ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 220, 2014-07-15 09:00

דוד רותם: אני פותח את הישיבה.

דוד רותם: אנחנו נעסוק היום בצו איסור הלבנת הון (חובות זיהוי, דיווח וניהול רישומים של סוחר באבנים יקרות למניעת הלבנת הון ומימון טרור), התשע"ד-2014.

דוד רותם: משרד המשפטים, מה יש לכם להגיד?

<לילך וגנר: אנחנו ישבנו עם משרד הכלכלה שזה הצו שלו ועם הייעוץ המשפטי של הוועדה ועברנו על הצו.

<לילך וגנר: עלו מספר הערות ויש נושאים מועטים שדורשים ליבון נוסף.

דוד רותם: יש נקודה אחת שאותי מאוד מטרידה.

דוד רותם: אני נכנס לחנות תכשיטים ואני קונה תכשיט בחמישים אלף שקלים במזומן.

<לילך וגנר: אני מאוד אשמח אם אני אוכל להיכנס לחנות תכשיטים ולקנות תכשיט בחמישים אלף שקלים במזומן.

דוד רותם: אם את תתעסקי בהלבנת הון או במימון טרור, תוכלי לעשות את זה.

<לילך וגנר: אכן, אנחנו מסכימים.

דוד רותם: מי מפקח על חנויות תכשיטים?

<לילך וגנר: משרד הכלכלה אמור לפקח על קיומו של הצו.

<לילך וגנר: יש בינינו הסכמה בנוגע לנושא של הפיקוח שהושגה עוד בתיקון חוק איסור הלבנת הון שכרגע הפיקוח יתמקד בבורסה.

<לילך וגנר: יש ניסיון להסדרה - ואני בטוחה שמשרד הכלכלה יוכל להסביר את זה יותר טוב – שהתחום של הקמעונאים, גם בהיבט של רישיון וכאשר הנושאים האלה יוסדרו, הפיקוח יתרחב גם בהיבט הזה.

דוד רותם: כאשר הנושאים האלה יוסדרו, תבואו עם הסעיף של חנויות התכשיטים.

דוד רותם: עד אז אני לא אאשר לכם את זה.

<לילך וגנר: אנחנו ננסה לשכנע אחרת.

דוד רותם: תנסו לשכנע.

דוד רותם: אתם יודעים, אותי קשה לשכנע כי אני יודע לקרוא.

<לילך וגנר: אנחנו ננסה לשכנע.

<לילך וגנר: אתם רוצים שנפתח בזה?

דוד רותם: כן.

הלשכה המשפטית: אולי נלך לפי הסדר.

דוד רותם: תתחילו לקרוא את הצו.

הלשכה המשפטית: נתחיל מההגדרות.

<נטע ברנר: הגדרות בצו זה – "אזור" – כל אחד מאלה: יהודה והשומרון ורצועת עזה.

דוד רותם: לגבי האזור, גם עזה היא חלק מהאזורים אצלכם?

דוד רותם: אני רוצה שאתם תלכו לפקח ברצועת עזה.

דוד רותם: אני אשמח מאוד.

<שמואל מרדכי: יש שלום אתם.

<שמואל מרדכי: מה הבעיה לעשות את זה?

דוד רותם: אני יודע שיש שלום ואני רוצה לראות אותך הולך לפקח שם.

<נטע ברנר: "איש ציבור זר" – תושב חוץ בעל תפקיד ציבורי בכיר בחוץ לארץ לרבות בן משפחה של תושב כאמור או תאגיד המצוי בשליטתו או שותף עסקי של אחד מאלה.

<נטע ברנר: לעניין זה, "תפקיד ציבורי בכיר" – לרבות ראש מדינה, נשיא מדינה, ראש עיר, שופט, חבר פרלמנט, חבר ממשלה וקצין צבא או משטרה בכיר, או כל ממלא תפקיד כאמור אף אם תוארו שונה.

<נטע ברנר: "בן משפחה" – כהגדרתו בחוק ניירות ערך, התשכ"ח-1968.

<נטע ברנר: "בעל שליטה" – מי שיש לו שליטה – בתאגיד – כהגדרתה בסעיף 7(א)(1)(ב) לחוק.

<נטע ברנר: "הממונה" – כהגדרתו בסעיף 12 לחוק.

<נטע ברנר: "הרשות המוסמכת" – כהגדרתה בסעיף 29 לחוק.

<נטע ברנר: "הרשימה" – רשימה מרוכזת של ארגוני טרור מוכרזים ושל מי שהוכרז אדם שהוא פעיל טרור, שפורסמה לפי סעיף 47(ב)(1)(ג) לחוק איסור מימון טרור.

<נטע ברנר: וכן ארגון או אדם כאמור שהודעה על הכרזתו כארגון טרור או כאדם שהוא פעיל טרור הומצאה לסוחר באבנים יקרות בדרך שנקבעה לפי סעיף 47(ב)(1)(ב) לחוק איסור מימון טרור וסוחר באבנים יקרות לא קיבל הודעה על ביטולה.

<נטע ברנר: "יחיד" – מי שאינו תאגיד או שאינו תאגיד שהוקם בחיקוק בחוץ לארץ.

<נטע ברנר: "כספים" – מזומנים.

<נטע ברנר: "לקוח" – מי שסוחר באבנים יקרות עומד להקנות לו בעלות באבנים יקרות, במסגרת עסקה באבנים יקרות, וכן מי שבעבורו או לטובתו נעשית הקנייה בעלות כאמור, במישרין או בעקיפין.

<נטע ברנר: היה הלקוח תאגיד או שהקניית הבעלות באבנים יקרות נעשתה לבקשת תאגיד – מי שיש לו שליטה בתאגיד.

<נטע ברנר: לעניין זה, "שליטה" – כהגדרתה בסעיף 7(א)(1)(ב) לחוק.

<נטע ברנר: "מועד העסקה" – מועד קבלת התשלום בכספים לידי סוחר באבנים יקרות תמורת הקניית הבעלות באבן יקרה ללקוח, במסגרת עסקה באבנים יקרות.

<נטע ברנר: "מספר זהות" – ביחיד שהוא תושב – מספר זהותו במרשם האוכלוסין.

<נטע ברנר: ביחיד שהוא תושב חוץ – מספר דרכון או מספר תעודת מסע ושם המדינה שבה הוצא הדרכון או תעודת המסע.

<נטע ברנר: היה היחיד תושב אזור, מספר הזהות יכול שיהיה גם מספר זהותו בכרטיס מגנטי שהנפיק המינהל האזרחי.

<נטע ברנר: בתאגיד הרשום בישראל – מספר הרישום במרשם המתאים.

<נטע ברנר: בתאגיד שאינו רשום בישראל – מספר רישום במדינת ההתאגדות, אם קיים, ושמה.

<נטע ברנר: ובתאגיד שזוהה לפי מסמך כאמור בסעיף 4(א)(4) – מספר הזיהוי באותו מסמך ושם המדינה שבה הוצא המסמך.

<נטע ברנר: בתאגיד בחוץ לארץ שהוקם בחיקוק – מספר הרישום שיקצה לו סוחר באבנים יקרות.

<נטע ברנר: "מעביר התשלום" – מעביר הכספים בשביל עסקה באבנים יקרות שאינו הלקוח.

<נטע ברנר: "מען" – ביחיד - מענו הרשום במסמך כאמור בסעיף 4(א)(1) ו-(2), או מקום מגוריו, כפי שמסר, הכולל את שם הישוב, וכן את שם הרחוב, מספר הבית ומיקוד, אם נתונים אלה קיימים, ובתושב חוץ – גם את שם המדינה.

<נטע ברנר: בתאגיד – מענו הרשום במסמך כאמור בסעיף 4(א)(3) ו-(4) או מקום ניהול עסקיו בישראל, ואם אינו מנהל עסקים בישראל – מקום מרכז עסקיו מחוץ לישראל, וכל אלה – כפי שמסר.

<נטע ברנר: המען יכלול את שם הישוב, וכן את שם הרחוב, מספר הבית ומיקוד, אם נתונים אלה קיימים, ובתאגיד מחוץ לישראל – גם את שם המדינה.

<נטע ברנר: בתאגיד בחוץ לארץ שהוקם בחיקוק – המען שמסרו הכולל את שם הישוב, וכן את שם הרחוב ומספר הבית, אם נתונים אלה קיימים, ובתאגיד בחוץ לארץ שהוקם בחיקוק – גם את שם המדינה.

<נטע ברנר: "נהנה" – כהגדרתו בסעיף 7(א)(1)(א) לחוק ואם היה הנהנה תאגיד, יראו את התאגיד ואת בעלי השליטה בתאגיד כנהנים.

<נטע ברנר: "נושא משרה" – כהגדרתו בחוק החברות, התשנ"ט-1999.

<נטע ברנר: "סוחר באבנים יקרות" – כל מי שעיסוקו בביצוע עסקאות באבנים יקרות, גם אם אין זה עיסוקו היחיד, והוא המוכר בעסקה, ובלבד שביצע, במהלך שנה קלנדרית המתחילה ב-1 בינואר בכל שנה, עסקה באבנים יקרות, אחת או יותר, בתמורה לכספים בסכום כולל השווה לחמישים אלף שקלים חדשים לפחות.

<נטע ברנר: "עסקה באבנים יקרות" או "עסקה" – כהגדרתה בסעיף 1 לחוק, הנעשית בעסקה אחת בתמורה לכספים בסכום שווה ערך לאחד מאלה: חמישים אלף שקלים חדשים לפחות בין אם נעשתה בפעולה אחת או במספר פעולות הנחזות בעיני הסוחר באבנים יקרות כקשורות זו לזו במהלך יום פעילות אחד.

<נטע ברנר: בסכום שווה ערך ל-5,000 שקלים חדשים לפחות אם העסקה נעשית עם לקוח ממדינה או טריטוריה המנויה בתוספת הראשונה, בין אם נעשתה בפעולה אחת או במספר פעולות הנחזות בעיני הסוחר באבנים יקרות כקשורות זו לזו במהלך יום פעילות אחד.

הלשכה המשפטית: זה המקום לדון בהערה שלכם.

<נטע ברנר: מבחינת משרד הכלכלה, אני רוצה לעדכן שהעניין הוא לא מהותי מבחינתנו.

<נטע ברנר: זה לא שאנחנו חושבים שלא צריך לבדוק ולקיים את הצו בעסקאות בחנות תכשיטים.

<נטע ברנר: אנחנו פשוט חוששים שאין לנו את המשאבים לכך.

דוד רותם: אתם צודקים.

דוד רותם: למה להכניס סעיף כשיודעים שאי אפשר לבצע אותו?

<נטע ברנר: חבל שהאוצר לא כאן, אלא אם כן הוא יבטיח לנו שיהיו משאבים מתאימים.

דוד רותם: מי יבטיח לכם?

<מאיה לדרמן: אני רוצה להתייחס.

<מאיה לדרמן: המשטר חל מכוח ההמלצות הבינלאומיות על מסחר באבנים יקרות ולצורך העניין, בין אם זה החנות הקמעונאית - - -

דוד רותם: מה עם הפטורים וההקלות בארצות הברית?

<מאיה לדרמן: דרך אגב, ארצות הברית לא עומדת בסטנדרט וחשוב לציין את זה כהתחלה.

<מאיה לדרמן: שם זה חל על חנויות למעט שבעצם הפטור חל כאשר חנות התכשיטים רוכשת את היהלומים מסוחר אמריקאי.

<מאיה לדרמן: כאשר הם קונים יהלומים מחוץ לארצות הברית, מגורם שלא נמצא תחת המשטר, אז המשטר חל עליהם.

<מאיה לדרמן: כלומר, יש להם פטור מסוים כאשר הם עוסקים מול גורם שמוסדר בצורה מסוימת, אבל זה לא פטור מלא.

<מאיה לדרמן: הוא חל עליהם בנסיבות מסוימות, כאשר הם רוכשים את היהלומים מול גורמים שלא מפוקחים תחת הסטנדרטים ורפים מסוימים.

<מאיה לדרמן: שם זה גם חל מבחינת הקונה.

<מאיה לדרמן: זאת איזושהי הבחנה.

<מאיה לדרמן: ארצות הברית ממילא לא עומדת בסטנדרט.

<מאיה לדרמן: אפשר להסתכל על מדינות אחרות כמו על קנדה, על אנגליה, על אוסטרליה שהן כן עומדות בסטנדרט ושם זה כן חל על חנויות תכשיטים.

<מאיה לדרמן: הדבר השני.

<מאיה לדרמן: בזמנו נפגשנו עם נציגי איגוד התכשיטנים, הצפנו מולם את כל הנושא – זה היה מיד אחרי תיקון החוק – ואיגוד התכשיטנים לא התנגד לנושא הזה, להפך.

דוד רותם: זה שהם לא התנגדו, עוד לא אומר כלום.

<מאיה לדרמן: אני מבינה.

<מאיה לדרמן: הם ציינו שהתופעה הזאת היא מאוד חריגה מבחינתם.

<מאיה לדרמן: כאשר מגיע מישהו עם חמישים אלף שקלים במזומן לקנות תכשיטים, זה מצב שהם העידו על עצמם שכמעט ולא קורה.

דוד רותם: נכון.

<מאיה לדרמן: מבחינתם הם לא ראו איזושהי בעיה בהטלת המשטר עליהם אלא להפך, מבחינתם יש להם את השיקולים שלהם.

<מאיה לדרמן: אני לא חושבת שהנציגים שלהם נמצאים כאן היום.

דוד רותם: אני רוצה להבין.

דוד רותם: מה אתם רוצים שהוא יעשה?

דוד רותם: אני נכנס לחנות תכשיטים ואני קונה טבעת לאשתי בחמישים אלף שקלים במזומן.

דוד רותם: איך את רוצה שהוא יזהה אותי?

דוד רותם: איך הוא יזהה אותי?

<לילך וגנר: כמו שכתוב בצו.

<לילך וגנר: יזהה אותו באמצעות מסמך זיהוי.

<לילך וגנר: אם הוא יראה משהו חריג, הוא ידווח.

<מאיה לדרמן: אגב, חנויות תכשיטים במקרים האלה, מבחינתם הם מעדיפים לא לשמש את צינור ההלבנה הזה ברגע שבבורסה ליהלומים לא ניתן יהיה לשלם במזומן.

<מאיה לדרמן: קרוב לוודאי, כפי שבזמנו הם ציינו בפגישה, הם ישלחו אותו שיביא להם שק מהבנק או אמצעים אחרים כי הם לא מעוניינים לקבל את המזומן.

<מאיה לדרמן: לגופו של עניין.

<מאיה לדרמן: ברגע שאנחנו מאפשרים במקום אחד, במקום אחד יש איזשהו אמצעי בקרה ובמקום אחר לא, מטבע הדברים השוק יזרום לשם ואנחנו לא חושבים שנכון ליצור את הפער הזה, מה גם שממילא זה לא עומד בסטנדרט הבינלאומי.

<מאיה לדרמן: כידוע, אני לא צריכה להזכיר אבל בכל זאת, בדצמבר הקרוב נצטרך לדווח למועצת אירופה על הנושא הזה.

<מאיה לדרמן: ככל שנשאיר פערים כאלה, ניאלץ לחזור בכל מקרה ולבקש.

הלשכה המשפטית: דברים כאלה קיימים בכל מקרה.

הלשכה המשפטית: יש מספיק דברים שאני יכול ללכת ולרכוש בחמישים אלף שקלים במזומן שאין עליהם שום דיווח ושום דבר.

הלשכה המשפטית: אני יכול ללכת לחנות חשמל ולקנות פלזמה בחמישים אלף שקלים ואף אחד לא ידווח עלי, לא יזהה אותי ולא שום דבר.

הלשכה המשפטית: הטיעון הזה הוא טיעון נכון בכל מקרה, בין אם נחיל אותו ובין אם לא נחיל אותו.

<מאיה לדרמן: הארגונים הבינלאומיים בעצם ניסו למפות תחומים שהם בסיכון מוגבר להלבנת הון ומימון טרור.

<מאיה לדרמן: במסגרת הזאת מופה הנושא של סחר באבנים יקרות מכיוון שמדובר בסוג מוצר.

דוד רותם: כבר הכנסת את הבורסה.

<מאיה לדרמן: נכון, אבל בחנויות יהלומים מתקיים אותו רציונל לכל מה שקשור למזומן כי בעצם כאשר אתה קונה תכשיט, אתה יכול בדבר חפץ שהוא מאוד קטן וניתן להעביר אותו בקלות ממקום למקום, לשנע אותו בגבולות וכן הלאה, בעצם לשאת תחליף מסוים לכסף מה שפחות ניתן עם מסך פלזמה, מקררים וכן הלאה.

<מאיה לדרמן: הסיכון במאזן בין משטר איסור הלבנת הון לשיקולים אחרים, נקבע שהתחום הזה הוא בסיכון מוגבר להבדיל מתחומים אחרים.

<מאיה לדרמן: לכן אנחנו לא חושבים שצריך לאפשר את הערוץ הזה שיעבור לחנויות התכשיטים.

<מאיה לדרמן: אנחנו אומרים שלצורך העניין ניתן יהיה לבוא עם 500 אלף שקלים ולקנות תכשיטים.

<מאיה לדרמן: אנחנו חושבים שזה משאיר פרצה מאוד משמעותית ואנחנו כן מבקשים להחיל את זה גם על חנות.

דוד רותם: מי יפקח על זה?

<מאיה לדרמן: לעניין הפיקוח.

<מאיה לדרמן: אני מודעת לזה שכיום יש מגבלות פיקוח במשרד הכלכלה.

<מאיה לדרמן: אנחנו נתנו לזה את הדעת וסוכם יחד עם משרד הכלכלה כבר ב-2012 שהפיקוח יבוצע על בסיס המשאבים הקיימים במשרד הכלכלה.

דוד רותם: בקיצור, זה לא פיקוח.

<מאיה לדרמן: זאת גישה מבוססת סיכון.

<מאיה לדרמן: במקרה שיהיה מידע קונקרטי לגבי עסקה מחוץ לבורסה, ניתן יהיה ללכת ולעשות שם פיקוח.

<מאיה לדרמן: יחד עם זאת, אני לא חושבת שדווקא סוג של הקלה מסוימת שהפיקוח לא יהיה אינטנסיבי כמו שהוא עשוי להיות בבורסה, צריך להיות עילה שלא להחיל בכלל את המשטר על התחום הזה ואז להפוך אותו לפרוץ הרבה יותר.

<לילך וגנר: שלא לדבר על תחולה של עבירה פלילית לפי סעיף 3(ב) וחקירת משטרה אם אכן יהיה מידע קונקרטי.

<שמואל מרדכי: אני רוצה לומר שני דברים.

<שמואל מרדכי: בנושא של תכשיטים, חד משמעית, הסכום הזה מאוד מאוד נמוך.

<שמואל מרדכי: גם אם יעשו את זה, צריך להתחשב בסכום.

<שמואל מרדכי: יהלום בתוך תכשיט מקבל מכפלה של פי עשר.

<שמואל מרדכי: לפעמים יהלום בסך של 10,000, 5,000 שקלים, קופץ לחמישים, שישים, שבעים אלף שקלים.

<שמואל מרדכי: זאת אומרת, הסכום הוא נמוך.

<שמואל מרדכי: אנחנו דיברנו גם על הביצוע של היום.

<שמואל מרדכי: המשאבים שיש היום במשרד לא יכולים לכסות גם את הביצוע השוטף היום.

<שמואל מרדכי: נצטרך לדבר על זה.

<שמואל מרדכי: הייתה הבטחה בעניין הזה.

<שמואל מרדכי: לא נבצע את זה, אם לא יהיו משאבים נוספים למערכת שלנו.

<שמואל מרדכי: אם יהיו, רק אז נוכל לעשות את זה.

דוד רותם: בקיצור, אתה אומר שצריך להעלות את הסכום כי הסכום נמוך מדי.

<שמואל מרדכי: נכון.

<נטע ברנר: אני רוצה לומר לעניין המשאבים.

<נטע ברנר: זה נכון מה ששלומית אמרה.

<נטע ברנר: אי הקצאת משאבים, לא בהכרח צריכה למנוע כי יש צו ויש חוק ויש עבירה פלילית.

<נטע ברנר: זה נכון שאם אין פיקוח, הרבה פעמים לא מקיימים את החוק, אבל אי ידיעת החוק אינה פוטרת וזה יביא לאיזו נורמה משפטית חדשה בה יצטרכו לעמוד גם הקמעונאים.

דוד רותם: אחרי שבועיים, כשהם יראו שאף אחד לא מפקח על זה, הם פשוט יתחילו לצחוק עליכם.

<נטע ברנר: כן, אבל זה לא מצדיק את אי החלת הנורמה המשפטית.

<נטע ברנר: כלומר, יש הרבה נורמות משפטיות שקיימות היום וחלקן אינן מפוקחות.

<נטע ברנר: זה עדיין לא אומר שצריך לבטל את הנורמה.

<נטע ברנר: שוב, נורמה משפטית עומדת בפני עצמה גם בלי פיקוח.

<נטע ברנר: הפיקוח עוזר כדי לאכוף את הנורמה אבל נורמה היא נורמה.

<שלומית ווגמן: הגורמים הרלוונטיים במשרד הכלכלה נתנו את הדעת לנושא הזה וסוכם שברור שאין היום תנאים לפשוט על חנויות התכשיטים ואין כוונה לכך.

<שלומית ווגמן: הכוונה היא ליצור נורמה שמסבירה שבעצם לא לאפשר את הפרצה הזאת של שימוש במזומן בחנויות תכשיטים, להבדיל מהבורסה, ושהפיקוח ייעשה על בסיס הגישה המבוססת סיכון.

<שלומית ווגמן: כשיהיה מידע קונקרטי, יוכלו ללכת ולאכוף ולפעמים מספיקה פעם אחת כדי להצליח.

דוד רותם: האם לא ראוי שאנחנו נקשיב למה שאומר שמואל מרדכי על עניין הסכומים.

דוד רותם: שהסכום הזה הוא נמוך מדי?

<שמואל מרדכי: אני חושב שלפחות מאה אלף שקלים.

<לילך וגנר: באמת נעשות עסקאות קמעונאיות בסכומים כאלה במזומן?

<שמואל מרדכי: אני לא חושב.

<לילך וגנר: איגוד התכשיטנים חזר ואמר שמבחינתם זה כמעט לא רלוונטי כי לא מגיעים לקוחות עם חמישים אלף שקלים.

<שמואל מרדכי: אז בואו לא נחוקק חוק.

<לילך וגנר: ברגע שאתה מחוקק, אתה תסיט את זה לשם.

<לילך וגנר: זאת בדיוק הטענה.

<קובי כהן: הרעיון הוא לסגור את הפרצה הזאת.

<לילך וגנר: אנחנו לא רוצים ליצור פרצה.

<קובי כהן: אנחנו לא רוצים שיהיה חלל אליו יזלגו כספים אסורים, כספי פשיעה או כספי טרור, דרך הצינור הזה.

<שמואל מרדכי: אם אתה ביהלומים עושה חמישים אלף שקלים, זה סכום לא גדול, בתכשיטים אתה חייב לעשות מכפלה של כמה פעמים הסכום הזה.

<שמואל מרדכי: בואו נעשה את זה בצורה ראויה.

<שמואל מרדכי: אני אומר, לא יהיו עסקאות, כפי שאני מבין וכפי שאני יודע, לא ביהלומים וגם לא בתכשיטים אבל אי אפשר לעשות סכום שאי אפשר לעמוד בזה.

<שמואל מרדכי: גם אצלכם יש הסכמה לכך.

<שלומית ווגמן: אנחנו חושבים שצריך לאכוף באותו רף.

<שלומית ווגמן: אם רוצים, להעלות ל-75 אלף שקלים.

דוד רותם: הוא אמר מאה אלף שקלים.

<שלומית ווגמן: אני יודעת.

דוד רותם: אני לא מנהל אתכם כאן ויכוח על התכשיט.

<שמואל מרדכי: אני אומר שני דברים.

<שמואל מרדכי: אמרתי מאה אלף כיוון שאני יודע שגם ביניכם יש אי הסכמה לזוז מהסכום של החמישים אלף.

<שמואל מרדכי: את הזכרת את הסכום הזה ואני חושב שדיברו על זה באיזשהו מקום.

<שמואל מרדכי: סכום של מאה אלף הוא מחיר ריאלי ולדעתי לא יהיה מצב שנצטרך לבדוק את הדברים.

<שמואל מרדכי: לבדוק כן אבל לא יהיה.

דוד רותם: אתה רוצה שהסכום יהיה מאה אלף שקלים.

דוד רותם: בסדר.

דוד רותם: תחשבו, תדברו ותחזרו אלי בעוד רבע שעה.

דוד רותם: אתם רוצים הפסקה?

<שלומית ווגמן: לא.

<נטע ברנר: "שם" – ביחיד – שם משפחה ושם פרטי, הרשומים במסך הזיהוי כאמור בסעיף 4.

<נטע ברנר: בתאגיד – שמו הרשום, ואם הואגד במדינה שלא מתקיים בה רישום לגבי תאגידים מסוגו, שמו כפי שמסר.

<נטע ברנר: בתאגיד שהוקם בחיקוק – השם שנקבע בחיקוק, בין בארץ ובין בחוץ לארץ.

<נטע ברנר: "תאגיד" – חברה, שותפות, אגודה שיתופית, אגודה עותומנית, עמותה או מפלגה הרשומה בישראל.

<נטע ברנר: גוף הרשום כתאגיד מחוץ לישראל.

<נטע ברנר: גוף שהואגד במדינה שלא מתקיים בה רישום לגבי גופים מסוגו, ובלבד שהציג מסמך המעיד על היותו תאגיד.

<נטע ברנר: "תג מזהה" – תג מזהה קבוע שהנפיק הגוף המנוי בתוספת השלישית א' לחוק שהסוחר חבר בו, או גוף אחר מטעמו ובשליטתו, לצורך כניסה למקום שבו מנהל הגוף את פעילותו, בכפוף לתנאים המפורטים בסעיף 8א(ג) לחוק.

<נטע ברנר: "תושב" – כמשמעותו בחוק מרשם האוכלוסין, התשכ"ה-1965, לרבות אזרח ישראלי שאינו תושב כאמור, הרשום במרשם האוכלוסין.

<נטע ברנר: "תושב אזור" – מי שרשום במרשם האוכלוסין של האזור.

<נטע ברנר: "תושב חוץ" – מי שאינו תושב.

<נטע ברנר: פרק ב': חובות זיהוי הכרת הלקוח בביצוע עסקה (א) לא יקבל סוחר באבנים יקרות תמורה בכספים בעד עסקה באבנים יקרות בלא שזיהה את הלקוח במועד העסקה ומבלי שביצע לגביו במועד העסקה הליך של הכרת הלקוח בהתאם למידת הסיכון שיקבע הסוחר באבנים יקרות לפי סוג הלקוח, סוג הקשרים העסקיים עם הלקוח וסוג העסקה באבנים יקרות.

<נטע ברנר: לעניין זה, "הליך של הכרת הלקוח" – בין השאר, בירור מקור הכספים שניתנים כתמורה בעד העסקה באבנים יקרות, עיסוקו ומטרת העסקה באבנים יקרות.

<נטע ברנר: לגבי עסקה מול לקוח תושב חוץ – גם בירור זיקתו לישראל ואם הוא איש ציבור זר.

<נטע ברנר: סוחר באבנים יקרות יערוך רישומים של פרטים אלה.

<שמואל עיני: יש לנו בעיה עם התיקון שהוצע.

<שמואל עיני: אני חושבים שדווקא הנוסח הקודם הוא נוסח שיותר מתאים לענף היהלומים ופחות מרחיב את מה שהוצע כאן.

דוד רותם: מה היה הנוסח הקודם?

<שמואל עיני: בנוסח הקודם היה כתוב שהליך של הכרת הלקוח הוא אפיון הלקוח ובירור עסקיו ופעילותו בתחום היהלומים.

<שמואל עיני: אפיון הלקוח מתבטא בין היתר בסוג הסוחר, האם זה סוחר גלם או סוחר מלוטש, איפה מקום מושבו, האם הוא חבר בבורסה כזאת או אחרת וכדומה.

<שמואל עיני: בירור עסקיו ופעילותו בתחום היהלומים – זה רק בתחום היהלומים – עם מי הוא נוהג לערוך עסקים, היכן העסקים האלה וכולי.

<שמואל עיני: התוספת שהוצעה כאן במקום, אני חושב שהיא גם מרחיבה את מה שהיה קודם וגם לא כל כך מתאימה לסוחרים ביהלומים.

<שמואל עיני: למשל, עיסוקו, ברור מה עיסוקו, ומטרת העסקה באבנים יקרות, זאת בכל שאלה בעייתית כי אתה דורש ממנו להגיד מי הקונה שלו.

דוד רותם: לא, אתה גם דורש ממנו להגיד לך מאיפה בא הכסף שלו.

דוד רותם: מתי בענף היהלומים מישהו שואל אותך מאיפה הבאת את הכסף?

<נטע ברנר: זה כל העניין של הצו, כדי לדעת את מקור הכספים של הקונה.

דוד רותם: אבל לא שואלים שאלות כאלה בענף היהלומים.

דוד רותם: אם אתם רוצים להרוס את הענף, אפשר לעשות את זה בדרכים יותר פשוטות.

<מוטי בסר: מה זאת אומרת מטרת העסקה?

<מוטי בסר: הוא יגיד למי הוא מוכר את זה?

הלשכה המשפטית: אני אסביר.

הלשכה המשפטית: שתי נקודות.

הלשכה המשפטית: ראשית, הנוסח הזה, הוועדה אישרה הרבה מאוד צווים בשנים האחרונות ולכולם יש את אותו מבנה של רכיבים של הליך הכרת הלקוח.

הלשכה המשפטית: במובן הזה אין סיבה שענף היהלומים יהיה שונה מבחינת הדברים שחלים עליו.

הלשכה המשפטית: שנית.

הלשכה המשפטית: אני חושב שהניתוח המשפטי שלך, עורך דין עיני, הוא לא מדויק.

הלשכה המשפטית: אני חושב שדווקא הניסוח המקורי הוא הרבה יותר רחב מהניסוח המוצע.

הלשכה המשפטית: לנסות ולברר את עסקיו ופעילותו בתחום היהלומים, זאת דרישה הרבה יותר רחבה מאשר לשאול בן אדם מה אתה עושה כי אז הוא עונה לך שהוא סוחר, הוא בתעשייה לצורך תכשיטים, לצורך גלם, לצורך לא יודע מה.

דוד רותם: בירור עסקיו ופעילותו בתחום היהלומים.

הלשכה המשפטית: זה מונח הרבה יותר רחב.

דוד רותם: כי אז אתה שואל אותו למה אתה קונה ולמי אתה מוכר.

הלשכה המשפטית: כאן להפך, הניסוחים כאן הם הרבה יותר ממוקדים, הרבה יותר פשוטים וגם התשובות עליהם הן מאוד פשוטות.

הלשכה המשפטית: אם אתה שואל בן אדם מאיפה הכספים שהוא מביא, הוא אומר לך שזה מהכספים של העסקים שלו ביהלומים.

הלשכה המשפטית: גמרנו.

הלשכה המשפטית: אתה לא צריך יותר זה.

הלשכה המשפטית: אתה שואל אותו מה עיסוקו, הוא סוחר באבנים יקרות.

הלשכה המשפטית: גמרנו.

הלשכה המשפטית: מה מטרת העסקה, הוא אומר להרוויח כסף, לקחת את זה לצורך התעשייה.

הלשכה המשפטית: אלה תשובות מאוד פשוטות ומאוד ממוקדות.

הלשכה המשפטית: דווקא הניסוח המקורי הוא הרבה יותר רחב וידרוש מכם בירור הרבה יותר מקיף מאשר הניסוח הנוכחי.

הלשכה המשפטית: מעבר לנקודה הזאת, יש כאן איזשהו מבנה של רכיבים של הכרת הלקוח שהוועדה אישרה כבר במגוון מאוד רחב של צווים.

הלשכה המשפטית: במובן הזה אין סיבה שאתם תהיו שונים, גם אם אתם רוצים שתהיה לכם חובה שהיא יותר רחבה מהגורמים האחרים.

דוד רותם: בזמנו עסקנו ביהלומנים ולא הייתה התנגדות לדברים האלה.

<שמואל עיני: שני דברים אני אגיד בקצרה.

<שמואל עיני: ראשית, אם אני לא שומע הסתייגות מהרשות לאיסור הלבנת הון לתשובות שאתה נתת לשאלות כאן - התשובות שאתה אמרת מקובלות עלי אם אלה יהיו התשובות – אני לא רוצה לעמוד במצב שכאשר אני אקבל את התשובה שאתה נתת לשאלה מטרת העסקה באבנים יקרות היא להרוויח כסף, שיגידו לי שלא עשיתי בדיקה כראוי כי הייתי צריך לבדוק הרבה מעבר לכך.

הלשכה המשפטית: יכולים להצהיר לפרוטוקול.

<שמואל עיני: לכן אני אומר שהתשובות שאתה נותן מקובלות עלי בהנחה שאני לא שומע כאן הסתייגות.

<שמואל עיני: לגבי החלק הראשון בדבריך, רק בהערת אגב אומר שענף היהלומים ממש לא דומה לסקטורים האחרים להם אישרתם צווים.

הלשכה המשפטית: כל אחד מהסקטורים, יש לו את הייחוד שלו ואת האלמנטים שלו, זה ברור, אבל האלמנטים הבסיסיים הם זהים.

<שמואל עיני: ענף היהלומים הוא הענף היחיד מכל הסקטורים שאישרתם וגם תאשרו שהוא סקטור מסחרי שעוסק במסחר בינלאומי.

<שמואל עיני: כל הסקטורים האחרים, סקטורים פיננסיים, אפילו עורכי דין שבטח תדונו בהם וכדומה, לא כמו ענף ההלומים.

<שמואל עיני: אין אף צו שאישרתם שדומה לענף הזה.

<שמואל עיני: זה ענף דינמי, משתנה כל הזמן.

<שמואל עיני: זה מסחר.

<שמואל עיני: זה עיסוק במסחר.

<שמואל עיני: זה לא בנק שבא אליו קליינט וצריך לשאול אותו שאלות לגבי מקור הכסף ואם הוא לא אומר לך, הוא לא יכול לפתוח חשבון.

<שמואל עיני: כאן אלה דברים שקורים ברגע במסגרת מסחר וזה לא דומה לענף אחר כלשהו.

<שמואל עיני: לכן להשתמש במונחים מקובעים מצווים אחרים, לא תמיד נכון.

<שמואל עיני: כל המטרה שלנו בצו הזה הייתה ליצור סיטואציה שענף היהלומים יוכל לחיות עם הצו הזה.

<שמואל עיני: זאת אומרת, שבאמת אפשר יהיה לקיים אותו ולכן עשינו את השינויים האלה.

<שמואל עיני: שוב אני אומר שאין לי בעיה עם הניסוח שלך בהנחה שבאמת אלה התשובות שאנחנו רשאים לקבל ממי שעושה אתנו את העסקה.

הלשכה המשפטית: משרד המשפטים והרשות לאיסור הלבנת הון יגידו אם זה מקובל עליהם, הניתוח שאני הצגתי.

<לילך וגנר: הניתוח שאלעזר הציע מקובל עלינו.

<לילך וגנר: אנחנו בהחלט חושבים שהנוסח בצווים האחרים הוא נוסח שלא מחייב כניסה לעומק הפעילות ומתן תשובות מפורטות עד כדי הגזמה.

<לילך וגנר: אנחנו חושבים שזה בהחלט נכון.

<לילך וגנר: בנוגע לשאלה לגבי מטרת העסקה, אנחנו מצפים לתשובות בנוגע לעסקה הספציפית.

<לילך וגנר: אם יש לה מטרה אחרת מהסחר הרגיל, שיצוין, ואם לא, זה במסגרת הפעילות העסקית הרגילה של אותו סוחר.

<לילך וגנר: כמובן שאם תהיה מטרה אחרת לאותה עסקה, אנחנו נצפה שגם היא תבוא לידי ביטוי בשאלה הזאת.

<לילך וגנר: כאמור, הניתוח מקובל עלינו.

דוד רותם: הוא יגיד לכם שהוא בא לממן טרור.

<לילך וגנר: שאלה זו יפה גם לשאר הסקטורים שיכולים להגיד תשובות לא נכונות וכמובן הסוחר יתרשם, ינהל את הסיכונים.

<לילך וגנר: אני חושבת שזה מקובל על הסקטור.

<מאיה לדרמן: (ב) האמור בסעיף קטן (א) לא יחול לגבי לקוח ותיק אשר הפרטים כאמור באותו סעיף קטן ידועים לסוחר באבנים יקרות.

<מאיה לדרמן: לעניין זה, "לקוח ותיק" – לקוח שתקופת ההיכרות עמו עולה על שלוש שנים.

<מאיה לדרמן: כאן הייתה הערה לוועדה.

הלשכה המשפטית: כן.

הלשכה המשפטית: העניין הוא שלקוח ותיק הוא אדם שהסוחר מכיר אותו.

הלשכה המשפטית: בנוסח המקורי של הצו בעצם נמנה אלמנט אחד של הכרות שזאת תקופת זמן.

הלשכה המשפטית: מכיוון שהנקודה היא הכרות ומשך הזמן הוא רק אינדיקציה להכרות, יכולות להיות אינדיקציות נוספות.

הלשכה המשפטית: זאת אומרת, יכול להיות שאני עובד עם בן אדם שנה וחצי אבל עשיתי אתו עשר עסקאות ואני מכיר אותו בצורה מאוד אינטנסיבית.

דוד רותם: ואני יודע שהיהלומים שלו הם לא יהלומי דם.

דוד רותם: את זה הרי הבורסה בודקת.

הלשכה המשפטית: לכן אני חושב שאולי כדאי לחשוב על פרמטרים נוספים מעבר לתקופה של זמן של הכרות.

<שמואל עיני: הייתה לנו אתמול שיחה על כך יחד עם שמואל מרדכי.

<שמואל עיני: ראשית, אני חושב שאתה צודק.

<שמואל עיני: באמת מה שחשוב זה האינטנסיביות או מידת העסקות שנעשות עם אותו אדם כי באמת אפשר לעשות עם סוחר איקס עסקאות בפרק זמן מאוד קצר יחסית ובאמת להכיר אותו היטב ובשלוש שנים בקושי לעשות עסקה אחת.

<שמואל עיני: לכן מה שדובר בינינו זה להעביר את המשקל למספר העסקאות.

<שמואל עיני: אני שאלתי את שמואל מרדכי מה זה מספר עסקאות שנראה סביר בשנה קלנדרית כדי לבסס הכרות והוא חושב שארבע עסקאות בשנה, זה דבר סביר כדי לבסס הכרות.

דוד רותם: זה צריך להיות הקף העסקאות ולא כמות העסקאות.

<שמואל עיני: ברגע שהעסקה היא מעל חמישים אלף שקלים, במילא אתה עושה את כל הבדיקה.

<מאיה לדרמן: במקרים רבים מספיקה עסקה אחת והיא תהיה בהיקף עצום.

דוד רותם: אם עשיתי אתו עסקאות במיליון דולר השנה, הוא לקוח ותיק.

<מאיה לדרמן: גם אם זאת עסקה אחת.

דוד רותם: גם אם זאת עסקה אחת.

<מאיה לדרמן: אני חושבת שזה לא כך.

דוד רותם: אם עשיתי אתו ארבע עסקאות, הוא הופך להיות לקוח ותיק?

<מאיה לדרמן: כן.

<מאיה לדרמן: זה רף.

<שמואל עיני: בוא נחשוב רגע על מה זה לקוח ותיק.

<שמואל עיני: זה לקוח שאני מכיר אותו כבר, עשיתי אתו יותר מעסקה אחת, הוא שילם, כנראה שהוא בסדר כי עשיתי אתו עוד עסקה ועוד עסקה.

<שמואל עיני: ברגע שזה עבר את הרף של חמישים אלף שקלים, ממילא אני צריך לעשות את כל הבדיקה.

<שמואל עיני: אני חושב שמה שאמר שמואל מרדכי לגבי ארבע עסקאות בשנה קלנדרית, לי זה נשמע סביר.

<שמואל עיני: אני חושב שזה סביר.

דוד רותם: טוב.

<מאיה לדרמן: אני חושבת שכדאי להצמיד את זה.

<מאיה לדרמן: לא שעשיתי אתו לפני עשרים שנה, אז הייתה שנה אחת בה נעשו ארבע עסקאות.

<שלומית ווגמן: בתוך חמש השנים האחרונות, בתוך שלוש השנים האחרונות.

דוד רותם: בשנה האחרונה.

<מאיה לדרמן: אני זוכרת מהדיונים שהכוונה שלכם הייתה שאם יש לקוחות שאני עובדת אתם כבר עשרים שנים, אני לא אצטרך עכשיו לבצע מולם הליך הכרת הלקוח.

<מאיה לדרמן: אם אנחנו בודקים שנה אחורה, יכול להיות שזה מישהו שאני כן עובדת אתו עשרים שנים אבל במקרה בשנה האחרונה לא עבדתי אתו ולכן אולי כן צריך לקבוע ארבע עסקאות בשנה לכל הפחות בחמש השנים האחרונות.

דוד רותם: לכתוב דבר פשוט.

דוד רותם: לקוח שתקופת ההכרות עמו עולה על שלוש שנים או לחילופין, שביצע בשנה האחרונה ארבע עסקאות.

<מאיה לדרמן: מבחינתנו זה בסדר.

<מאיה לדרמן: אני לא רואה כאן שנוספה העברה שנטע ביקשה לגבי מהי עסקה.

<מאיה לדרמן: הסכמנו שעסקה היא כל עסקה ולא רק עסקה במזומן, בהקשר הזה כשבודקים.

הלשכה המשפטית: כן.

הלשכה המשפטית: עסקה היא לאו דווקא עסקה.

הלשכה המשפטית: במסגרת ארבע עסקאות, אלה לאו דווקא ארבע עסקאות שהצו חל עליהם כי הצו חל רק על עסקאות במזומן.

הלשכה המשפטית: אם עשיתי אתו עסקה באשראי או בשק, זה גם ייספר באותן ארבע עסקאות.

דוד רותם: כן.

<מאיה לדרמן: אני ממשיכה בהקראה.

<מאיה לדרמן: (ג) על אף האמור בסעיף זה, סוחר באבנים יקרות רשאי לקבל תמורה בכספים בעד עסקה באבנים יקרות בלא שזיהה את הלקוח במועד העסקה ובלא שביצע לגביו הליך של הכרת הלקוח, זאת, בהתקיים התנאים האלה: העסקה היא עסקה בסיכון נמוך בהתחשב בסוג הלקוח, סוג הקשרים העסקיים עם הלקוח וסוג העסקה באבנים יקרות.

<מאיה לדרמן: הלקוח מוכר לסוחר או שמדובר בלקוח שלא עברו יותר משלושה חודשים מאז שבוצע לגביו זיהוי והכרת הלקוח כאמור בצו.

<מאיה לדרמן: גם כאן הייתה הערה לוועדה.

הלשכה המשפטית: כן.

הלשכה המשפטית: אנחנו שוב חוזרים לאותה נקודה.

הלשכה המשפטית: האם אנחנו צריכים שהוא יהיה מוכר לסוחר באופן אישי כי הוא עשה אתו כמה עסקאות?

הלשכה המשפטית: או שנניח אם יש גורם שמאיזושהי סיבה אני לא עשיתי אתו אף פעם עסקה אבל נגיד יש לו שם מאוד ידוע בענף היהלומים, הוא עשרים שנים בענף וכולם מכירים אותו, האינטגריטי שלו ידוע לכולם, אבל לי ברמה האישית לא יצא אף פעם לעשות אתו עסקה.

הלשכה המשפטית: האם זה מצב שבו יש מקום לעשות את ההקלה הזאת?

הלשכה המשפטית: האם צריך שהוא יהיה דווקא מוכר לסוחר עצמו או שגם אם הוא מוכר בענף היהלומים אבל לא מוכר דווקא לסוחר עצמו כי הוא לא עשה אתו עסקה, האם במקרה כזה יש מקום להקלה בהכרה?

דוד רותם: כן.

דוד רותם: זה נכון.

דוד רותם: אם זה מישהו שהוא מוכר בשל היותו גורם מוכר וידוע בענף היהלומים, צריך לשחרר אותו מההכרה.

<לילך וגנר: זה לא משחרר מהכרה.

<לילך וגנר: לתת לו אפשרות לעשות את הזיהוי תוך שלושה ימים והנושא הוא הזיהוי של הבן אדם.

<לילך וגנר: לכן אנחנו חשבנו על הכרות אישית ולא על הכרות כללית בענף, כדי לברר שבאמת מדובר באותו אדם ולדחות את העניין של מסמכי הזיהוי.

<לילך וגנר: זאת לא אותה הקלה של לקוח ותיק.

<לילך וגנר: כשאנחנו דיברנו על זה, חשבנו על הנושא של הכרות אישית שמאפשרת לא לקבל את מסמכי הזיהוי והוא יוכל לעשות עסקאות בחוץ לארץ עם אותו נציג של יהלומן.

הלשכה המשפטית: אם מדובר על אדם שהסוחר מוכן להשאיר אצלו את היהלומים בחוץ לארץ, זאת אומרת שמידתה אמון שלו, אפילו שהוא לא עשה אתו שום עסקה בעבר אבל הוא יהיה מוכן להשאיר אצלו את היהלומים כדי שהוא יבדוק אותו והסוחר חוזר לארץ ואחרי כן אם אותו גורם רוצה את העסקה, הוא שולח לו את השליח עם הכסף.

הלשכה המשפטית: אם הוא סומך עליו מספיק כדי להשאיר אצלו את היהלומים, לכאורה הוא יכול לסמוך עליו כדי שישלח לו את מסמכי הזיהוי בתוך שלושה ימים.

הלשכה המשפטית: לא?

<מאיה לדרמן: הוא לא יודע שהאדם שהוא פגש, זה באמת האדם.

<מאיה לדרמן: הוא מכיר אותו בשם של סוחר מאוד ידוע אבל הוא מעולם לא ראה אותו.

הלשכה המשפטית: אתם תסכימו להפקיד אצל בן אדם כזה יהלומים?

<שמואל עיני: ברור שלא.

<שמואל עיני: היהלומים הם בסכומים גדולים ומישהו יפקיר את יהלומיו בידי מישהו?

הלשכה המשפטית: שהוא לא מוכר לו אישית אבל נגיד אמרו לו הסוחרים בבלגיה שזה בן אדם אמין והוא מוכר באנטוורפן ומכירים אותו ויודעים מי הוא, אבל אתה אף פעם לא עבדת אתו אישית.

הלשכה המשפטית: אתה תפקיד אצלו את היהלומים?

<שמואל עיני: ברור.

<שמואל עיני: כך נעשות עסקאות.

<מאיה לדרמן: איך אתה יודע שזה הוא?

<מאיה לדרמן: שזה שעומד מול זה באמת האדם שהמליצו לך עליו?

<שמואל עיני: יודעים שזה הוא.

<שמואל עיני: מה זאת אומרת?

<שמואל עיני: עד היום, לפחות ב-35 השנים האחרונות שאני יועץ משפטי של הבורסה, לא נתקלתי באף מקרה שמישהו אמר שנתן יהלומים למישהו שהוא לא מכיר וביקש שיחזיר לו אותם בחזרה.

<שמואל עיני: אין דבר כזה.

<שמואל עיני: זה לא קורה.

<שמואל עיני: זה סתם בתיאוריה אבל אין דבר כזה.

הלשכה המשפטית: לפי מה שנאמר כאן, אם הוא מספיק סומך עליו והוא משאיר אצלו את היהלומים על סמך אותן שמועות שהוא שמע או עצות שהוא קיבל מחברים שלו למרות שהוא אף פעם לא עבד אתו, לכאורה אפשר להניח שהוא יכול לסמוך עליו שהוא יקבל בדיעבד את מסמכי הזיהוי תוך שלושה ימים.

<מאיה לדרמן: מה שחשוב כאן, זה רק אחד מהתנאים.

<מאיה לדרמן: התנאי הראשון הוא שזאת עסקה בסיכון נמוך.

<מאיה לדרמן: אני חושבת שכבר כאן

<מאיה לדרמן: אנחנו ניפול כי זאת כבר לא עסקה בסיכון נמוך.

הלשכה המשפטית: למה?

<מאיה לדרמן: הוא ניזון משמועות.

<מאיה לדרמן: כדי לקבוע שזאת עסקה בסיכון נמוך, זה מתבסס על איזושהי הכרות קודמת.

<מאיה לדרמן: זה הרציונל של ההקלה.

הלשכה המשפטית: אני חושב שסוחר כזה – תקנו אותי אם אני טועה - אם זאת עסקה בסיכון גבוה, בלי קשר לצו, הוא פשוט לא ישאיר שם את היהלומים.

הלשכה המשפטית: מעבר לרגולציה, הוא פשוט לא ירצה להשאיר את הדברים שלו שם.

<מאיה לדרמן: כדי לעבור את התנאי הראשון, אתה צריך לקבוע שזה לקוח בסיכון נמוך.

<מאיה לדרמן: על סמך מה?

הלשכה המשפטית: על סמך כל מה שהוא מקבל מהשוק.

הלשכה המשפטית: על סמך המידע שהוא מקבל מהשוק.

<שמואל עיני: הלקוח הוא חבר בורסת היהלומים בבלגיה או חבר בורסה בארצות הברית.

<שמואל עיני: כבר לפי מה שאתם הגדרתם, הוא לקוח בסיכון נמוך.

<שמואל עיני: הנה לך לקוח בסיכון נמוך.

<שמואל עיני: אני לא מכיר אותו, כלומר, אני מכיר אותו מהענף כי שמעתי עליו.

<שמואל עיני: למה הוא לא לקוח בסיכון נמוך?

<שמואל עיני: לא רק שמעתי עליו אלא אמרו לי שהוא אדם מאוד אמין והוא תמיד משלם בזמן.

<שמואל עיני: למה הוא לא בסיכון נמוך?

<עופר לאופמן: ואנשים שאני כן מכיר עשו אתו עסקאות ותמיד היה בסדר והם מכירים אותו מהעסקאות בעבר.

<מאיה לדרמן: כאשר מדובר בנשיא הבורסה ליהלומים בארצות הברית, אולי הוא באמת מוכר, אבל יכול להיות פרצוף לא מוכר ואתה לא יודע שזה האדם.

<מאיה לדרמן: כל הרציונל כאן של דחיית קבלת מסמכי הזיהוי, זאת הקלה כי אתה פשוט תקבל אותם שלושה ימים מאוחר יותר.

<מאיה לדרמן: באותו רגע שאתה עומד מולו, אתה לא יודע שזה באמת זה שהמליצו לך עליו.

<מאיה לדרמן: קשה להסתמך על זה שאתה אומר שהם יודעים.

דוד רותם: אל תשכחי שהם הולכים עם תוויות.

<קריאה: אנחנו מדברים על חוץ לארץ.

דוד רותם: גם בחוץ לארץ הם הולכים עם תוויות.

דוד רותם: את חושבת שבבורסה באנטוורפן כל אחד יכול להיכנס?

<נטע ברנר: תוויות עם שם?

<נטע ברנר: שמואל מרדכי שהיה שם כמה וכמה פעמים אומר שזה לא תמיד כך.

<שמואל עיני: שוב אני אומר שזה משהו שלא קורה.

<שמואל עיני: אני לא שמעתי בחיים על מקרה שמישהו חשב על מישהו שהוא מישהו והתברר לו שזה מישהו אחר.

<שמואל עיני: אף פעם לא שמעתי על דבר כזה בענף היהלומים.

<שמואל עיני: לא מכיר מקרה כזה.

<שמואל עיני: זה לא קורה.

<שמואל עיני: אתם לא מדברים כאן על מישהו שמוכר מסטיק אלא זה מישהו שיכול למכור במיליוני דולרים, אז הוא נותן את זה סתם כך?

<שמואל עיני: אין דבר כזה.

<מאיה לדרמן: בסדר.

<מאיה לדרמן: אז "או שמוכר בענף".

<מאיה לדרמן: מקבלים את ההערה.

<שמואל עיני: צריך לתקן את סעיף (2) ולומר מוכר לסוחר או מוכר בענף.

<מאיה לדרמן: כן.

<מאיה לדרמן: הזיהוי בוצע תוך שלושה ימי עסקים לכל היותר ממועד העסקה.

<מאיה לדרמן: (ד) לא יקבל סוחר באבנים יקרות תמורה בכספים בעד עסקה באבנים יקרות מול איש ציבור זר, אלא אם כן התקבל במועד העסקה אישור לכך מנושא משרה בתאגיד שהוא סוחר באבנים יקרות.

<מאיה לדרמן: מתן אישור כאמור ייבחן לפי מידת הסיכון של הלקוח להלבנת הון ומימון טרור כפי שיקבע סוחר באבנים יקרות בשים לב להוראות צו זה.

<מאיה לדרמן: התברר במועד העסקה כי לקוח הוא איש ציבור זר, לא יקבל סוחר באבנים יקרות את התמורה בכספים בעסקה מולו עד לקבלת אישור כאמור.

<מאיה לדרמן: (ה) סוחר באבנים יקרות יבצע בקרה שוטפת לעניין הליך של הכרת הלקוח שביצע את ההתקשרות עמו בעסקה, בהתאם לצורך ולמידת הסיכון של הלקוח, כפי שהוא יקבע בשים לב להוראות צו זה, ויעדכן את רישומיו בהתאם.

<מאיה לדרמן: התעורר ספק ביחס לזהות הלקוח או לאמיתות מסמכי הזיהוי שנמסרו לסוחר באבנים יקרות, יבצע סוחר באבנים יקרות הליך של הכרת הלקוח פעם נוספת, במועד ביצוע העסקה.

<מאיה לדרמן: (ו) אין באמור בסעיפים קטנים (א) עד (ד) כדי למנוע מסוחר באבנים יקרות לבצע את האמור בהם אף לפני מועד העסקה.

<שמואל עיני: הערה לסעיף (ו), כדי שיהיה ברור מה הכוונה כאן.

<שמואל עיני: זאת הבקשה של הרשות לאיסור הלבנת הון להוסיף את זה.

<שמואל עיני: נעשה כאן שימוש או שינוי במינוח.

<שמואל עיני: הכוונה כאן שאין למנוע ממנו לבצע.

<שמואל עיני: זה לא שיש לו חובה לעשות את זה.

<שמואל עיני: זאת אומרת, אם הוא רוצה, הוא יכול לעשות את זה.

<נטע ברנר: זה עולה מהנוסח.

<שמואל עיני: זה ברור.

<שמואל עיני: זה לא שהוא יכול וצריך לעשות אלא אם הוא רוצה.

<נטע ברנר: נכון.

<נטע ברנר: הוא לא חייב.

<נטע ברנר: ברור.

<מאיה לדרמן: רישום פרטי הזיהוי לא יקבל סוחר באבנים יקרות תמורה בכספים בעד עסקה באבנים יקרות בלא שירשום, במועד העסקה, לגבי הלקוח ומעביר התשלום, אם ישנו, את פרטי הזיהוי המפורטים להלן ויאמתם כמפורט בסעיף 4: שם.

<מאיה לדרמן: מספר זהות.

<מאיה לדרמן: ביחיד – תאריך לידה ומין.

<מאיה לדרמן: בתאגיד – תאריך ההתאגדות.

<מאיה לדרמן: מען.

<מאיה לדרמן: מספר תג מזהה, אם קיים.

<מאיה לדרמן: לא יקבל סוחר באבנים יקרות תמורה בכספים בעד עסקה באבנים יקרות בלא שירשום במועד העסקה לגבי נהנה מהעסקה את הפרטים שבסעיף קטן (א)(1) ו-(2).

<מאיה לדרמן: רישום הפרטים ייעשה על פי ההצהרה כאמור בסעיף 6.

<מאיה לדרמן: לא היה בידי סוחר באבנים יקרות מספר זהותו של הנהנה, לאחר שנקט אמצעים סבירים להשגתו, ירשום במקומו, אם יהיו בידיו, את הפרטים שבסעיף קטן (א)(3) וכן את מדינת האזרחות או ההתאגדות, לפי העניין.

<מאיה לדרמן: לא יקבל סוחר באבנים יקרות תמורה בכספים בעד עסקה באבנים יקרות מול לקוח שהוא תאגיד בלא שירשום במועד העסקה לגבי בעלי השליטה בו את הפרטים שבסעיף קטן (א)(1) ו-(2).

<מאיה לדרמן: רישום הפרטים ייעשה על פי הצהרה כאמור בסעיף 6.

<מאיה לדרמן: לא היה בידי סוחר באבנים יקרות מספר זהותו של בעל שליטה, לאחר שנקט אמצעים סבירים להשגתו, ירשום במקומו, אם יהיו בידיו, את הפרטים שבסעיף קטן (א)(3) וכן את מדינת האזרחות או ההתאגדות, לפי העניין.

דוד רותם: אנחנו יכולים לעשות הפסקה של רבע שעה כדי שאתם תבדקו את הסכום?

<שלומית ווגמן: סיכמנו.

דוד רותם: בדקתם?

<שלומית ווגמן: כן.

דוד רותם: תבדקו אם יש עוד מחלוקות שאתם יכולים להתפשר עליהן.

דוד רותם: אני צריך הפסקה של רבע שעה.

<דורית ואג: תעברו ביניכם אפילו עד הסוף ותראו אם יש לכם באיזשהו מקום איזושהי בעיה.

<שמואל עיני: יש עוד כמה דברים שאנחנו רוצים להגיד.

דוד רותם: אני עוד לא קיבלתי מכם תשובה לגבי המאה אלף שקלים.

<שמואל מרדכי: 75 אלף.

דוד רותם: אתה הצעת מאה אלף.

דוד רותם: למה אתם משחקים אתי?

<שלומית ווגמן: אנחנו לא משחקים.

<שלומית ווגמן: אני אסביר את הרציונל.

<שלומית ווגמן: 75 אלף, זה עדיין עומד בסטנדרט הבינלאומי שבעצם קובע שאנחנו יכולים עוד להסביר את זה שזה 15 אלף יורו או דולר, לתרגם את זה למונח הזה.

<שלומית ווגמן: אנחנו לא חושבים שיש הצדקה אמיתית להעלות את הרף, ואם כן, כדי לגלם את הערך שאולי מתלווה בדרך בנוסף ל-75 אלף.

דוד רותם: 75 אלף.

דוד רותם: מה אתם אומרים?

<קריאה: הם אדישים.

דוד רותם: מה אומר שמואל מרדכי?

<שמואל מרדכי: אין לי ברירה.

<שמואל מרדכי: אני מקבל את עמדתם.

דוד רותם: 75 אלף.

דוד רותם: תרשמו בעסקה בחנויות תכשיטים, 75 אלף.

<מאיה לדרמן: אימות פרטים ודרישת מסמכים סוחר באבנים יקרות יאמת את פרטי הזיהוי של הלקוח בפעולות כאמור בסעיף 3(א) ויקבל לידיו מסמכים, במועד העסקה, כמפורט להלן: ביחיד שהוא תושב, לעניין רישום פרטי הזיהוי שבסעיף 3(א)(1) עד (3) – על פי תעודת זהות או העתק מאושר שלה שהעתק מצולם שלה – ככל הנוגע לפרטי הזיהוי האמורים – יישמר אצל סוחר באבנים יקרות.

<מאיה לדרמן: לעניין פסקה זו יראו כתעודת זהות גם תעודת עולה עד שלושים ימים מיום הנפקתה, רישיון נהיגה רשמי שהונפק בישראל וכן דרכון ישראלי או העתק מאושר שלהם.

דוד רותם: התג המזהה לא מספיק?

דוד רותם: אם נכנסתי לבורסה ורשמו אותי שם, לקחו ממני את כל הפרטים.

<מאיה לדרמן: בהמשך יש סעיף שנותן הקלה לסוחר בתוך הבורסה שיוכל להזדהות עם תג.

<מאיה לדרמן: אם אני לא טועה, סעיף 5.

דוד רותם: את מבינה שאת קוראת לי את סעיף 4(א)(1) ואין לי צילום של תעודת הזהות שלו.

<מאיה לדרמן: אבל בסעיף 5 כתוב על אף האמור בסעיף 3(א) ו-4(א)(1).

<מאיה לדרמן: תסתכל בהמשך, בסעיף 5, בעצם הפנינו לסעיפים האלה.

<מאיה לדרמן: אפשר להמשיך?

דוד רותם: כן.

<מאיה לדרמן: ביחיד שהוא תושב חוץ, לעניין רישום פרטי הזיהוי שבסעיף 3(א)(1) עד (3) – על פי דרכון חוץ או תעודת מסע או העתק מאושר שלהם שהעתק מצולם שלהם – ככל הנוגע לפרטי הזיהוי – יישמרו אצל הסוחר באבנים יקרות.

<מאיה לדרמן: היה היחיד תושב האזור, רשאי הסוחר באבנים יקרות לרשום את פרטי הזיהוי גם על פי כרטיס מגנטי שהונפק על ידי המינהל האזרחי, שהעתק מצולם שלו – ככל הנוגע לפרטי הזיהוי האמורים – יישמר אצל הסוחר באבנים יקרות.

<מאיה לדרמן: בתאגיד הרשום בישראל, לעניין רישום פרטי הזיהוי של התאגיד כאמור בסעיף 3(א)(1) עד (3) – על פי תעודת הרישום או העתק מאושר שלה.

<מאיה לדרמן: נסח עדכני של פרטי החברה מרשם החברות או אישור של עורך דין על קיום התאגיד, שמו, מספר זהותו ותאריך ההתאגדות שלו.

<מאיה לדרמן: סוחר באבנים יקרות יקבל לידיו וישמור מסמכים אלה או העתקים מצולמים שלהם.

<מאיה לדרמן: בתאגיד שאינו רשום בישראל לעניין רישום פרטי הזיהוי של תאגיד כאמור בסעיף 3(א)(1) עד (4) – על פי מסמך המעיד על רישומו או על פי העתק מאושר ממסמך כאמור, ככל שפרטים אלה מופיעים במסמך.

<מאיה לדרמן: חסר במסמך אחד הפרטים כאמור – על פי אישור של עורך דין.

<מאיה לדרמן: בתאגיד שהואגד במדינה שלא מתקיים בה רישום לגבי תאגידים מסוגו, יקבל לידיו סוחר באבנים יקרות אישור של עורך דין על כך שלא קיים רישום במדינת ההתאגדות.

<מאיה לדרמן: סוחר באבנים יקרות ישמור מסמכים אלה או העתקים מצולמים שלהם.

<מאיה לדרמן: בתאגיד שהוקם בחיקוק בחוץ לארץ, לעניין רישום השם – על פי החיקוק שמכוחו הוקם התאגיד, או אישור של עורך דין על קיומו של החיקוק.

<מאיה לדרמן: סוחר בבנים יקרות ישמור מסמכים אלה או העתקים מצולמים שלהם.

<מאיה לדרמן: בסעיף זה, "העתק מאושר" – העתק מתאים למקור המאומת בידי אחד מאלה: הרשות שהנפיקה את מסמך המקור.

<מאיה לדרמן: עורך דין בעל רישיון לעריכת דין מישראל, נוטריון שהוא עורך דין מאחת ממדינות ה-OECD, או נוטריון שהוא עורך דין מהמדינה שהנפיקה את המסמך לגביו נדרש אישור, ובלבד שמדינה זו אינה מנויה בתוספת הראשונה.

<מאיה לדרמן: עובד של הסוחר באבנים יקרות, שהוצג לפניו המסמך המקורי.

<מאיה לדרמן: רשות כאמור בסעיף 6 לאמנה המבטלת את דרישת האימות לתעודות חוץ ציבוריות.

<מאיה לדרמן: נציג דיפלומטי או קונסולרי ישראלי בחוץ לארץ.

<מאיה לדרמן: סוחר באבנים יקרות שאינו שבע רצון מהמידע הנוגע לזהות הנהנה או בעל השליטה, ינקוט במועד העסקה אמצעים סבירים, בנסיבות העניין בשים לב לסיכון להלבנת הון ולמימון טרור, כפי שייקבע על ידו, לאימות פרטי הזיהוי של נהנה ובעל שליטה כאמור בסעיף 3(ב) ו-(ג), תוך שימוש במידע רלוונטי או בנתונים, אם קיימים, שהתקבלו ממקור מהימן המניחים את דעתו.

<מאיה לדרמן: בעסקה מול לקוח באמצעות מעביר תשלום – לעניין רישם פרטי הזיהוי שבסעיף 3(א)(1) עד (4) – על פי העתק כתב ייפוי כוח או כתב נאמנות או על פי ההצהרה כמפורט בתוספת השנייה, לפי העניין, מאת הלקוח המסמיך את מעביר התשלום לבצע את העסקה או להעביר את התשלום בעבורו, הכולל את כל פרטי הזיהוי של הלקוח ושל מעביר התשלום.

<מאיה לדרמן: העתק כתב ייפוי הכוח או כתב הנאמנות, או הצהרה כמפורט בתוספת הראשונה, לפי העניין, יישמר אצל סוחר באבנים יקרות.

<מאיה לדרמן: היה הלקוח תאגיד יכלול כתב ייפוי הכוח או כתב הנאמנות או ההצהרה כמפורט בתוספת הראשונה, לפי העניין, פרטי זיהוי כאמור בסעיף 3(א)(1) עד (4) של כל בעלי השליטה.

<מאיה לדרמן: האמור בסעיף קטן זה לעניין רישום פרטי הזיהוי של בעלי השליטה לא יחול על תאגיד שניירות הערך שלו נסחרים בבורסה לניירות ערך בישראל או במדינה אחרת, ובלבד שניתן על כך אישור של עורך דין.

<שמואל עיני: יש כאן טעות.

<שמואל עיני: תתקנו במקום תוספת ראשונה לשנייה, כי זה מופיע כמה פעמים וחוזר על עצמו.

הלשכה המשפטית: כן.

הלשכה המשפטית: השאלה איזה נוסח אתה מחזיק.

הלשכה המשפטית: בנוסח שפורסם אתמול באתר הוועדה, זה כבר מתוקן.

<נטע ברנר: הוא אומר שיש עוד.

<מאיה לדרמן: "או הצהרה כמפורט בתוספת השנייה".

<מאיה לדרמן: נכון.

<שמואל עיני: בהמשך מופיעה כמה פעמים התוספת הראשונה.

<מאיה לדרמן: כן.

<מאיה לדרמן: ראיתי.

<מאיה לדרמן: אמרנו שזה צריך לעבור שוב נסחות.

<מאיה לדרמן: אנחנו נבדוק את הכול.

<מאיה לדרמן: על אף האמור בסעיף זה, רשאי המפקח על היהלומים, בהתייעצות עם ראש הרשות המוסמכת, להורות לסוחר באבנים יקרות מסוים על דרכי אימות פרטים ודרישת מסמכים חלופיות, אם ראה כי נתקיימו נסיבות מיוחדות.

דוד רותם: מה זה המפקח על היהלומים?

דוד רותם: ראש מינהל היהלומים.

<מאיה לדרמן: לא.

<מאיה לדרמן: המפקח.

דוד רותם: הוא היום נקרא מנהל מינהל יהלומים, אבני חן ותכשיטים.

דוד רותם: תכתבו את התואר האמיתי שלו.

<מאיה לדרמן: אנחנו נוסיף בסעיף ההגדרות, הגדרת המפקח על היהלומים עם התואר המלא.

<נטע ברנר: לפי צו הפיקוח הקיים.

<מאיה לדרמן: רישום פרטי זיהוי ואימות מסמכים על פי תג מזהה על אף האמור בסעיפים 3(א) ו-4(א)(1) ו-(2), בעסקה באבנים יקרות אשר התמורה בכספים שבעדה התקבלה בתחום גוף המפורט בתוספת שלישית א' לחוק או בגוף אחר מטעמו ובשליטתו, לגבי יחיד שהוא תושב וכן לגבי יחיד שהוא תושב חוץ, יהיה רשאי הסוחר באבנים יקרות לרשום רק את פרטי הזיהוי שבסעיפים 3(א)(1) ו-(2) ו-(5) על פי תג מזהה ולאמתם על פי התג המזהה.

דוד רותם: שמתם לב שבסעיף 4(1) ו-(2) כתוב שאני צריך לשמור אצלי צילומים של המסמכים.

דוד רותם: כאן אתם אומרים רק תג מזהה.

דוד רותם: אז אני לא צריך צילומים כי זה הכול רשום במחשב של הבורסה.

<מאיה לדרמן: כן.

<מאיה לדרמן: יש הסדר בחוק.

<מאיה לדרמן: במידה ויהיה דיווח לרשות על ידי סוחר, בחוק ניתנה לנו אפשרות לפנות למאגר הבורסה ולקבל השלמה של פרטי הזיהוי.

דוד רותם: טוב.

<מאיה לדרמן: הצהרות הלקוח ומעביר התשלום במועד העסקה ידרוש סוחר באבנים יקרות מהלקוח הצהרה בנוסח שלפי הטופס שבתוספת השנייה כי הוא פועל בשביל עצמו.

<מאיה לדרמן: הצהיר הלקוח כי קיים נהנה אחר מהעסקה – תכלול ההצהרה את הפרטים כאמור בסעיף 3(ב) לגבי כל אחד מן הנהנים, ובמקרה של תאגיד – גם של בעלי השליטה.

<מאיה לדרמן: ואולם – היה הנהנה בלתי ידוע, כאמור בסעיף 3(ב) – יצהיר על כך הלקוח.

<מאיה לדרמן: אם קיים מעביר תשלום, ניתן לפעול מאחת משתי אלה: הצהרת הלקוח תכלול את השם של מעביר התשלום ומספר זהותו, וכן הסמכה להעברת התשלום בעד העסקה באבנים יקרות, בנוסח שלפי הטופס שבתוספת השנייה.

<מאיה לדרמן: מעביר התשלום רשאי למסור העתק של ייפוי כוח או כתב נאמנות, לפי העניין, כאמור בסעיף 4(ד) בעד העסקה באבנים יקרות.

<מאיה לדרמן: זיהוי פנים אל פנים סוחר באבנים יקרות יזהה פנים אל פנים על פי מסמך זיהוי כמפורט בסעיף 4 או 5, את הלקוח או את מעביר התשלום לפי העניין, במועד העסקה.

<מאיה לדרמן: לעניין סעיף קטן זה, "זיהוי פנים אל פנים" – זיהוי על ידי אחד מאלה: סוחר באבנים יקרות או מי מעובדיו.

<מאיה לדרמן: בעל רישיון לעריכת דין בישראל.

<מאיה לדרמן: נציג דיפלומטי או קונסולרי ישראלי בחוץ לארץ.

<מאיה לדרמן: על אף האמור בסעיף קטן (א), בעסקה של מספר סוחרים באבנים יקרות מול לקוח, די בזיהוי הלקוח על ידי אחד מהסוחרים באבנים יקרות.

<מאיה לדרמן: מבצע הזיהוי יאשר את ביצוע הזיהוי כאמור, בנוסח שלפי הטופס שבתוספת השנייה.

<מאיה לדרמן: זיהוי שאינו פנים מול פנים ראה סוחר באבנים יקרות טרם קבלת תשלום בכספים בעד עסקה באבנים יקרות שאין אפשרות לבצע בה זיהוי פנים אל פנים של הלקוח כמפורט בסעיף 7, וזאת לאחר שהסוחר נקט אמצעים סבירים לצורך זיהוי הלקוח ועדכן את רישומיו בהתאם, יזהה הסוחר את הלקוח ויקבל ממנו העתק של מסמך זיהוי, במועד העקה, כמפורט להלן: ביחיד – דרכון, תעודת זהות, תג מזהה בזיהוי כאמור סעיף 5.

<מאיה לדרמן: בתאגיד – תעודת ההתאגדות.

<מאיה לדרמן: אם לסוחר באבנים יקרות קיים ספק באשר לזהות הלקוח, ידרוש הסוחר באבנים יקרות מהלקוח, במועד העסקה, מסמך זיהוי נוסף הנושא תמונה, שם ומספר זיהוי.

<מאיה לדרמן: מבצע הזיהוי יאשר את ביצוע הזיהוי כאמור, בנוסח שלפי הטופס שבתוספת השנייה.

דוד רותם: תג המזהה לא מספיק בכל הדברים האלה?

דוד רותם: הרי כשאני רוצה להיכנס לבורסה, אני צריך להציג תעודת זהות והם הכול רושמים אצלם.

דוד רותם: לכן, מה אתם רוצים ממני, שאני הסוחר אקח עוד פעם את כל הצילומים האלה?

<מאיה לדרמן: מדובר בזיהוי שאינו פנים אל פנים.

<מאיה לדרמן: זה חל לא רק על מי שפועל בתוך הבורסה.

<מאיה לדרמן: זה יכול להיות גם לא מישהו שבתוך הבורסה.

<שלומית ווגמן: ואז אין תג.

<שלומית ווגמן: התג הוא בתוך הבורסה.

<מאיה לדרמן: הרעיון הוא שאם אין את הזיהוי פנים אל פנים, יהיה עוד מסמך.

<מאיה לדרמן: שמירת מסמכי הזיהוי סוחר באבנים יקרות ישמור את מסמכי הזיהוי לתקופה של חמש שנים לאחר ביצוע העסקה.

<מאיה לדרמן: שמירת מסמכי הזיהוי, למעט הצהרה שניתנה בחתימת מקור, יכו שתיעשה באמצעות סריקה ממוחשבת בתנאים המפורטים תקנה 3א לתקנות העדות (העתקים צילומיים),התש"ל-1969.

<מאיה לדרמן: לעניין זה, "מסמכי זיהוי" – כל מסמך שנמסר לצורך זיהוי ואימות, לרבות הצהרה שניתנה לפי צו זה ומסמכים עיקריים ששימשו את הסוחר באבנים יקרות להכרת הלקוח לפי סעיף 2.

<מאיה לדרמן: על אף האמור בסעיף קטן (א), סוחר באבנים יקרות ישמור את מסמכי הזיהוי כמפורט באותו סעיף קטן, מעבר תקופה של חמש שנים, אם המפקח על היהלומים דרש ממנו בכתב לעשות כן, במקרים מסוימים שבהם מסמכי העסקה נדרשים לצורך חקירה או לשם פיקוח על ביצוע הוראות החוק, שהחלו בתקופה האמורה, עד סיום החקירה או הפיקוח.

<מאיה לדרמן: פרק ג': חובות בקרה ודיווח בקרה על עסקאות עם הלקוח סוחר באבנים יקרות יערוך בקרה שוטפת אחר עסקאות של הלקוח הנעשות עמו בהתאם למידת הסיכון של הלקוח, שיתבסס על הקשרים העסקיים עם הלקוח וסוגי העסקאות באבנים יקרות, כפי שיקבע סוחר באבנים יקרות לצורך מילוי חובותיו בעניין זיהוי, דיווח וניהול רישומים לפי החוק.

<מאיה לדרמן: מבלי לפגוע בכלליותה אמור בסעיף קטן (א), סוחר באבנים יקרות יקיים - בקרה כי העסקאות באבנים יקרות תואמות את אופי העסקאות בהתאם להיכרותו עם הלקוח.

<מאיה לדרמן: בקרה על עסקאות הנעשות מול רשימת מדינות וטריטוריות המנויות בתוספת הראשונה.

<מאיה לדרמן: בקרה מוגברת על עסקאות שמתבצעות מול איש ציבור זר.

<מאיה לדרמן: דיווח של סוחר באבנים יקרות סוחר באבנים יקרות ידווח לרשות המוסמכת על עסקאות באבנים יקרות המבוצעות בתמורה לכספים עם לקוח, לרבות ניסיון לבצע עסקה עמו, שלאור המידע המצוי ברשות סוחר באבנים יקרות, נחזות בעיניו בלתי רגילות.

<מאיה לדרמן: בלי לפגוע בכלליות האמור בסעיף קטן (א), יכול שיראו פעולה מן הפעולות המפורטות בתוספת השלישית כפעולה בלתי רגילה.

<מאיה לדרמן: פרטי הדיווח דיווח לפי סעיף 11 יכלול פרטים אלה: לגבי סוחר באבנים יקרות - שם.

<מאיה לדרמן: מספר זהות.

<מאיה לדרמן: מען.

<מאיה לדרמן: מספרי טלפון, עד שני מספרים.

<מאיה לדרמן: מספר פקסימיליה, אם קיים.

<מאיה לדרמן: מספר תג מזהה.

<מאיה לדרמן: לגבי הלקוח ומעביר התשלום – שם.

<מאיה לדרמן: מספר זהות או מספר דרכון.

<מאיה לדרמן: מען.

<מאיה לדרמן: מספרי טלפון, עד שני מספרים, אם ידועים לסוחר באבנים יקרות.

<מאיה לדרמן: ביחיד – תאריך לידה.

<מאיה לדרמן: בתאגיד - תאריך התאגדות.

<מאיה לדרמן: ביחיד – מין.

<מאיה לדרמן: מעמד הלקוח (תושב, תושב חוץ, תגיד ישראלי או תאגיד חוץ).

<מאיה לדרמן: לגבי העסקה המדווחת –

<מאיה לדרמן: סכום העסקה במטבע ישראלי או סכום העסקה במטבע חוץ אם כל העסקה בוצעה במטבע חוץ.

<מאיה לדרמן: בעסקה מול לקוח במדינה או בטריטוריה המנויה בתוספת הראשונה – שם הלקוח כפי שנמסר ומספר זהותו אם נמסרו.

<מאיה לדרמן: שם ומספר זהות של מבצע אימות הפרטים.

<מאיה לדרמן: גילוי עובדת גיבושו, קיומו, אי קיומו או תוכנו של דיווח לפי סעיף 11, וכן עובדת קיומו של דיווח משלים כמשמעותו בסעיף 31(ג) לחוק, קיומה של בקשה לדיווח כאמור או תוכנו של אחד מאלה, וכן מתן עיון במסמכים המעידים על כל אחד מאלה אסור, זולת למי שמוסמך לכך לצורך מילוי תפקידו אצל סוחר באבנים יקרות, לממונה או למי שהוא הסמיכו, לרשות המוסמכת או לפי צו בית משפט.

דוד רותם: אני אקריא.

פרק ד': חובת בדיקה אל מול הרשימה

פרק ה': קביעת מדיניות

פרק ה': הליך הכרת הלקוח.

פרק ה': לא הכין הסוחר נוהל כאמור בסעיף קטן (א), ישמש הנוהל שבתוספת הרביעית כנוהל כאמור.

פרק ה': סוחר באבנים יקרות ישמור את המסמכים המפורטים להלן לתקופה של חמש שנים אחרי ביצוע העסקה:

פרק ה': העתק מהדיווח שהועבר לרשות המוסמכת כמפורט בסעיף 11.

פרק ה': על אף האמור בסעיף קטן (א), ישמור סוחר באבנים יקרות את המסמכים המפורטים בו, מעבר לתקופה של חמש שנים, אם המפקח על היהלומים דרש ממנו בכתב לעשות כן, במקרים מסוימים שבהם מסמכי העסקה נדרשים לצורך חקירה או לשם פיקוח על ביצוע הוראות החוק, שהחלו בתקופה האמורה, עד סיום החקירה או הפיקוח.

פרק ה': סוחר באבנים יקרות ימסור, לפי דרישה, למפקחי על היהלומים או לעובד שהסמיך, מסמכים, ידיעות והסברים בקשר למילוי חובותיו לפי צו זה.

פרק ה': תחילתם של סעיפים 2 עד 10 ו-14 עד 16 – 12 חודשים מיום פרסומו של צו זה (להלן – יום התחילה), ותחילתם של סעיפים 11 עד 13 – 24 חודשים מיום הפרסום.

פרק ה': סוחר באבנים יקרות רשאי למנות שנות היכרות ומספר עסקאות עם הלקוח, לעניין סעיף 2(ב), גם אם אלה היו או נעשו, לפי העניין, לפני יום התחילה.

פרק ה': רבותיי, יש לכם איזה שהן הערות?

<מוטי בסר: קודם כל, תודה כבוד היושב ראש.

<מוטי בסר: אנחנו פעלנו נמרצות יחד עם הרשות לאיסור הלבנת הון, יחד עם המפקח, וזה אינטרס מובהק שלנו לקדם את הצו הזה.

<מוטי בסר: אנחנו בורסת היהלומים הגדולה בעולם, עם 3,500 חברי בורסה, עם 1,400 פירמות שזה המטה העולמי שלהן.

<מוטי בסר: בחודש שעבר היה קונגרס באנטוורפן של כל הבורסות ואנחנו הצגנו את הדבר הזה כי אנחנו מובילים בכל העולם ואנחנו מודל לחיקוי.

<מוטי בסר: לכן אני רוצה להודות לחברים על כל שיתוף הפעולה.

<מוטי בסר: זה משהו שהוא מאוד חשוב לנו.

<מוטי בסר: יחד עם זאת, יש כאן שינוי בסדרי עולם.

<מוטי בסר: זאת מהפכה אבל אנחנו צריכים להכין את הענף לרגולציה הפיננסית.

דוד רותם: נתנו לכם 12 חודשים ובחלק 24 חודשים.

<מוטי בסר: בעניין הזה היה לנו דוח שיח עם הרשות כי בעצם אנחנו נצטרך לצאת עכשיו עם מערכת שמכשירה את כל החברים ו-12 חודשים זה הרבה זמן אבל גם מעט זמן.

<מוטי בסר: לכן הבקשה שלי היא שאוזנה של הוועדה תהיה קשובה ודלתה של הוועדה תהיה פתוחה ואם אנחנו נראה שאנחנו נמצאים במהלך - - -

דוד רותם: אם הם יראו.

דוד רותם: אתם לא יכולים לשנות את הצו הזה.

דוד רותם: רק הם יכולים לשנות.

<מוטי בסר: יכול להיות שנבקש עוד שישה חודשים.

<מאיה לדרמן: זה לא אנחנו.

<מאיה לדרמן: זה משרד הכלכלה.

<מאיה לדרמן: אני חושבת שפנייה לממונה.

<מוטי בסר: מראש ביקשנו שאלה יהיו 18 חודשים.

<מאיה לדרמן: חלק נכנס תוך 12 חודשים וחלק נכנס תוך 24 חודשים.

<מאיה לדרמן: בכל מקרה, המניה של מי הוא סוחר, היא קדימה.

<מאיה לדרמן: אחרי כניסה לתוקף, כדי לספור חמישים אלף, נותנים לו עוד זמן.

<שלומית ווגמן: ואנחנו רוצים להזכיר שעברו מעל שנתיים מאז תוקן החוק.

<מוטי בסר: יש לנו בעיה עם 12 חודשים וזה אינטרס שלנו.

דוד רותם: אני יודע שזה אינטרס שלכם.

דוד רותם: אתם תצטרכו לפנות למפקח על היהלומים והוא ישכנע את השר שלו לבקש תוספת זמן.

<נטע ברנר: אם וכאשר.

דוד רותם: אם וכאשר.

<מאיה לדרמן: הסעיפים שנכנסים לתוקף עוד שנה, אלה בעצם הסעיפים של קביעת מדיניות ועדיין לא חובות דיווח.

<מוטי בסר: הכול זה שנה, חוץ מסעיפים 11 עד 13 שאלה הדיווחים המיוחדים שהם ל-24 חודשים.

<מוטי בסר: יחד עם זאת, אנחנו צריכים להכשיר את המערכת.

דוד רותם: יש לכם עוד הערות שמישהו רוצה להעיר או שאני יכול לאשר את הצו?

דוד רותם: מקובל עליכם?

דוד רותם: בעד – פה אחד

דוד רותם: הצו אושר פה אחד.

דוד רותם: הישיבה נעולה.