

<איתמר שמעוני: המבצע החל בגלל הטילים.

<איתמר שמעוני: אני לא מדבר על הכוח הקרקעי.

<איתמר שמעוני: עכשיו גילו מנהרות ואני אומר לכם כפה וגרון של תושבי אשקלון שהמלחמה הזאת תהיה הצלחה במידה והחמאס מובס, איום המנהרות מוכחד וגם לעתיד, לא רק עכשיו, והחמאס לא יכול לשגר טילים לעבר אשקלון.

<איתמר שמעוני: אם התנאים האלה לא קיימים - - -

ניסן סלומינסקי: על זה יהיה לנו רוב בוועדה.

<איתמר שמעוני: בעניין הזה כל בקשתי אליכם היא לכלול את אשקלון בהחלטת הממשלה 1846 כערבות הדדית.

<איתמר שמעוני: שנית, לקדם, אדוני היושב-ראש, כמה שיותר מהר את הנושא של עדיפות א' נקודתית לאזור התעשייה.

<איתמר שמעוני: אני יודע שאם כל העיר תהיה באזור עדיפות א' יאמרו נציגי האוצר שיש לזה השלכות גדולות במיליארדים.

<איתמר שמעוני: אתה יודע מה?

<איתמר שמעוני: בסדר, לא צריך, אבל ההשלכות על אזור התעשיה הן התשובה לחמאס, הן התשובה לעזה והן התשובה לתושבי אשקלון שיש פה ערבות הדדית.

<איתמר שמעוני: כל חברי ועדת הכספים מוזמנים לסייר באשקלון, לראות את הדברים ואני מודה לכם על הזמן שנתתם לי.

אראל מרגלית: וגם בעסקים הקטנים אצלך בעיר.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: דרור, תנסה לקצר בדבריך.

<דרור אהרון: אני אנסה לקצר.

<דרור אהרון: זאת הקדנציה השלישית שלי ואני לא מתחרה אתי בשמונת הילדים שיש לי.

<דרור אהרון: הבן הקטן שלי חזר עכשיו לישון אתי ועם אשתי, עד שסוף סוף הצלחתי להפריד.

<איתמר שמעוני: שיהיו בריאים.

<דרור אהרון: אמן אמן.

<דרור אהרון: אני אארח אותך אצלי בבית כדי לראות איך אנחנו מתמודדים עם שמונה ילדים שרצים לממ"ד.

<דרור אהרון: אצלנו היו כחמישים טילים, מתוכם 25 יירוטים.

<דרור אהרון: היו נפילות בשטח פתוח וגם נפילות בשטח בנוי, כשהחמורה בהן היתה בגן ילדים.

<דרור אהרון: אשדוד ספגה, כמובן, יותר מאתנו ואנחנו מתואמים מול אשדוד בכל מה שצריך.

<דרור אהרון: יש בינינו מערכת יחסים מאד טובה, אבל כשאומרים "אשדוד" לא תמיד זה אשדוד.

<דרור אהרון: זה גם גן-יבנה.

<דרור אהרון: עיקר הבעיה זה לא החוסן.

<דרור אהרון: יש לנו חוסן ואנחנו יודעים להתמודד.

<דרור אהרון: עברנו חמש מערכות.

<דרור אהרון: אני עברתי חמש מערכות כראש רשות – עופרת יצוקה, עמוד ענן, צוק איתן ועוד שני סבבים שלא נקראו בשמות.

<דרור אהרון: עמדנו בזה בצורה מוחלטת.

<דרור אהרון: אנחנו מנהלים את הרשויות שלנו ביד רמה.

<דרור אהרון: יש לנו המון עוצמה וכוח להתמודד מול כל סוגיה שתבוא.

<דרור אהרון: אנחנו מאפשרים לצה"ל מרווח נשימה די גדול, אבל כיפת ברזל כלכלית מחויבת המציאות.

<דרור אהרון: לא ניתן להעלות על הדעת שמי שסופג – אני לא מדבר כרגע על כל הרשויות בטווח 40 קילומטר.

<דרור אהרון: לא כולן ספגו.

<דרור אהרון: היו יירוטים וכדומה, אבל מי שספג באמת וחטף בתוך היישוב חייב להיות מפוצה.

<דרור אהרון: לא יכולה להיות איפה ואיפה.

<דרור אהרון: לא יעלה על הדעת שאשקלון, אשדוד וגן-יבנה שחטפו לא נכללות בתכנית החירום.

<דרור אהרון: לי יש 26,000 תושבים ולא חסכנו בכלום.

<דרור אהרון: אני רוצה לתת לכם אנקדוטה מאד נוגעת ללב מאתמול.

<דרור אהרון: אתמול קברנו חייל בן היישוב, ברק רפאל דגורקר, זכרונו לברכה.

<דרור אהרון: לא היתה ליד ביתו חנייה.

<דרור אהרון: לקחנו טרקטור על חשבון המועצה כדי להכשיר חנייה לטובת כל המבקרים שיגיעו.

<דרור אהרון: הכשרנו שדה נוסף ליד בית הקברות כדי שיהיה מקום חנייה נוסף ל-7,000 אנשים שהגיעו להלוויה.

<דרור אהרון: אלה דברים שאנחנו עושים בלי לחשוב על הכסף.

<דרור אהרון: נכון שמשרד הפנים נותן לנו סיוע מיידי, אבל זה לא מספק.

<דרור אהרון: הוצאנו מעל מיליון וחצי שקל.

<דרור אהרון: אנחנו לא חוסכים, כפי שנאמר.

<דרור אהרון: מבחינתנו, וכמו שאני רואה את זה, הניתוק שלנו מתוך המעטפת שנותנים לה חוסן כלכלי, פוגע בנו.

<דרור אהרון: לא באנו הנה לחזר על הפתחים.

<דרור אהרון: אנחנו יודעים לעשות את העבודה, יודעים לעשות אותה טוב, פשוט תאפשרו לנו להמשיך לעשות את העבודה הזאת כי אם ניפגע כלכלית זה יבוא על חשבון דברים אחרים.

<דרור אהרון: זה מעונות היום וזה לא רק הקייטנות ובית הספר של הקיץ.

<דרור אהרון: זה לא רק מה שקיים עכשיו.

<דרור אהרון: זה גם החוסן הנפשי של הילדים שאנחנו צריכים לתת להם סיוע פסיכולוגי צמוד וזה גם הפוסט-טראומה של חלק מהאנשים.

<דרור אהרון: ויש אנשים מבוגרים שצריך לטפל בהם.

<דרור אהרון: אני לא נכנס בכוונה לנושא הפערים במיגון שקיימים.

<דרור אהרון: זה נושא שאני שם בצד.

<דרור אהרון: אני מאד מקווה שבהחלטה הזו ייכללו אשקלון, גן-יבנה ואשדוד כי היא חשובה והיא נכונה.

<דרור אהרון: ולנו כראשי רשויות יש את העוז, את העוצמה ואת היכולת להוביל את התושבים.

<דרור אהרון: התושבים נותנים בנו אמון, לעיתים הרבה יותר מאשר בממסד שמסביב.

<דרור אהרון: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: אילן, מנכ"ל עיריית אשדוד.

ניסן סלומינסקי: תעשה את זה בקצרה, בבקשה.

<אילן בן עדי: אני אעשה את זה בקצרה.

<אילן בן עדי: אנחנו מודים על הדיון הזה.

<אילן בן עדי: אני מצטרף, כמובן, גם לחברי מאשקלון וגם לחברי מגן-יבנה.

<אילן בן עדי: רק כדי לסבר את האוזן אני אתן נתונים של מס רכוש מהבוקר – מתוך 1,700 תביעות בכל הדרום, 752 תביעות הן מאשדוד.

<אילן בן עדי: מי שראה את הפיגוע בתחנת הדלק מבין מה הוא פיגוע, מבין עד כמה היינו קרובים לכך שרובע שלם היה מתרומם באוויר.

<אילן בן עדי: מדובר בתחנת הדלק הגדולה ביותר בארץ בתדלוק גז לרכבים פרטיים.

<אילן בן עדי: אם הפיגוע הזה היה מתקרב אל בלוני הגז, אני לא צריך להגיד לכם מה היה קורה שם.

<אילן בן עדי: גם אנחנו בסוציו-אקונומי 5.

<אילן בן עדי: היו לנו 195 יריות לאשדוד, 13 נפילות בתוך העיר עם משמעויות.

<אילן בן עדי: היקפי הפעילויות שלנו הם ענקיים.

<אילן בן עדי: צריך להבין שמפעלי הקיץ שלא קיימנו עלותם מעל ל-7 מיליון שקל.

<אילן בן עדי: אנחנו מוציאים כל יום מעל ל-100 אוטובוסים להפגות חיצוניות.

<אילן בן עדי: קנינו את בית הקולנוע ואת הצגות הקולנוע ומעל ל-3,000 ילדים צופים בהצגות במשך כל היום באופן מתגלגל.

<אילן בן עדי: אנחנו מקיימים הפגות ב-150 מקלטים והעלות היומית של זה היא 600,000 שקל ביום.

<אילן בן עדי: ד"ר לסרי לא עצר, לא חיפש מקורות מימון.

<אילן בן עדי: הוא הורה מן הגורן ומן היקב להוציא את הכספים האלה.

<אילן בן עדי: ואנחנו מוציאים אותם החל מן היום השמיני למבצע.

<אילן בן עדי: ברגע שהבנו שהמבצע הזה לא הולך להיגמר, ביום א' שאחרי תחילת המבצע התחלנו את ההפוגות ברמות האלה, בהיקפים האלה.

<אילן בן עדי: האמנו שלקראת תשעת הימים ההיקפים יירדו ואז יסתבר שיש לנו אפילו פסק הלכה שמתיר להמשיך את ההפוגות במלוא העוצמה ובמלוא הכוח.

<אילן בן עדי: אין ספק שהעלויות האלה הן רק צד אחד של הסיפור.

<אילן בן עדי: הפגיעה העקיפה בעסקים, הפגיעה העקיפה ביכולת המשיכה של העיר תהיה פגיעה לאורך זמן.

<אילן בן עדי: אין לנו שום ספק שאם מדברים במונחים של מספר נפילות, של נזק, של מרחק מהרצועה, של הנזקים שנגרמו, אי אפשר להוציא מן הקריטריון לא את גן-יבנה, לא את אשקלון ולא את אשדוד.

<אילן בן עדי: כמובן, אם הקריטריון, כמו שאמר הרב ליצמן, הוא עלות כספית, אין שום ספק שאם זה הקריטריון לאשדוד יש בעיה.

<אילן בן עדי: אני מאד מקווה שזה לא יהיה הקריטריון.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: רבותי, יש לנו כאן חברי כנסת שביקשו את רשות הדיבור ויש לנו את נציגי הממשלה, שאנחנו רוצים לשמוע את התשובות שלהם.

ניסן סלומינסקי: אני חושש שאם חברי הכנסת ידברו עכשיו ייגמר הזמן כי בשעה שתיים אנחנו חייבים לסיים.

ניסן סלומינסקי: ייגמר הזמן ולא נשמע את נציגי הממשלה.

ניסן סלומינסקי: ברשותכם, אני יכול?

סתיו שפיר: מי הם נציגי הממשלה שנמצאים פה?

ניסן סלומינסקי: דן, תגיד מי אתה ומהיכן אתה.

<דן להב: אני ממלא מקום סמנכ"ל פנים תכנון ופיתוח במשרד ראש הממשלה.

<דן להב: אני מטפל גם בנושאים האלה וגם, כמובן, בעוטף עזה.

משה גפני: הרשויות האלה בפנים?

משה גפני: עם מה אתה מגיע?

<דן להב: אני מסביר.

יצחק כהן: לא, מה היה ביסוד ההחלטה.

יצחק כהן: מה הרציונל שהוביל אתכם להחלטה.

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, חבר'ה, תנו לו לדבר.

יצחק כהן: הוא כבר מתחיל לא טוב.

ניסן סלומינסקי: רב יצחק, חבל.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים הרי לשמוע כדי שנדע.

ניסן סלומינסקי: בוא נשמע אותו.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

<דן להב: כמו שאמרת, אדוני היושב-ראש, יש הבחנה גם בהחלטות, גם ברשויות וגם במענים השונים שמקבלות הרשויות השונות.

<דן להב: הן כולן מקבלות מענים אך הן מקבלות מענים שונים.

<דן להב: יש לנו קודם כל את יישובי עוטף עזה, שאנחנו מתעדפים אותם באופן קבוע.

<דן להב: אלה היישובים שב-0 עד 7 קילומטר.

אילן גילאון: זאת החלטה לא של טייס אוטומטי אלא של אסטרונאוט אוטומטי.

<דן להב: לא אסטרונאוט ולא טייס אוטומטי.

<דן להב: אני אסביר.

יצחק כהן: ניסן, יש לי אוזן מוסיקלית.

יצחק כהן: אני שומע.

יצחק כהן: יש לי אוזן ששומעת טוב מה שהוא הולך להגיד.

ניסן סלומינסקי: בוא נשמע.

אילן גילאון: אנחנו התכנסנו פה ואנחנו יודעים מה ההחלטה.

יצחק כהן: מה אני צריך לשמוע, שפקידים יגידו לי מה - - - אנחנו צריכים להחליט וזהו.

יצחק כהן: אני כבר שומע את ההתחלה, את הפתיח שלו, ואני יודע לאן הוא מוביל.

יצחק כהן: קיבלו, מקבלים, יקבלו, מענים.

ניסן סלומינסקי: אני לא מצליח להבין.

ניסן סלומינסקי: אתם לא רוצים לשמוע את התשובה?

אילן גילאון: זה יפה מאד ששר האוצר עושה קניות בדרום.

יצחק כהן: והוא בא מול המצלמות ומבטיח הבטחות.

אילן גילאון: אנחנו מצפים ליותר מזה.

ניסן סלומינסקי: הוא ממשרד ראש הממשלה, אם הבנתי נכון.

ניסן סלומינסקי: בבקשה, דבר.

<דן להב: כן.

<דן להב: יישובים מ-0 עד 7 חווים שגרת חירום קבועה, בשונה מיישובים אחרים, שכאשר יש הסלמה הם חוטפים טילים והרבה, וזה נכון, היישובים בעוטף עזה חוטפים כל הזמן.

<דן להב: גם כשאתם לא שומעים.

יצחק כהן: גם באשקלון ובאשדוד.

יצחק כהן: גם הם חוטפים כל הזמן.

<דן להב: גם כשיש שקט - - -

יצחק כהן: קודם שיהיה שקט.

יצחק כהן: אין שקט.

<איתמר שמעוני: אשקלון 14 קילומטרים מעזה.

סתיו שפיר: בשנייה שעיר חווה כמות כזאת של הפגזות, אז כבר אין מצב של שגרה.

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, בואו נשמע אותו.

ניסן סלומינסקי: הוא יקצר.

ניסן סלומינסקי: אבל בשביל זה ביקשנו שהם יבואו.

יצחק כהן: אבל לא ביקשנו שהוא ירגיז אותנו.

<דן להב: באמור, ההחלטות לעוטף עזה, שהן בהיקפים גדולים בסדר גודל של כמאתיים מיליון שקלים לשנה מדי שנה כבר שנים אחורה, כולל, כמובן, כל מה שקשור במיגון בהשקעות של למעלה מ-3 מיליארד שקלים בשמונה השנים האחרונות, נעשות כדי לחזק את היישובים האלה, שכולנו מבינים מה הם חווים גם במנהרות עכשיו וגם בטילים מלמעלה.

<דן להב: נעשה מאמץ מאד גדול עד 2009 ואם תסתכלו בנתונים היתה נטישה של האזור הזה.

<דן להב: מ-2009 יש צמיחה של האזור הזה ואנחנו מאד שמחים על כך.

<דן להב: אנחנו צריכים לאבחן אותם משאר היישובים בארץ כדי לגרום לאנשים לבוא לשם נוכח המצב המאד מיוחד שהם חווים.

<דן להב: זה לגבי יישובים מ-0 עד 7.

<דן להב: אגב, הנושא הזה נבדק בבג"ץ לאחרונה, לפני חודשיים, ובג"ץ תמך בזה.

<דן להב: זה נבדק מדי שנה ויכולים לבדוק את נתוני הטילים מפיקוד העורף.

<דן להב: אתם תראו שגם באירועים כאלה וגם במצב הרציף שיש שקט, רוב עצום של הטילים שנורים, נורים לכיוון יישובים שהם ב-0 עד 7 קילומטר.

סתיו שפיר: המצב השתנה בחודש האחרון.

אראל מרגלית: בעניין של 0 עד 7 יש לי הרבה מה להגיד לכם.

ניסן סלומינסקי: רגע, רבותי, הוא עובר עכשיו הלאה.

<דן להב: לגבי היישובים האחרים – המענה ניתן בהתאם לצורך.

<דן להב: במקרה הזה אנחנו מתייחסים כרגע לנושא של מבצע צוק איתן.

<דן להב: ביום חמישי האחרון העברנו בממשלה החלטה שנותנת מענה גם לרשויות המקומיות, גם לטיפולים פסיכולוגיים, כמו שהזכיר פה ראש מועצת גן-יבנה.

סתיו שפיר: איזה מענה?

<דן להב: נותן טיפולים פסיכולוגיים לתלמידים בדיוק כמו בעוטף עזה.

<דן להב: יש לנו שם את מרכזי החוסן.

סתיו שפיר: כמה כסף?

<דן להב: 10 מיליון שקלים.

סתיו שפיר: לכל עיר?

<דן להב: לא.

סתיו שפיר: כמה מרכזי חוסן קיימים היום באשדוד ובאשקלון?

יצחק כהן: שאלנו אותך לגבי התכנית הזאת, למה אשקלון, אשדוד וגן-יבנה נגרעו מהתכנית הזאת?

יצחק כהן: אל תגיד לי מה אתם עושים.

יצחק כהן: מה שאתם עושים – כל הכבוד.

יצחק כהן: למה מהתכנית הזאת הן נגרעו?

יצחק כהן: מה הסיבה?

<דן להב: מכיוון שאשקלון לא נמצאת בטווח של עד 7 קילומטר.

יצחק כהן: מה זה קשור לטווח?

יצחק כהן: הגראד שואל אותך לאן לטוס?

גילה גמליאל: אז למה אתם מעבירים החלטה עד 7 קילומטרים?

יצחק כהן: מי אמר ש-7 קילומטרים זה הלכה למשה מסיני?

ניסן סלומינסקי: רבותי, רק שנייה.

סתיו שפיר: כמה מרכזי חוסן קיימים באשקלון?

סתיו שפיר: לא קיימים.

סתיו שפיר: אתם לא חושבים שזאת מטרה שראוי להעביר אליה כספים?

ניסן סלומינסקי: הרי ידענו שאישרו רק בתוך 7 קילומטר ולא מעבר לזה.

ניסן סלומינסקי: אולי יש איזה הסבר יותר עמוק שלא חשבנו עליו, שיכול לשכנע אותנו שאולי זה צודק.

יצחק כהן: כשהיו קסאמים אמרו 7 קילומטר.

יצחק כהן: כשנכנסו הגראדים לתמונה צריך לשנות את הנוסחה של 7 קילומטר.

<דן להב: אשקלון עתרה לבג"ץ, נכון?

יצחק כהן: עזוב את בג"ץ עכשיו.

סתיו שפיר: זה היה לפני צוק איתן.

<דן להב: אתם אומרים שהטיעונים לא משכנעים.

יצחק כהן: לא, אני לא אגיד מילה לא יפה, אבל הטיעונים גובלים ב - - - אני לא רוצה להגיד לך במה.

סתיו שפיר: אנחנו רוצים להבין כמה כסף בדיוק אתה מעביר.

אילן גילאון: זה חארטה.

סתיו שפיר: ניסן, אתה עשית פה מלחמה על זה שיעברו 40 מיליון שקלים בשביל פעולות הפגה ועובדים סוציאליים ביהודה ושומרון.

סתיו שפיר: על זה היה ויכוח רק היום בבוקר וגם לפני שבוע.

סתיו שפיר: אפשר היה להעביר בצ'יק-צ'ק 40 מיליון שקלים ליהודה ושומרון שעוברים ככה, בלי בכלל לדבר.

סתיו שפיר: עכשיו מגיעות לפה הרשויות שסופגות טילים כבר שנים.

סתיו שפיר: ואומרים לך פה שאין מרכז חוסן אחד באשקלון.

ניסן סלומינסקי: מה את רוצה?

סתיו שפיר: אני רוצה מלחמה.

סתיו שפיר: אותה מלחמה שאתה עושה על יהודה ושומרון, שתעשה על כל אזורי הארץ.

סתיו שפיר: את אותה מלחמה אני רוצה.

סתיו שפיר: תגיד שלא מקיימים דיונים של הוועדה, לא עושים העברה תקציבית אחת עד שלא מעבירים כמה כסף שצריך לאשקלון, לאשדוד ולגן-יבנה.

סתיו שפיר: לכל המקומות האלה.

סתיו שפיר: זה מה שצריך לעשות.

גילה גמליאל: הערה לסדר, כבוד היושב-ראש, בנושא הזה יש קונצנזוס.

גילה גמליאל: כלומר, את זה אתה יכול להעביר פה אחד.

יצחק כהן: קואליציה ואופוזיציה.

יצחק כהן: שים לב.

סתיו שפיר: ברור שזה קונצנזוס.

סתיו שפיר: השאלה היא מה סדר העדיפויות ובשביל מי באמת נלחמים.

סתיו שפיר: למי יש לובי יותר חזק.

ניסן סלומינסקי: פרט לדן, יש עוד מישהו ממשרד הפנים שרוצה לדבר?

יצחק כהן: יש פה נציג אוצר.

משה גפני: אני אגיד לך מה משרד הפנים אומר.

ניסן סלומינסקי: מישהו ממשרד הפנים רוצה לדבר?

אילן גילאון: תן למשרד האוצר לדבר.

ניסן סלומינסקי: מרדכי?

<מרדכי כהן: רק להשלים את הדברים בנוסף למה שדן הציג לגבי ה-0 עד 7 קילומטר.

<מרדכי כהן: הוצאו כ-30 מיליון שקלים ל-7 קילומטר עד 40 קילומטר ולחלק מהיישובים שמעבר ל-40 קילומטר.

יצחק כהן: אני מדבר על החצי מיליארד.

יצחק כהן: עזוב אותי מהתופינים שחילקתם בביקורים שלכם, בפסטיבל שהיה שם.

יצחק כהן: אני מדבר על החצי מיליארד, תכנית יפה מאד, אגב.

יצחק כהן: אפשר לחשוב שהכל נגמר ב-7 קילומטרים.

יצחק כהן: כל מה שכתוב פה.

<מרדכי כהן: אני לא טענתי את זה.

<מרדכי כהן: רק השלמתי את הנתון.

יצחק כהן: בסדר, אנחנו יודעים.

משה גפני: אפשר לדבר בוועדה הזאת?

משה גפני: הוא אמר שהוסיפו 30 מיליון שקל מ-7 קילומטר עד 40.

ניסן סלומינסקי: למי זה הולך?

<מרדכי כהן: למשל, אשדוד למעלה מ-3.5 מיליון שקלים.

משה גפני: למעלה מ-3.5 מיליון שקל?

משה גפני: למה הם בכלל הביאו הצעה לסדר?

<מרדכי כהן: לאשקלון למעלה מ-2 מיליון שקלים מתוך אותה הקצאה.

יצחק כהן: מה יעשו עם זה?

<אילן בן עדי: הכסף הזה נגמר תוך שבוע.

<מרדכי כהן: תקשיב עד הסוף.

<דרור אהרון: כמה לגן-יבנה?

ניסן סלומינסקי: תנו למרדכי לסיים.

<מרדכי כהן: יש פה טיעון אחד שאני מבין לגמרי.

<מרדכי כהן: עזבו את ההקצאות הנוספות, למה אשקלון ואשדוד לא בהחלטה המקורית?

יצחק כהן: חצי מיליארד שקל – לא יכלו להכניס את אשקלון, אשדוד וגן-יבנה?

<מרדכי כהן: אני משלים ואומר שמה-30 מיליון זאת החלוקה וזה לא הסוף.

<מרדכי כהן: הסיכום היה לגבי אותה החלטת ממשלה, שעברה ביום חמישי, שצוות של אוצר, משרד ראש הממשלה ומשרד הפנים ימשיך לבחון את ההוצאות של הרשויות המקומיות ובאותה מתכונת יפצה אותן.

ניסן סלומינסקי: מי עומד בראש הצוות הזה?

<מרדכי כהן: צוות משולב שעומד בראשו מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

סתיו שפיר: למה זה לוקח כל כך הרבה זמן?

<מרדכי כהן: לא רק שזה לא לוקח הרבה זמן, 30 מיליון שקלים - - -

יצחק כהן: הם בכוונה מסיטים את הדיון.

יצחק כהן: הדיון הוא על חצי מיליארד.

ניסן סלומינסקי: די, חבר'ה.

יצחק כהן: לא, הם מסיטים את הדיון.

יצחק כהן: מה השטויות האלה?

ניסן סלומינסקי: סוף כל סוף שמענו משהו.

יצחק כהן: לא שמענו כלום.

יצחק כהן: זה שטויות.

ניסן סלומינסקי: הוא אמר שהמשך להחלטה - - -

יצחק כהן: עזוב את הסיפור.

יצחק כהן: הדיון הוא על החצי מיליארד.

יצחק כהן: זה הדיון.

יצחק כהן: החברים חתמו על זה.

סתיו שפיר: איציק ביקש את הדיון.

סתיו שפיר: הוא יודע על מה הדיון.

יצחק כהן: זה מה שאישרו בנשיאות – הדיון הוא על החצי מיליארד.

ניסן סלומינסקי: אתה אומר שבהמשך להחלטה הזאת הקימו צוות שיבחן את זה?

<מרדכי כהן: לא למה שאיציק אומר.

גילה גמליאל: אני רוצה להמשיך במקומך, ברשותך.

גילה גמליאל: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

יצחק כהן: ניסן, צריך לקבל החלטה.

גילה גמליאל: אני אקבל החלטה בתור מי שמחליפה אותו.

גילה גמליאל: גפני, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: גילה מחליפה אותי עד שתיים.

גילה גמליאל: ובשתיים אתה חוזר?

ניסן סלומינסקי: לא.

גילה גמליאל: בשתיים הצבעות על ההחלטה.

גילה גמליאל: מצוין, בשתיים הצבעות על ההחלטה.

ניסן סלומינסקי: לא הצבעות.

ניסן סלומינסקי: תקבלו החלטה פה אחד.

גילה גמליאל: נקבל החלטה פה אחד.

גילה גמליאל: מצוין.

גילה גמליאל: ברשותכם, אני מבקשת, יש לנו עשר דקות.

גילה גמליאל: כל אחד מדבר דקה וחצי, ממוקד, לעניין, מה שלא נאמר.

גילה גמליאל: תודה, ניסן.

גילה גמליאל: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

יצחק כהן: אבל אתה תומך בהחלטה שתתקבל, נכון?

גילה גמליאל: כן, כן, כן.

גילה גמליאל: זה באישור.

משה גפני: מגיע לכאן לארץ חייזר מהעולם החיצון.

משה גפני: הוא קורא את החלטת הממשלה הזאת והוא חושב שאנחנו חכמי חלם.

משה גפני: כל אחד יודע שהטילים של החמאס נפלו באשקלון, באשדוד ובגן-יבנה לא פחות ממקומות אחרים.

משה גפני: מה שהיה נכון לפני כמה שנים, לא נכון לחלוטין עם מה שקורה היום.

משה גפני: בהחלטת הממשלה, גם באופן העקרוני ואני לא מדבר רק על הכסף, גם באופן העקרוני היישובים האלה היו צריכים להיות בפנים.

משה גפני: אין בכלל ספק בעניין הזה.

משה גפני: אנחנו נראים כלפי חוץ, כלפי כל העולם, כאנשים שלא אכפת לנו.

משה גפני: אין לנו ערבות הדדית.

משה גפני: אין לנו כלום.

משה גפני: מה שהיה, ההחלטה שקיבלנו לפני כמה שנים על 7 קילומטרים, בזה אנחנו נשארים כאילו לא קרה שום דבר.

משה גפני: קרה ועוד איך קרה.

משה גפני: מה שקרה באשקלון ומה שקרה באשדוד ובגן-יבנה ברור לחלוטין.

משה גפני: אם מישהו יבוא ויגיד שפשוט אין כסף ומדובר על יישובים גדולים שאין מספיק כסף לעזור להם בתוך החצי מיליארד שקל, אני אספר לכם למה הלך עכשיו יושב-ראש ועדת הכספים.

יצחק כהן: תוציא את זה, תוציא את זה.

יצחק כהן: אני רוצה להקריא לך את זה.

משה גפני: אני אגיד לך, זה לא סוד.

גילה גמליאל: עזבו אותו כרגע.

גילה גמליאל: בואו נתמקד.

משה גפני: כן, אני גומר את העניין.

גילה גמליאל: גפני, מנסיונך בתור יושב-ראש ועדת הכספים, איזו הצעה קונקרטית אתה מציע?

סתיו שפיר: תסיים את מה שהתחלת להגיד.

משה גפני: אני אגיד, אני אגיד.

גילה גמליאל: סליחה, לא, לא, לא.

משה גפני: דקה, אני מסיים.

גילה גמליאל: חבר הכנסת גפני, אני לא רוצה לתת לך לסיים.

גילה גמליאל: להפך.

גילה גמליאל: אני רוצה שמנסיונך כיושב-ראש הוועדה תאמר משהו קונקרטי.

משה גפני: אני הייתי יושב-ראש הוועדה ובאו אליי לאחר מבצע עמוד ענן.

משה גפני: בא משרד האוצר, על כל מרכיביו הגיעו לכאן.

משה גפני: והם אמרו שככה אנחנו ניתן פיצויים.

משה גפני: אמרתי: לא בא בחשבון.

משה גפני: אמרו כך כל חברי הוועדה.

משה גפני: קיבלנו החלטה ואמרתי: אם אתם לא חוזרים לפה עם החלטה שמה שאמרנו את זה צריך לעשות, אל תבואו יותר.

משה גפני: זה בסדר, תלכו לחדרים אחרים.

משה גפני: יש הרבה ועדות בכנסת, אל תבואו לוועדת הכספים.

משה גפני: והם חזרו עם החלטה בעניין.

יצחק כהן: עדס, עדס.

יצחק כהן: כדאי שתשמע אותו.

משה גפני: עדס עוד לא היה.

יצחק כהן: אבל שישמע.

משה גפני: אני לא רוצה להגיד שם, אבל אמר לי פקיד בכיר במשרד האוצר – קודם העלית לנו את הרף מדי גבוה.

משה גפני: אנחנו עכשיו כבר לא יכולים לרדת מזה.

משה גפני: יגידו – אין כסף.

משה גפני: יושב-ראש ועדת הכספים הלך עכשיו לדיון עם שר האוצר על מע"מ אפס.

משה גפני: לדעת כל הכלכלנים זה לא עוזר, לפחות שנוי במחלוקת.

משה גפני: 2.5 מיליארד שקל שהולכים להיגרע מהכנסות המדינה.

גילה גמליאל: במגבלות הוועדה ובמגבלות היושב-ראש מה אתה מציע?

משה גפני: אני מציע שוועדת הכספים תקבל החלטה שההחלטה הזאת תשונה ושהיא תהיה גם עבור אשקלון, עבור אשדוד, עבור גן-יבנה.

משה גפני: במידה והם לא מקבלים את ההחלטה הזאת, שהיא ברורה לחלוטין ואין בה חילוקי דעות, שיחפשו ללכת לוועדות אחרות, כמו שאני אמרתי להם.

משה גפני: השאלה היא אם יהיה יושב-ראש שיגיד להם את זה.

גילה גמליאל: בגלל זה אמרתי "במגבלות היושב-ראש".

גילה גמליאל: אני פה רק עד שתיים.

גילה גמליאל: תודה רבה.

משה גפני: הם יכולים להפסיד פה בחדר הזה לא חצי מיליארד שקל אלא 5 מיליארד.

גילה גמליאל: סתיו, בבקשה.

סתיו שפיר: יש משחק של צביעות שהוא מאד ברור.

סתיו שפיר: בזמן המבצעים האלה מגיעים פוליטיקאים לאולפני הטלוויזיה ומתחילים לספר כמה הם הולכים עכשיו לדאוג ליישובים האלה שנמצאים בחזית, שמותקפים, שמאוימים, שסובלים מכך וכך וכל הכבוד להם ואיזה חיבוק גדול והחוסן הלאומי והעורף והעורף והעורף.

סתיו שפיר: ואז מסתיים המבצע ואנחנו מקבלים פתאום את הפניות מהתושבים על מה שקורה באמת.

סתיו שפיר: אני הסתובבתי בשבועות האחרונים בדרום לא מעט וקיבלתי דיווחים מבעלים של מפעלים שקיבלו על עמוד ענן רק 20% מהפיצויים שנדרשו להם.

סתיו שפיר: וזה עוד בכלל לפני שמדברים על מה שקורה בין לבין, בין מבצע אחד למבצע אחר.

סתיו שפיר: הזכרתם כולכם את הילדים שלכם ובצדק.

סתיו שפיר: מה קורה לילדים כאלה, שגדלו תחת מתקפות כל הזמן, מאזעקה לאזעקה?

סתיו שפיר: איך אנחנו דואגים לדור הזה שלא יגדל כדור שנמצא בטראומה?

סתיו שפיר: כדי לעשות את זה, לא מספיק רק לתת הטבות.

סתיו שפיר: דבר אחד זה עסקים והכל ואני מקבלת, אבל החוסן הלאומי הזה בא לידי ביטוי בזה שנדאג לפסיכולוגים ולעובדים סוציאליים.

סתיו שפיר: בזה שכל משפחה תעבור אצל העובדת הסוציאלית ותבדוק מה הצרכים שלה ובמה אפשר לעזור.

סתיו שפיר: הגיעו אליי פניות מהורים לילדים עם מוגבלויות, שלאורך כל התקופה הזאת היו צריכים להסתגר בבית כי לא היה לילד מענה.

סתיו שפיר: זה גם העבודה של ההורים וגם הילד שאחר כך נמצא בחרדה תהומית.

סתיו שפיר: אנחנו צריכים להידרש לשאלות האלה.

סתיו שפיר: הדור הצעיר, דור של סטודנטים, הם יישארו בעיר או שהם יברחו מהעיר אחרי תקופה כזאת?

סתיו שפיר: מה יש להם לחפש שם?

סתיו שפיר: איך אנחנו דואגים לזה שיהיה להם מה לחפש שם?

סתיו שפיר: הדבר הזה דורש השקעה תקציבית לא קטנה.

סתיו שפיר: מה הצביעות הגדולה פה?

סתיו שפיר: שרק היום בבוקר אנחנו התגלגלנו לעוד דיון בוועדה על איזושהי עסקה בין מפלגה אחת למפלגה אחרת לגבי העברת חוק המע"מ.

גילה גמליאל: אני מנסה למצוא פתרונות בארבע הדקות שנשארו לי.

סתיו שפיר: בבקשה.

סתיו שפיר: במסגרת ההחלטה הזאת דרש סלומינסקי להעביר 40 מיליון שקלים ליהודה ושומרון לצרכים האלה שאני תיארתי – החוסן של הנוער ודברים כאלה, שהם דברים חשובים לחלוטין.

סתיו שפיר: אבל צריך שכולם יקבלו באופן שווה ומי שמותקף כרגע צריך גם לקבל יותר.

סתיו שפיר: ואם בוועדה הזאת מונח כרגע הסכום הזה על השולחן, שעדיין לא הועבר, אני מציעה שכחלק מהחלטות הוועדה אנחנו נחליט להעביר את הכסף הזה בתור התחלה, את 40 המיליון לתושבי אשדוד, אשקלון וגן-יבנה לצורך החוסן של הילדים והנוער באזורים האלה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

גילה גמליאל: אנחנו צריכים החלטה בקונצנזוס, סתיו.

גילה גמליאל: חבר הכנסת שמעון אוחיון.

סתיו שפיר: מה, אין על זה קונצנזוס?

גילה גמליאל: לא.

גילה גמליאל: חבר הכנסת אוחיון, בבקשה.

שמעון אוחיון: יש על זה הסכמה פה אחד.

יצחק כהן: פה אחד, פה אחד.

שמעון אוחיון: כנראה לא הבנתי.

גילה גמליאל: אני אסביר מה היא אמרה.

משה גפני: היא הציעה לקחת מיהודה ושומרון.

סתיו שפיר: לא לקחת.

סתיו שפיר: זה דבר שעוד לא הוחלט עליו.

משה גפני: את צודקת.

גילה גמליאל: סתיו, תודה רבה.

גילה גמליאל: יש לי חמש דקות, בואו נסיים אותם בצורה מקצועית.

גילה גמליאל: אני רק אסביר – היא אמרה שאת ההצעה שרצו להעביר בגלל החטיפה של הנערים, עכשיו אנחנו נמיר אותה.

סתיו שפיר: זה לא קשור לחטיפה.

סתיו שפיר: זה ממש לא קשור לחטיפה, הסכום הזה.

סתיו שפיר: הסכום לא קשור לחטיפה.

גילה גמליאל: זה לא מקובל עליי.

סתיו שפיר: שלא ייראה בפרוטוקול כאילו אנחנו נגד הביטחון של הילדים.

סתיו שפיר: הסכום לא קשור בחטיפה של הילדים.

סתיו שפיר: הוא לא הולך למיגון, הוא לא הולך לתחבורה ציבורית.

גילה גמליאל: זה לא רלוונטי.

גילה גמליאל: חברת הכנסת שפיר, אני מבקשת בבקשה.

יצחק כהן: בואו נשמור על הקונצנזוס בהחלטה.

יצחק כהן: זה דיון בהחלטת הממשלה 1846.

משה גפני: יהיה פה קונצנזוס.

משה גפני: על ההחלטה הזאת יהיה קונצנזוס.

גילה גמליאל: שמעון אוחיון, בבקשה.

גילה גמליאל: רק בקצרה.

שמעון אוחיון: אני מצטער על שלא הייתי בדיון בהתחלה.

שמעון אוחיון: אני ממלא את מקומו של רוברט אילטוב, אבל אני רוצה גם לחזק את זה מן ההיבט החינוכי.

שמעון אוחיון: כשהתעסקתי עם הסוגיה הזאת – מה עושים בקיץ באזורי הדרום – הופתעתי לגלות, אדוני, שמשרד החינוך הקציב מיליונים בודדים לפעילות ההפגה.

שמעון אוחיון: במילים אחרות, מה ששמענו היום מעיריית אשקלון לבד כ-20 מיליון שקלים ואני מתאר לעצמי שגם לסרי אותו הדבר באשדוד.

שמעון אוחיון: מה זה היום הדרום שלנו?

שמעון אוחיון: זה אשקלון, אשדוד ומה שמסביבם, בעיקר הן נושאות.

יצחק כהן: גן-יבנה.

שמעון אוחיון: כמובן, גן-יבנה.

שמעון אוחיון: הן נושאות בחובן גם את התעשייה וגם את הפעילות החינוכית.

שמעון אוחיון: אם אנחנו מדברים על המכללות באזור הזה – ספיר, אשקלון, גם המכללה החרדית בגן-יבנה, נושאים לא רק את הסוגיה של התעשייה אלא גם את העניין של החינוך, את עתיד האזור הזה.

שמעון אוחיון: אראל, אני תומך בך בעניין הזה.

שמעון אוחיון: חוסנה של אשקלון זה על-ידי פיתוח התעשייה, שתוכל גם לתת לה את האפשרות אחר-כך, את ההכנסות גם כדי להשקיע בחינוך.

אראל מרגלית: וגם כדי להשאיר את האוכלוסיה.

שמעון אוחיון: ודאי.

שמעון אוחיון: סתיו, את מדברת על הטראומה שהילדים באזור הזה עברו.

שמעון אוחיון: אני עוד לא שם אפילו.

שמעון אוחיון: אני מדבר כרגע רק על עתידם.

שמעון אוחיון: אם מישהו רוצה לבנות את עתידו החינוכי, ההשקעה פר ילד באזור הזה.

שמעון אוחיון: אם במרכז ההשקעה היא 12,000 שקלים, איך אני יכול להסתכל לאיתמר שמעוני בפרצוף או ללסרי או לאחרים שהם מסוגלים להשקיע 5,000-4,000 שקלים.

שמעון אוחיון: כשיש את הטראומה הזאת היום מתחשבנים אתם?

שמעון אוחיון: משרד החינוך, מבחינת ההיערכות היה לו כמעט אפס תקציב.

שמעון אוחיון: הוא נזקק גם לסוכנות היהודית כדי להתמודד עם פעילות ההפגה.

שמעון אוחיון: בסופו של דבר כל הנטל נפל על מי?

שמעון אוחיון: על הערים, על אשקלון, אשדוד וגן-יבנה.

שמעון אוחיון: כמובן, אני תומך בעניין.

גילה גמליאל: תודה רבה.

גילה גמליאל: חבר הכנסת גילאון, בבקשה.

אילן גילאון: עקרון ה-7 קילומטר הוא באמת עקרון של אסטרונאוט אוטומטי.

אילן גילאון: אני לא איש צבא אבל בליסטיקה צריך להבין קצת.

אילן גילאון: הפגיעות הגדולות ביותר בסוג כזה של נשק תלול-מסלול הן בכלל הרבה יותר רחוקות.

אילן גילאון: ואם ראשון לציון היתה מקבלת על הראש את כל הפצצות האלה, מה היינו אומרים להם?

אילן גילאון: שיש לנו אזור עוטף עזה A, B ו-C כמו ברשות הפלסטינית ולפי זה אנחנו מכירים את זה?

<קריאה: ביום שישי הוכחת את זה באולפן מול אלי מויאל.

אילן גילאון: כן, כן, ערים שמזייפות נפילות.

אילן גילאון: למען הגילוי הנאות אני גר באשדוד ואני מקווה שזה לא ייחשב לי כניגוד עניינים.

אילן גילאון: ברמה המיידית חייבים לשנות את הפקטור של המרחק.

אילן גילאון: צריך לראות את הפקטור של הנזק ושל התשלום הישיר.

אילן גילאון: שנית, כנראה לא שמענו מספיק את איתמר.

אילן גילאון: הוא דיבר על נושא של העדיפות.

אילן גילאון: אנחנו יכולים לדבר כרגע על נזק ישיר, אבל לגבי העתיד זאת בעיה מאד מאד קשה.

אילן גילאון: לכן, קונקרטית מה שצריך לעשות כרגע – אני מבקש מכל אלה שעושים קניות בדרום ומצטלמים ליד המכתשים, חברים, אתם, איך אומרים?

אילן גילאון: אתם מנהל בית הספר.

אילן גילאון: אתם צריכים לקבל החלטות כי המכולתניק שאתה קונה אצלו, שר האוצר, מאד מבסוט מזה שאתה קונה אצלו אבל הוא צריך יותר את ההסדר שלו על הנזקים שיש לו.

אילן גילאון: לכן, לטווח המיידי קודם כל צריך לשנות את העקרון ולקבוע אותו על פי עקרון הנזק.

אילן גילאון: אתה דיברת על 20 מיליון שקל הוצאות.

אילן גילאון: אשדוד עם מעל ל-10 מיליון שקל או יותר הוצאות ישירות.

אילן גילאון: לשנות את העקרון של 7 עד 40 וללכת לפי מידת הנזק.

אילן גילאון: הדבר השני זה באמת להקנות לאשקלון את אזור פיתוח א'.

אילן גילאון: אני חושב שבמקרה הזה גם לאשדוד.

אילן גילאון: נקודתי, לא לכל דבר אבל בהחלט נקודתי כי ייקח הרבה מאד זמן לשקם את הדרום.

אילן גילאון: איך אומרים?

אילן גילאון: Put the money where your mouth is – איפה שאתם מדברים, שימו כסף.

אילן גילאון: ותפסיקו לבלבל את המוח עם הלכידות והאחדות.

אילן גילאון: אני גם יודע להגיד את הדברים האלה.

גילה גמליאל: תודה רבה, חבר הכנסת אילן גילאון.

גילה גמליאל: חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה.

אלעזר שטרן: אני חושב שאם נרצה את הכל לא נקבל כלום בהקשרים האלה.

אלעזר שטרן: ולכן אני חושב שצריכים להיות מידתיים.

אלעזר שטרן: אני לא חושב שכל דבר הוא אותו דבר.

אלעזר שטרן: אין לי ספק שנגרם לערים נזק ולא ניתן להן מענה ראוי.

אלעזר שטרן: הנושא של חינוך, הנושא של מעונות, הנושא של מרכזי חוסן.

שמעון אוחיון: אתה יכול להעריך את הנזק הזה היום?

אלעזר שטרן: שנייה אחת, שנייה אחת.

אלעזר שטרן: הנושא של אוכלוסיות מבוגרות.

אלעזר שטרן: אני חושב שהדברים האלה אין להם כרגע פתרון.

אלעזר שטרן: עם זאת, אם נגיד עכשיו את מה שאפילו חברי אילן אמר, שלהיות מטר מהגדר זה כמו להיות 40 קילומטר מהגדר, לא נקבל בסוף כלום.

אלעזר שטרן: לכן אני חושב שצריכה לצאת מפה קריאה שהסכומים לא מספיקים.

אלעזר שטרן: אני אומר עוד פעם גם לראשי הרשויות, שיש בלבנו הרבה מאד הערכה גם לתפקוד שלהם, גם לתושבים.

אלעזר שטרן: אמא שלי ברמת-גן והיא בת 86.

אלעזר שטרן: אני יודע מה קורה לה כשיש אזעקה אחת ברמת-גן.

אלעזר שטרן: המצוקות האלה, שנחוות במשך שנים באשקלון ובאשדוד, צריך לתת להן פתרון ראוי איך באמת מחזקים את מה שצריך לחזק.

אלעזר שטרן: אני חושב שהחיזוקים הנוכחיים הם לא מספיקים.

אלעזר שטרן: תודה.

גילה גמליאל: תודה.

גילה גמליאל: חבר הכנסת יצחק כהן, בבקשה.

יצחק כהן: אני רוצה לסכם, גברתי.

יצחק כהן: ההחלטה שאני הולך להציע היא לכלול את אשקלון, אשדוד וגן-יבנה בתוך החלטת הממשלה 1846 על כל סעיפיה, ואם צריך להוסיף כסף, שיוסיפו כסף.

אראל מרגלית: אני בעד.

סתיו שפיר: בהחלט.

גילה גמליאל: תביא לי בבקשה את ההצעה הכתובה.

גילה גמליאל: אני רוצה, ברשותכם, להודות לכל מי שבא.

סתיו שפיר: גילה, תדגישי שלא יפחיתו מהסכום הזה.

גילה גמליאל: בהחלט.

משה גפני: גילה, אל תעשי את הטעות הזאת.

גילה גמליאל: הבנתי.

גילה גמליאל: תן לי.

גילה גמליאל: אני אגיד קודם ואז תגידו אם זה טעויות או לא טעויות.

גילה גמליאל: ברשותכם, אני רוצה להעביר כאן החלטה שתהיה מגובה פה אחד ואומרת דבר פשוט: ועדת הכספים דורשת מהממשלה להוסיף להחלטה מס' 1846 של הממשלה מיום ה-13 ביולי 2014 תוספת כספית על מנת לממש את ההכללה של הערים אשקלון, אשדוד וגן-יבנה, לאור המצוקות שהוגדרו כאן בוועדה.

גילה גמליאל: הצבעה בעד ההחלטה– פה אחד נגד – אין נמנעים – אין ההחלטה נתקבלה.

גילה גמליאל: פה אחד.

גילה גמליאל: לקחתי מראש שזה בהסכמה.

גילה גמליאל: תודה רבה, הישיבה נעולה.