הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 93>, 2014-07-08 14:00

עליזה לביא: ישיבת הועדה לקידום מעמד האישה, יום שלישי, ה-8 ליולי 2014, י' בתמוז תשע"ד.

עליזה לביא: הנושא היום: הדרה כפולה – זכויות נשים עם עיוורון ולקויות ראיה.

עליזה לביא: אנחנו מקיימים את הדיון החשוב הזה לציון יום העיוורת והעיוור בכנסת.

עליזה לביא: נשים עם מוגבלות בכלל סובלות מאפליה כפולה.

עליזה לביא: פעם ראשונה, בהרבה מובנים בשל היותן נשים ופעם שנייה, נוספת, בשל ההתמודדות עם המגבלה השונה.

עליזה לביא: התכנסנו היום לדיון על החסמים בהן אתן נתקלות.

עליזה לביא: שתפו אותנו כדי שבאמת נוכל לבחון וללמוד מכן איך אפשר לסייע ולאפשר.

עליזה לביא: העולם של העיוורים מוכר לי מאוד כי אבא שלי מחנך בבית חינוך לעיוורים הרבה שנים, גדלנו על הרבה סיפורים ושמענו על התמודדויות ועוד ועוד.

עליזה לביא: היו לו לא מעט חניכים ששמרו איתו על קשר לאורך השנים.

עליזה לביא: הנושא הזה באמת קרוב לליבי.

עליזה לביא: אבקש מדועא אבו אליונס חברת ההנהגה הצעירה של המרכז לעיוור.

עליזה לביא: בבקשה אבקש לפתוח ולספר לנו.

<דועא אבו אליונס: צהריים טובים.

<דועא אבו אליונס: קודם כול תודה לכם על הנכונות ועל הסכמה לקיים דיון בנושא החשוב הזה.

<דועא אבו אליונס: בפתח הדיון חשוב לי לציין את החדשנות ואת הייחוד של הנושא.

<דועא אבו אליונס: מדובר בקבוצה של נשים עם מוגבלות שטרם הופנה אליהן הזרקור כמו שצריך על אף שמדובר באחוז לא מבוטל של נשים באוכלוסייה שסובלות ממגבלות.

<דועא אבו אליונס: כמו שהיושבת ראש פתחה ואמרה, באמת אין מחלוקת שנשים אלה סובלות מהפליה כפולה על רקע המוגבלות והנשיות.

<דועא אבו אליונס: בנקודה הזאת חשוב לי לציין שההפליה הזאת לפעמים היא משולשת ומרובעת אם את אישה ערבייה עם מוגבלות, הכול בהתאם לקבוצת המוגבלות שאישה משתייכת אליה בחיים.

<דועא אבו אליונס: הנושא הוא נושא שלא כל כך דובר עליו בפן הפוליטי ציבורי וגם בתחום המחקרי.

<דועא אבו אליונס: אבקש לדבר בקצרה בכמה מילים על מחקר שנערך על ידי ארגון אישה לאישה, מרכז פמיניסטי חיפה באוניברסיטת חיפה שנקרא 'הקול השקוף'.

<דועא אבו אליונס: כשמו כן הוא, הוא מביא לנו את הקולות השקופים של אותן נשים.

<דועא אבו אליונס: תפקידו לעלות את המודעות לנושא ולהוות בסיס לגיבוש תכניות פעולה עתידיות.

<דועא אבו אליונס: המחקר בוחן את הממשק בין פמיניזם לבין נשיות.

<דועא אבו אליונס: הוא נחלק לשני תחומים עיקריים, זה מחקר איכותני וכמותי.

<דועא אבו אליונס: המחקר האיכותני התבסס על ראיונות שנערכו עם קבוצת נשים.

<דועא אבו אליונס: קבוצה שכללה נשים עם וללא מוגבלות.

<דועא אבו אליונס: את הממצאים שלו ניתן לחלק לשלוש קבוצות עיקריות.

<דועא אבו אליונס: הקטגוריה הראשונה בחנה את גישת הנשים למוגבלות.

<דועא אבו אליונס: קטגוריה זו התייחסה לעמדות החברתיות והאישיות למוגבלות.

<דועא אבו אליונס: הנשים תיארו את הסטריאוטיפים והדעות הקדומות הקיימות כלפי נשים עם מוגבלות.

<דועא אבו אליונס: כלפי נשים הסטיגמות היו חזקות יותר מכיוון שהן משלבות סטריאוטיפים על מגבלה ועל נשיות, דבר המשפיע על חסמים בתחום התעסוקה והערך העצמי.

<דועא אבו אליונס: בעצם לעמדות החברתיות הפוגעניות כלפי נשים עם מגבלות יש השפעה על נשים ביחס שלהן כלפי עצמן.

<דועא אבו אליונס: הקטגוריה השנייה עסקה ביחס לפמיניזם והגדרה עצמית, בקטגוריה זו התייחסו נשים בעיקר לסוגיות שנגועות לעצמאות כלכלית, שוויון והיחס לגוף.

<דועא אבו אליונס: בקטגוריה זו החוויה של הדרה כפולה התעצמה.

<דועא אבו אליונס: נשים הגדירו את עצמן כמוגבלות בחברה פטריארכאלית.

<דועא אבו אליונס: עבור חלק מהנשים הפמיניזם שיקף את התפיסה העצמית של נשיות שאיננה מובנת מאליה בקשר לנשים עם מגבלה.

<דועא אבו אליונס: הקטגוריה השלישית התייחסה לתפיסה העצמית של הנשים, היא בעצם נגזרת משתי הקטגוריות הקודמות ומגשרת בין הנשיות, המוגבלות והפמיניזם.

<דועא אבו אליונס: הנשיות והמוגבלות היוו נקודת פתיחה מוחלשת עבור חלק מנשים, לחלק הן היוו גם מקור להעצמה ולחוזק.

<דועא אבו אליונס: הקו הבולט בשלושת הקטגוריות היה ההתייחסות למושגים של עצמאות ותלות שהיו בלתי נפרדים מההגדרות הנשיות.

<דועא אבו אליונס: החלק הכמותי של המחקר היה מידת הביטחון של הנשים, ממנו עולה בברור כי בתחום השאלות שנשים נשאלו, נשים עם מוגבלות חוו יותר חרדה, מתח וחוסר ביטחון מנשים ללא מוגבלות.

<דועא אבו אליונס: הפערים הגדולים ביותר נגעו לחששות הקשורים למצב הבריאות ולקבלת טיפול רפואי, לחשש אובדן בית וחרדה בנוגע למצב הכלכלי.

<דועא אבו אליונס: המחקר הצביע על מגמה ברורה, על פי רמת חוסר הביטחון והגורמים לתלות, במידה רבה בלאומיותה של האישה, ארץ המוצא שלה, גילה, מצבה הבריאותי וכדומה.

<דועא אבו אליונס: עוד נמצא, נשים עם מגבלה סובלות מאפילה, השפלה וניצול מיני, שימוש בכוח פיסי המופעל נגדן על ידי המשפחה וגם על חוסר יציבות בהכנסותיהן – המוגבלות היא לא הגורם למצב אלא היחס של החברה.

<דועא אבו אליונס: דיברתי קצת מהר, מפאת חוסר הזמן.

<דועא אבו אליונס: לסיכום אני מבקשת לומר שממצאי המחקר מדגישים את החשיבות ואת היחס שיש לתת לקבוצה של נשים עם מוגבלות ואת הקול שיש להשמיע.

<דועא אבו אליונס: דעות קדומות וחסמים חברתיים תרבותיים כלפי אנשים ונשים עם מוגבלות עדיין נפוצים בציבור.

<דועא אבו אליונס: קיימות הרבה דוגמאות לכך בחיי היום-יום.

<דועא אבו אליונס: בנקודה זו אני רוצה לציין שהמפתח שעומד לרשותו, נשים עם מוגבלות, טמון בחיי הקהילה והציבור, בעצם בכל מקום שמדברים בו על נשים או על בעלי מוגבלות חשוב להשמיע את הקול הזה.

<דועא אבו אליונס: צריך לפתח תכניות פעולה ייחודיות שתיקחנה בחשבון את המאפיינים ואת הצרכים המיוחדים של הקבוצה הזאת.

<דועא אבו אליונס: תודה.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: תודה תודה רבה.

עליזה לביא: הסקר הזה מרשים.

עליזה לביא: בזמנו אנחנו גם התייחסנו לממד הביטחון.

עליזה לביא: בהחלט תודה רבה.

עליזה לביא: רונית פיסו מ'אישה לאישה'.

<רונית פיסו: צהריים טובים, גם אני מברכת על הדיון.

<רונית פיסו: במרץ האחרון, 'אישה לאישה' פרסם והפיץ את הדוח.

<רונית פיסו: מאז אנחנו התחלנו לעשות פעילות לקידום מדיניות אל מול משרדי ממשלה, מול הנציבות לשוויון הזדמנות לאנשים עם מוגבלות.

<רונית פיסו: יש נייר עמדה, אשמח להעביר את עיקריו.

<רונית פיסו: מתוך נייר העמדה, מהמידע שקיים והמחקר שכעת סיפרה עליו דועא בצורה מאוד יפה וכוללנית עולה, בעצם הדוח הזה מסכם פעילות של קבוצת מחקר במשך שנתיים.

<רונית פיסו: למדנו במשך השנתיים האלה וכמובן גם בשנה זו, שמשרדי הממשלה, הרשויות השונות כולל פעילות הנציבות עצמה, פעילות מתפתחת שבהחלט יש לומר עליה כל הכבוד, אבל לצד פעילות מתפתחת של נשים עם מגבולות רוב הרשויות והמוסדות כושלות וכושלים בהבנת הצרכים המיוחדים של נשים עם מוגבלות וראיה.

<רונית פיסו: כמעט ואין בנמצא פעילויות ותכניות מותאמות לנשים עם מוגבלות.

<רונית פיסו: בבואנו לדון בנשים עם מוגבלות, כאמור אנחנו מדברות על נשים במגוון גיל, מוצא, לאום, ותק בארץ ומגורים בפריפריה.

<רונית פיסו: אני רוצה לתת מספר דוגמאות שלמדנו ובחנו אותם.

<רונית פיסו: הסיכוי של אישה בגליל או בנגב לקבל עזרים טכנולוגיים חדשניים נמוך יותר מאשר גבר במרכז.

<רונית פיסו: על אחת כמה וכמה אם הוא גבר שנפגע במסגרת שירותו הצבאי.

<רונית פיסו: יש מעט מאוד חומרי לימוד ותרבות המונגשים לדוברות ערבית.

<רונית פיסו: המטה לשילוב אנשים עם מוגבלות בשוק העבודה, מטה הפועל מטעם משרד הכלכלה מהווה יוזמה ברוכה לשינוי בכל מה שקשור לשילוב בתעסוקה, אבל אין בעבודה שלו שום התייחסות לחסמים ולקשים ייחודיים לנשים.

<רונית פיסו: למשל, התאמה של שוק העבודה לנשים וכמובן לנשים עם מוגבלות.

<רונית פיסו: מפגשי שיתוף ציבור שקובעים איך המרחב הציבורי שלנו יראה.

<רונית פיסו: בעברי ניהלתי במשך ארבע שנים עמותה סביבתית בחיפה של מפגשי שיתוף ציבור של מנהל הציבור עושה ומבצע, אין הקפדה לקיום דיונים באולמות מונגשים, אפילו לא מביאים אנשים עם מוגבלות כדי לדבר על איך המרחב הציבורי שלנו נראה וכמובן גם לא נשים עם מוגבלות שפעמים רבות הן מטופלות בילדים, בהורים מבוגרים.

<רונית פיסו: אנחנו יודעים שהמצב הכלכלי של נשים ככלל הוא גרוע משל גברים.

<רונית פיסו: כאשר אנחנו מדברים על תחבורה ציבורית אין כמעט בנמצא תחבורה ציבורית נגישה, טובה וזולה.

<רונית פיסו: בטח ובטח כשאנחנו מדברות על תחבורה ציבורית לאנשים עם מוגבלות, ההסעות האלה עולות כסף רב.

<רונית פיסו: כמי שמארגנת כנסים לאנשים עם מוגבלות אני יודעת שמדובר במאות ואלפי שקלים ליום אחד.

<רונית פיסו: המונח המרכזי שאני חושבת שהוא נפוץ פה מאוד באולם הזה הוא 'חשיבה מגדרית' בכול פעולה של רשות, של משרד ממשלתי.

<רונית פיסו: אנחנו רואים שאין שום חשיבה מגדרית כאשר מדובר על קביעת תכניות, על העברת תכניות, שקמפיינים ציבוריים ותקשורתיים בכלל לא קיימים.

<רונית פיסו: דבר אחרון וחשוב מאוד הוא כל נושא של ביטוח לאומי.

<רונית פיסו: ביטוח לאומי, יש לנו פרויקט ב'אישה לאישה' של נשים בביטוח לאומי.

<רונית פיסו: הרבה מהנשים שלנו חוות התייחסות משפילה ומזלזלת מצד המוסד לביטוח לאומי בעיקר כשמדובר על מחלות, מחלות שנקראות מחלות תקופות, על קשיים וליקויים בצרכים שונים.

<רונית פיסו: כלומר, הרבה פעמים ההגדרה של מישהי עיוורת, אם מספר אחוזי העיוורון שלה עלול לקבוע עולם ומלאו.

<רונית פיסו: אני חושבת שצריך לקחת את המוסד לביטוח לאומי ולעשות שם עבודה אינטנסיבית בכל המחלקות על מנת לגרום לאנשים להבין שהם באים לשרת את הציבור ולא לשמור על הקופה הציבורית על גבם של נשים ואנשים עם מוגבלות.

<רונית פיסו: תודה.

עליזה לביא: תודה רבה.

עליזה לביא: נורית יהודה עובדת סוציאלית, המרכז לעיוור בישראל.

<נורית יהודה: כמו שרואים אותי, אני עיוורת מוחלטת.

<נורית יהודה: במהלך חיי איבדתי את ראייתי בדיוק כשהפכתי להיות אימא.

<נורית יהודה: אני כאן לא כעובדת סוציאלית ולא כמישהי פעילה פוליטית בשדולה של העובדים הסוציאליים שמייצגת את המעמד העובד הסוציאלי בכנסת.

<נורית יהודה: אני אומרת את זה כי אני אישה עיוורת שפעילה פוליטית כאן בכנסת וגם ציבורית וגם עובדת סוציאלית.

<נורית יהודה: פה אני בכובע של אימא עיוורת מוחלטת.

<נורית יהודה: אני רוצה לומר שמאז שהפכתי להיות אימא הנושא העסיק אותי מאוד.

<נורית יהודה: כביכול, סך הכול לפני 12 שנה, חשתי לראשונה שאני האימא הראשונה עלי האדמות, כי לא הייתה שום התייחסות מינימאלית לצרכים המיוחדים של נשים עיוורות בכול מעגל החיים.

<נורית יהודה: מאז שהפכתי להיות אימא, הן במשרד הבריאות, הן בטיפות חלב, הן בבתי החולים במחלקת יולדות, כל הנושא של הסטיגמה והיחס, למרות שאני עובדת סוציאלית, למרות שאני אקדמית, למרות שאני כביכול בעלת הישגים, השאלה שנשאלתי הייתה איך אני אסתדר.

<נורית יהודה: חשבתי אז שככול והיה מערך שירותים או קצת שינוי בעמדות של אותם אלה שבאים במגע עם נשים נכות בכלל, אולי אני לא הייתי צריכה לעמוד בשאלה 'איך תסתדרי'.

<נורית יהודה: על פי מחקר, כמו שראיתם, החרדה עולה, בכלל לאישה שהופכת להיות אימא לראשונה לא כל שכן לאישה עיוורת.

<נורית יהודה: בשירות לעיוור של משרד הרווחה התשובות הן: 'יש הדרכה שיקומית ויש עמותת אל הלב שדואגת לחונכים'.

<נורית יהודה: זה המערך היחיד שקיים.

<נורית יהודה: בביטוח לאומי אומרים, 'יש לך בעל רואה' – כמובן שאז הופכים את הגבר לבעל תפקידים נשיים כשיש אישה נכה.

<נורית יהודה: לפני מספר שנים בעקבות פעילות המרכז של 'אישה לאישה' אצלנו בשירות פגשתי נכות אחרות שהתלוננו לא רק על העזרה הטיפולית בילדים לאחר שהן הפכו להיות אימא, אלא גם לנגישות פיסית לגניקולוגיים, טיפות חלב וגם בזמן שהן בהיריון.

<נורית יהודה: כביכול התחושה והמסר שהועברו מהחברה הוא 'אין לך זכות להיות אימא'.

<נורית יהודה: כביבול אני או כל אישה אחרת צריכות להוכיח את הזכות להפוך להיות אימא.

<נורית יהודה: זה הפשוט מעבר לכול.

<נורית יהודה: כעובדת סוציאלית מטפלת באנשים עיוורים אני פוגשת נשים רבות שצריכות להיות מוכרות, שילדיהן יהיו מוכרים כילדים בסיכון על פי התקנות ועל פי הוראות תע"ס (תקנון עבודה סוציאלית) כדי שהם יקבלו את הטיפול או העזרה המוסדית.

<נורית יהודה: שתוכר להן עזרה כאישה עיוורת.

<נורית יהודה: חבל, חבל לי שהדברים האלה עדיין לא חלחלו בחברה.

<נורית יהודה: אני מכירה את ורד סוויד יועצת ראש הממשלה לענייני נשים שמאוד דוגלת ומאוד בעד הנשים הנכות, אבל שנים חלפו וכול ההצעות שהיו לפני עשר שנים עדיין לא זזו.

<נורית יהודה: אני מאוד אשמח לשמוע שבכול תחומי החיים הנושא של המגדר, של הנשים העיוורות מתקדם, נשים עיוורות שונות מנשים נכות אחרות.

<נורית יהודה: אנחנו הקמנו קבוצות, הצרכים של נשים עיוורות שונים.

<נורית יהודה: האישה הנכה עם כיסא גלגלים יכולה איך שהוא להאכיל את הילד.

<נורית יהודה: הבסיס הזה של האכלת ילד, אני בסך הכול נותנת דוגמה פשוטה, כשילד מתחיל לאכול עם כפית, אישה נכה על כיסא גלגלים עם ראייה תקינה יכולה לעשות זאת.

<נורית יהודה: אישה עיוורת מתבלטת, היא פוחדת וחוששת לפנות לקבל עזרה כדי שלא יאמרו לה שישללו לה את התפקיד שלה כאימא.

<נורית יהודה: אני מציינת את הדוגמאות האלה רק כדי לסבר את האוזן כמה הצורך זועק מהשטח וכמה חשוב מאוד שהנושא של הנשים העיוורות יילקח בחשבון בכול המערך, בין אם זה במשרד הבריאות, משרד הרווחה ובכל נושא של נגישות.

<נורית יהודה: תודה.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: אנחנו נעבור לדוקטור אילנה גלייטמן מנהלת שירות לעיוור, משרד הרווחה והשירותים החברתיים.

עליזה לביא: מה, אנחנו לא עושים כלום לטובת העיוורות?

<אילנה גלייטמן: אנחנו עושים, אבל לא עושים מספיק.

<אילנה גלייטמן: לפני שאני עונה לדברים שנורית אמרה, אני רוצה להרחיב את היריעה.

<אילנה גלייטמן: אני חושבת שזה המקום לדבר על תופעה חברתית.

<אילנה גלייטמן: אני הוצאתי סטטיסטיקה כבר ב-2008 ועכשיו חידשתי אותה לאור הדיון היום.

<אילנה גלייטמן: נשים עיוורות הן נשים בודדות.

<אילנה גלייטמן: אחוז מאוד מאוד גבוהה של נשים עיוורות לא מתחתנות ואם הן מתחתנות הן מתחתנות בגיל מאוד מבוגר שכבר הנושא של ילודה הוא אחוריהן.

<אילנה גלייטמן: השוויתי את זה עם הנתונים של נשים בארץ ועם הנתונים של גברים עיוורים.

<אילנה גלייטמן: הפער הוא מאוד עצוב ומאוד בולט.

<אילנה גלייטמן: אני אוכל להראות לכם ולהצביע, אבל זה באמת תופעה חברתית קשה שאומרת לנו איך החברה מסתכלת על האישה העיוורת.

<אילנה גלייטמן: היא מסתכלת עליה כעל לא מסוגלת.

<אילנה גלייטמן: נורית מציפה את הקושי, אבל נורית מתמודדת, נורית מגדלת יפה מאוד את ילדיה, לתפארת.

<אילנה גלייטמן: היא לא היחידה כאן בחדר וגם לא בכלל.

<אילנה גלייטמן: נשים עיוורות עם כל הקושי מגדלות.

<אילנה גלייטמן: מה אנחנו באמת עושים, משרד הרווחה נותן שירות מאוד בסיסי שנקרא 'הדרכה שיקומית' הדרכה שמלמדת את האישה העיוורת איך להתמודד עם נושא של גידול הילד, לא רק את האישה גם את האבא, איך להתמודד עם גידול הילד, איך להאכיל אותו ואיך לעשות עם מה שצריך לעשות.

<אילנה גלייטמן: יש עזרה של חונך בתנאים מסוימים, יש עזרה כזאת או אחרת וזה לא מספיק - - -

עליזה לביא: נניח שאני פונה עכשיו לשר הרווחה מאיר כהן, מה את חושבת שאני צריכה לבקש ממנו?

<אילנה גלייטמן: יש שירותים שצריכים לקנות אותם בכסף.

<אילנה גלייטמן: אימא עיוורת צריכה לקנות אותם בכסף.

עליזה לביא: אני חוזרת על השאלה שלי, להערכתך, באיזו פניה אני צריכה לפנות, מה?

<אילנה גלייטמן: אנחנו יכולים וצריכים לפתח שירותים.

<אילנה גלייטמן: למשל, בנושא של לקחת ילד לגינה ציבורית, שיהיו עיניים שיסתכלו עליו ויראו לאן הוא רץ ולאן הוא הולך.

<אילנה גלייטמן: זאת אומרת, אימא עיוורת חייבת שתהייה לידה איזו עזרה של אחר הצהריים בכל מיני פעילויות.

<אילנה גלייטמן: אנחנו מנסים לעשות את זה בטיפה באמצעות חונכים, אבל זה באמת טיפה.

<אילנה גלייטמן: אם היה לנו פרויקט שהיו מתפעלים אותו כמו שצריך זה היה טוב.

<אילנה גלייטמן: גם הנושא של שינוי תדמית – זה מאוד מאוד חשוב.

<אילנה גלייטמן: אישה עיוורת מסוגלת, אבל אנחנו רואים את התוצאה, היא בודדה.

עליזה לביא: שינוי תדמית וארגונים חברתיים, יוזמות, פרויקטים של תנועות נוער - - -

<נורית יהודה: זה לא מספיק.

<נורית יהודה: אוכל לומר שאני נעזרתי במתנדבים, אבל שוב, לי היה מזל שההכרות עם מתנדבים והיכולת שלי לחשוף את עצמי והיכולת להיעזר במתנדבים, לא לכל אחד יש את זה.

<נורית יהודה: ברגע שיש משהו שהוא מוכר, ממוסד אז האישה העיוורת לא צריכה לעשות את כל המאמצים האלה - - -

<אילנה גלייטמן: מפוקח.

<נורית יהודה: כשה מפוקח ומאורגן זה אחרת.

<נורית יהודה: אני עובדת סוציאלית וידעתי לבחור את המתנדבים שלי.

<נורית יהודה: לא כל אישה יכולה לבחור ולדעת איך.

<נורית יהודה: הנושא, במיוחד בחצי השנה הראשונה אחרי לידה, אישה לא צריכה להיות מוכרת או שהילדים שלה יהיו ילדים בסיכון כדי לקבל על פי התע"ס מטפלת שלושה חודשים.

<נורית יהודה: לדוגמה, נקודות אדומות שאינן בולטות, הבעל עובד עד אחר הצהריים, צריכים ללכת לקופת חולים, מי יראה את זה אם לא מתנדבת או אדם בעל ראיה תקינה בבית?

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: מיכאל מורג מנהל תחום התאמות, המטה לשילוב אנשים עם מוגבלות במשרד הכלכלה.

עליזה לביא: בבקשה.

<מיכאל מורג: אני מנהל ועוסק בתחום של ההתאמות לאנשים עם מוגבלות באופן כללי ולאו דווקא נשים עם עיוורון, כמובן שגם אנשים עם עיוורון מגיעים אלינו.

<מיכאל מורג: בנושא הספציפי של נשים, אני מוכרח לומר שלא הייתי מודע לו.

<מיכאל מורג: לא נתקלנו בבעיות מיוחדות בנושא הזה, וזה גם לא התחום שלי.

<מיכאל מורג: יתכן שמנהלת המטה, היא לא נמצאת איתנו היום, היא בחופשה בחו"ל, יתכן והיא יודעת יותר.

<מיכאל מורג: אני כאן מבחינת שומע את בעיות ולהציג אותן בפני המטה שלנו כדי לנסות לתרום בנושא.

עליזה לביא: אולי נקיים שולחן עגול, אתה תזמין, תיזום שולחן עגול אצלכם עם נציגים ונציגות מפה, גם מהארגונים, גם עיוורות בכדי לשמוע כמו ששמענו כאן את העדויות.

עליזה לביא: לחשוב יחד, איך אפשר לקדם, לסייע, לעזור.

עליזה לביא: שומעים כאן על דברים, ילדים צריכים להיות מוגדרים ילדים בסיכון כדי שאישה תקבל סיוע.

<מיכאל מורג: זה לא שייך לנו, זה של הרווחה.

<מיכאל מורג: אנחנו עוסקים בכול בתחום ההתאמות לאנשים עם מוגבלות בשוק העבודה, בשוק הפתוח.

<מיכאל מורג: אדם עם מוגבלות שזקוק להתאמה במקום עבודתו.

<מיכאל מורג: למשל אם נדבר על תחום העיוור או העיוורת, היא זקוקה לתכנת הגדלה בעבודה, היא זקוקה למחשב מיוחד, מחשב לעיוורים, מחשב מדבר.

<מיכאל מורג: כאן אנחנו נכנסים ומסייעים למעסיק במימון.

<מיכאל מורג: בתופעות החברתיות שהציגה כאן הדוברת נורית, זה בתחום של משרד הרווחה, זה לא התחום שלנו.

<מיכאל מורג: אנחנו לא עוסקים בזה.

<נורית יהודה: ונגישות לטיפות חלב.

<נורית יהודה: נכות עם כיסאות גלגלים מתלוננות על קושי בניגשות למקומות כשהן צריכות להגיע לטיפולים לאישה.

<טובה רקנטי: נגישות זה אנחנו.

<מיכאל מורג: אני רוצה לומר דבר כללי, לא צריך להחריף את הבעיה, אני לא יודע אם אתם יודעים.

<מיכאל מורג: בדקנו אצלנו באופן כללי לגבי כול האנשים עם המוגבלות, עשינו הבחנה מגדרית כמה מעסיקים פנו עבור נשים וכמה עבור גברים.

<מיכאל מורג: המספרים די מדהימים, מתוך 100% פונים אנחנו סייענו בהתאמות: ל-65% גברים, ול-35% נשים.

<רונית פיסו: לא מפתיע לאור הנתונים, בין היתר של הנציבות לגבי תעסוקה של נשים עם מוגבלות מול גברים עם מוגבלות, זה לא מפתיע.

<דועא אבו אליונס: חוץ ממה שנורית ואילנה אמרו, העניין שצריך לתקצב ולהקצות תקציבים מיוחדים, כסף זו מילה קשה במדינה.

<דועא אבו אליונס: אני אפילו חושבת ברמה היותר בסיסית, כשמקדמים הצעות חוק לייצוג הולם, כשמבקשים שיהיו 3% לנכים.

<דועא אבו אליונס: אולי להגדיר אחוז מסוים, מספר מסוים של נשים שמתוכן יהיו גם נשים עם מגבלות ולא רק לקדם ייצוג הולם למוגבלים או לנשים באופן כללי.

עליזה לביא: הנתון שחשפת כרגע בפנינו הוא באמת מעורר מחשבה ומטריד.

עליזה לביא: לא שהוא לא הגיוני, הוא הגיוני וגם שמענו פה, ובכלל זה עולה בדיונים אחרים כאן.

עליזה לביא: בבקשה טובה מהנציבות שוויון הזדמנויות לאנשים עם מוגבלות.

<טובה רקנטי: צהריים טובים.

<טובה רקנטי: אנחנו למעשה מעין גוף על.

<טובה רקנטי: כמובן שאנחנו לא מחליפים לא את משרד הרווחה ואת הטיפול המקצועי שלו בשירות לעיוור וגם לא את משרד הכלכלה.

<טובה רקנטי: אנחנו היינו בקשר עם 'אישה לאישה' הן פנו אלינו לא מזמן ושמחנו להיפגש.

<טובה רקנטי: סוכם שנעבוד בשיתוף פעולה.

<טובה רקנטי: באופן כללי, אולי זו תשובה לנורית, "חוק שוויון הזדמנויות לאנשים עם מוגבלות' עוסק בכל תחומי החיים ובין היתר גם בתחומי התעסוקה וגם בתחום הנגישות.

<טובה רקנטי: זאת אומרת, אנחנו מטפלים בהרבה מאוד פניות ובמקביל גם מקדמים חקיקה וגם אוכפים את נושא הנגישות באמצעות פקחים מטעמנו.

<טובה רקנטי: אנחנו גם מקבלים פניות מהציבור לגבי העדר נגישות או הצורך בנגישות במקומות כאלה ואחרים.

<טובה רקנטי: אני לא חושבת שיש לנו איזה אפשרות כיום לעשות סטטיסטית כמה נשים פונות לגבי נגישות בכלל או כמה נשים פונות לגבי נגישות בטיפות חלב לעומת כלל האנשים הפונים בנוגע לנגישות בקופות חולים.

<טובה רקנטי: בהמשך לשיתוף הפעולה שלנו עם 'אישה לאישה' יכול להיות שמעכשיו נתחיל לשים את הדגש על החלוקה המגדרית הזאת גם מתוך הפניות שלנו.

עליזה לביא: אנחנו נשמח לקבל מכם נתונים כשיהיה לכם דיווח ונתונים, נלמד אותם.

עליזה לביא: אנחנו נסכם כאן.

עליזה לביא: נחכה לנתונים שלכם בהיבט המגדרי כדי ללמוד את דרכי פעולה.

עליזה לביא: כמובן אם יש לכם הצעות לחקיקה ויוזמות תעבירו אלינו.

עליזה לביא: אני חושבת שאני צריכה לקבל חומרים.

עליזה לביא: אני אשמח לשמוע ולקבל ממך המלצות לפנייה לשר ובאילו הקשרים.

עליזה לביא: תעבירו אלינו חומרים, מידע, כיווני חשיבה.

עליזה לביא: אתם חיים את התחום, אנחנו נחשפנו כאן לנושא ומבקשים ללמוד אותו גם בעיניים מגדריות.

עליזה לביא: הנתונים מדברים כאן באמת על עכירות, תעזרו לנו לעזור לכם.

עליזה לביא: ברגע שנקבל יותר מידע, גם המחקר, גם הנייר שהוצג פה על המחקר שלכם וגם הדברים שאמרת שהתחלתם לעבוד עליהם.

עליזה לביא: תתנו לנו את הנתונים בהיבט המגדרי.

עליזה לביא: וגם את כנציגת הרווחה תני לנו הצעות אופרטיביות כדי שנוכל לפנות לשר.

עליזה לביא: אני מודה לכולם.

עליזה לביא: אני שמחה שהדיון הזה התאפשר ביום המיוחד הזה כאן בכנסת ישראל בתוך לוח הזמנים המאוד עמוס של הימים הללו.

עליזה לביא: שנדע בשורות טובות לכולם, והמשך יום שקט.

עליזה לביא: תודה, להתראות, בהצלחה.