הוועדה המיוחדת למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול, כנסת 19, פרוטוקול מספר 22, 2014-07-08 11:00

מוחמד ברכה: שלום לכולם.

מוחמד ברכה: אני מתכבד לפתוח את הישיבה המיוחדת של הועדה למאבק בנגע הסמים והאלכוהול בנושא:

מוחמד ברכה: זמני המעצר הנפסקים בבתי המשפט בנושא סמי פיצוציות מול יכולות זיהוי מדעיות.

מוחמד ברכה: אנו עדים בתקופה האחרונה ובכלל למצב שבו אנשים נעצרים באשמת אחזקת חומרים מסוכנים, חומרים אסורים.

מוחמד ברכה: מאחר ואי אפשר להחזיק אותם במעצר לתקופות ממושכות בהיעדר זיהוי מדעי במעבדות בגלל עיכובים ובירוקרטיה ומחסור בכוח אדם, בגלל מכשור שהוא אולי מיושן אותם עבריינים משתחררים.

מוחמד ברכה: הדבר הזה מעיק על המאבק במכה שנקראת 'סמי פיצוציות'.

מוחמד ברכה: היום נקדיש את הישיבה הקצרה, למרבה הצער היא תהייה קצרה מאוד, הסכמנו לקיים ישיבה של שעה, אבל גזלנו לנו עשר דקות בהתחלה וכנראה נסיים לפני השעה 12:00, הכול יהיה דחוס.

מוחמד ברכה: בבקשה אהוד וולף נציג המשטרה תציג לנו את העניין.

מוחמד ברכה: בבקשה.

<סוני אינגר: ברשותך אדוני אני אציג בכלליות את החקירות.

<סוני אינגר: סגן ניצב אהוד וולף יתייחס לגופו של עניין.

<סוני אינגר: אנחנו הצגנו לאדוני נייר עמדה.

<סוני אינגר: אני מקווה שמונח לפניו הנייר של משטרת ישראל.

<סוני אינגר: נייר העמדה בעצם סוקר בקצרה את העשייה של משטרת ישראל מהולדתו של החוק, קרי אוגוסט דאשתקד.

<סוני אינגר: אם יואל אדוני אני אפנה אותו לתפוקות בטבלאות המציגות בעצם את נפח העשייה של משטרת ישראל בתחום.

<סוני אינגר: מדובר מתחילת ינואר השנה, כעת אנחנו במחצית השנה, 1,200 תיקים פליליים נפתחו.

<סוני אינגר: אני לא מחשיב כאן את התיקים המנהליים.

<סוני אינגר: אדוני בוודאי מכיר גם את המסלול המנהלי בחוק שאפשר בלי לפתוח תיק להשמיד חומר.

<סוני אינגר: נתון נוסף, 146 כתבי אישום שהוגשו.

<סוני אינגר: כאשר מה שמעניין אותנו לדיון הנוכחי, מתוך 146 כתבי אישום שהוגשו במרוצת הזמן הקצר, 28 מבין אלה שהוגש נגדם כתב אישום נעצרו עד תום ההליכים.

<סוני אינגר: כלומר, אנחנו למדים מהנתון הזה שבית משפט מבין את החשיבות ואת הצורך שבעניין והוא מוכן לשתף פעולה עם רשויות האכיפה ולתת ימי מעצר לטובת הנושא.

<סוני אינגר: חישבנו את ימי המעצר הממוצעים שנפסקים על ידי בתי המשפט, במקרה זה בתי המשפט השלום הם אלה שנותנים את מה שאנחנו מכנים 'מעצרי הימים'.

<סוני אינגר: הממוצע עומד על 4.2 ימי מעצר לחשוד בתיק 'סמי פיצוציות'.

<סוני אינגר: שעון הזמן שאנחנו צריכים להתכוונן אליו הוא האם המעבדה האנליטית יכולה להפיק חוות דעת במהלך אותם 4.2 ימי מעצר.

<סוני אינגר: זה מבחינת הזמנים.

<סוני אינגר: מבחינת הפסיקה זיהינו שהיו מגמות שהשתנו, בתחילת הדרך בית המשפט בהחלט הבין את חומרת הנושא וניתנו ימי מעצר גם כשלא הייתה חוות דעת בתיק.

<סוני אינגר: חוות הדעת לא הייתה זאת שעמדה לנו לרועץ.

<סוני אינגר: אצטט שופט מחוזי שהתייחס בתיק ,5759 בפני כבוד השופט ברוך אזולאי מבית המשפט המחוזי בבאר שבע, "נראה כי המחוקק" הכוונה לאדוני ולחבריו "הקיש בין עבירות הפצת חומר מסכן לבין הפצה וסחר סם מסוכן" – בית המשפט משווה בין 'סמי הפיצוציות' לסחר בסמים.

<סוני אינגר: "הסכנה הגלומה בשימוש בחומרים מסכנים כאמור דומה לסכנה הגלומה בהפצת סמים מסוכנים.

<סוני אינגר: מכאן קמה למעשה עילת המעצר בשל המסוכנות הרבה" – כך אומר השופט אף שמדובר בעבירת עוון.

<סוני אינגר: כלומר, העבירה שבחוק, כאן המקום למחשבה, הרי העונש הוא שלוש שנות מאסר להפצה ולסחר, הרבה פחות מסחר בסמים, הרבה הרבה פחות ועדיין בית המשפט אומר 'אני מתייחס - - -

מוחמד ברכה: אתם עושים את ההבחנה בין חומר מסוכן לסם?

<סוני אינגר: לסם.

מוחמד ברכה: אבל יש מערכת ענישה גם לזה וגם לזה.

<סוני אינגר: ענישה לסחר בסם היא 20 שנה, אצלנו "בחוק סמי הפיצוציות" הענישה הנפסקת היא שלוש שנות מאסר ואם מכרנו לקטין היא חמש שנות מאסר.

<סוני אינגר: כלומר, הרבה פחות - - -

מוחמד ברכה: אנחנו מדברים על נקודת הזמן שדיברתי עליה, 14 יום שבמהלכם אי אפשר לגבש כתב אישום כי החומר לא נבדק במעבדה.

מוחמד ברכה: אנחנו ממוקדים בסוגיה הזו.

מוחמד ברכה: כמובן שיש לי את כל ההערכה להצלחות ואני לא רוצה שיהיו יותר סחר, אני בכלל מאוד מקווה שיהיה פחות מסחר, אבל לא זה העניין.

מוחמד ברכה: אנחנו רוצים להתמקד בזמן הקצר של הסוגיה הזאת, מה צריך לעשות על מנת שפושעים למיניהם, סוחרי סמים למיניהם, משתמשים למיניהם לא ימצאו את עצמם חופשיים בגלל בעיה טכנית.

<סוני אינגר: ולכן אדוני, אני מתחבר לדברים של אדוני, בתחילת דברי אמרתי שהיו מגמות הפוכות בבית המשפט.

<סוני אינגר: בתחילת הדרך בית משפט נתן לנו ימי מעצר גם אם לא הייתה לנו חוות דעת.

<סוני אינגר: הם התבטאו בצורה מאוד חמורה לגבי החוק למרות שמדובר בחוק שהעונש בגינו עוון, זה לא הכי חמור.

<סוני אינגר: הם אמרו 'אנחנו רואים את זה בצורה החמורה ביותר.

<סוני אינגר: סיים השופט ואמר שעוצמת המלחמה בנגע רע זה צריכה להיות בחומרה הגבוהה ביותר.

<סוני אינגר: במרוצת הדרך אדוני, המגמה השתנתה.

<סוני אינגר: בית המשפט ראה שאנחנו לא עומדים במתן חוות דעת.

<סוני אינגר: בטח אהוד ירחיב בעניין זה, ביחס לימי המעצר שהתקבלו חשודים התחילו להשתחרר לחלופות מעצר, מעצרי בית ואחרים.

<סוני אינגר: כלומר, בית המשפט נסוג מעמדתו הלוחמנית והקל במדיניות המעצרים.

<סוני אינגר: יש לי דוגמאות ואני לא אכנס אליהן.

מוחמד ברכה: מה מקור ההתייחסות לשינוי במדיניות בית המשפט?

<סוני אינגר: בא בית המשפט לשיטתו, יש טעם בדבריו, הוא אומר 'אני לא יכול להחזיק אדם כבן ערובה של המשטרה עד שהיא תמציא חוות דעת, כי אולי זה לא סם, אולי זה כלום' בעצם אנחנו נעצור בן אדם ונגזול את חירותו כשאנחנו בעצם לא יודעים אם הוא ביצע או לא ביצע עבירה.

<סוני אינגר: לכן מה שאנחנו מבקשים מבתי המשפט זה בעצם להתאים את משך זמן המעצר כך שניתן יהיה להפיק במהלכם חוות דעת כנהוג בתיקי נשק, DNA, טביעות אצבע.

<סוני אינגר: זה מקובל גם במדינות אירופה וגם בארה"ב וצריך להבין את זה.

מוחמד ברכה: הבעיה כאן, לא כשיתברר בסוף שהאדם אשם.

מוחמד ברכה: כלומר, גם אם הוא ישהה במאסר 28 יום זה לא בעצם הוא לאב ביצע.

מוחמד ברכה: הבעיה איך אנחנו מאזנים שאנשים חפים מפשע לא יפגעו.

מוחמד ברכה: כשנלך לכיוון של הרחבת המעצר בעקבות בדיקת DNA, נשק וכדומה כדי שלא נקלע לסיטואציה שאנשים חפים משפע יבלו הרבה ימים במאסר, איפה האיזון?

מוחמד ברכה: איפה שיקול הדעת מבחינת החקיקה, התקנות או דברים אחרים?

<סוני אינגר: חשוב להזכיר גם לאדוני וגם לכולם שמעצר הוא לא עונש ולא ענישה.

<סוני אינגר: מעצר נועד לתכלית ספציפית של חקירה, של בדיקה.

<סוני אינגר: יש עילות מעצר שהן קבועות בחוק ואם בתי המשפט השכילו להשוות בין סחר לסם קלאסי לפקודה זו.

<סוני אינגר: בסחר בסמים יש עילת מעצר סטטוטורית שהמחוקק אומר 'אני מראש מתייחס לזה בשיא החומרה'.

<סוני אינגר: בית המשפט המחוזי גם אמר לנו, 'חבר'ה, את סמי פיצוציות אני רואה בחומרה הגדולה ביותר הקיימת לעניין המעצר'.

<סוני אינגר: אם אנחנו אומרים שזה בנפשנו צריך למצוא איזה מנגנון שגם בית המשפט ירתם לטובת העניין הזה.

<סוני אינגר: אדוני בוודאי מכיר, אני לא ראיתי את דוקטור ווליד פה היום, אדוני מכיר את הנושא היטב, היום בהרבה מקרים הסמים הם 'סמי פיצוציות'.

<סוני אינגר: היום במה שמשתמשים בני הנוער זה 'סמי פיצוציות', היום זה חוצה מגזרים.

<סוני אינגר: אם אנחנו מפשילים שרוולים ואומרים שאנחנו נכנסים ונלחמים בזה בכול הכוח, צריך להתכוונן לזה גם מבחינת חקיקה, גם מבחינת המעבדה האנליטית.

<סוני אינגר: על זה ירחיב סגן ניצב אהוד וולף בעניין.

<סוני אינגר: אני גם אזכיר לאדוני, החוק שאומנם עבר, אבל בלי שום מסגרת תקציבית.

<סוני אינגר: אני לא אפרוט בפני אדוני את הפעולות הרבות שהוטלו על כפתיה של המשטרה: מבצעים, תפיסות – המון המון עבודה הוטלה ויצאנו לדרך.

<סוני אינגר: יש לנו הישגים לא רעים, אבל הגיע הזמן אדוני, ויפה שהוועדה הזאת התכנסה לעסוק בנקודת המבט ולראות איך אנחנו באמת מתכוונים ומשפרים את החוק הזה.

<סוני אינגר: בעיניי זה חוק נפלא ואני מניח שגם בעיניי חבריי, על מנת שבאמת נלחם בנגע הזה.

<סוני אינגר: כאן אנחנו בבעיה.

<סוני אינגר: אדוני, רק אתמול נתפס 1.2 טון 'סמי פיצוציות' במחוז תל אביב.

<סוני אינגר: אדוני, 1.2 טון.

<סוני אינגר: לפני שלושה-ארבעה חודשים בבאר שבע - - -

מוחמד ברכה: חומר אחד?

<סוני אינגר: חומר מסכן, חד וחלק.

מוחמד ברכה: במשלוח אחד או בחלקים?

<סוני אינגר: בשקים בתוך מחסן כשהם ארוזים ומוכנים להפצה.

<סוני אינגר: לפני שלושה-ארבעה חודשים נתפסו 3.5 טון של 'סמי פיצוציות' בבאר שבע בשווי של 70 מיליון שקל.

<סוני אינגר: אם אנחנו אומרים לעצמנו שהמציאות השתנתה ואלו הסמים שנפוצים היום והכסף בזה גדול, צריך לראות ולחשוב יחד איך אנחנו נלחמים בשיא הכוח בנגע.

<סוני אינגר: תודה.

מוחמד ברכה: למרות שסיימת, סליחה.

מוחמד ברכה: יש במשטרה הצעה קונקרטית מה צריך לתקן בחוק, מה צריך לשפר כדי שנוכל להריץ את זה יחד עם הרשות הלאומית למאבק בסמים ובאלכוהול יחד עם המשטרה.

<סוני אינגר: בדיון הקודם של אדוני בנושא הנרגילות גלשנו בשוליים לנושא ואמרנו שבעצם בחוק החדש אין עבירה על אחזקה עצמית, אין עבירה כזאת להבדיל מסמים - - -

מוחמד ברכה: היא לא מוגדרת כסם.

<סוני אינגר: זאת לא עבירה, ואם אדוני ירכוש עכשיו שקית 'נייס גיא' וילך ברחוב הוא לא יעבור שום עבירה - - - <קריאה:> סוני, ההצעה שאתה מעלה כאן היא על דעת הייעוץ המשפטי?

<סוני אינגר: אני לא מעלה הצעה.

<סוני אינגר: אגב, אני התנגדתי לה.

<סוני אינגר: <קריאה:> כי יש דרך לעלות הצעות מטעם הממשלה.

<סוני אינגר: אני לא מעלה שום הצעה, אני רק מעלה דילמות שדיברנו עליהן.

<סוני אינגר: אני לא מעלה שום הצעה, אני מציין את זה כי זה עלה בדיון הקודם של הוועדה בדיוק בנושא הזה.

<סוני אינגר: דיברנו על זה בדיון הקודם, אדוני אני לא מעלה שום הצעה.

<סוני אינגר: יש לזה השלכות.

<סוני אינגר: אני התייחסתי לזה גם בוועדה הקודמת.

<סוני אינגר: שוב, אני לא מעלה כאן שום הצעה.

<סוני אינגר: יש לנו כל מיני רעיונות.

<סוני אינגר: כאן אני מתאר את הבעיה שעלתה גם בדיון בוועדה הקודמת בנושא הזה.

<סוני אינגר: זה הכול.

<אהוד וולף: כשקראתי את הכותרת של הישיבה הזאת נזכרתי בפרק העשירי של "הנסיך הקטן".

<אהוד וולף: הוא מגיע לאיזה אי ופוגש את המלך, הוא היה מאוד עייף והוא פיהק.

<אהוד וולף: המלך אומר לו שפיהוק בנוכחות המלך זה בניגוד לכללי הטקס והוא אוסר עליו.

<אהוד וולף: אומר לו הנסיך הקטן 'אני לא יכול להימנע מכך כי עברתי דרך ארוכה ולא ישנתי בכלל'.

<אהוד וולף: אומר לו המלך 'אם כך, אני מצווה עליך לפהק, מזה שנים רבות לא ראיתי מישהו מפהק, זה דבר רב עניין בשבילי, תפהק שוב, זו פקודה'.

<אהוד וולף: אחר כך אומר המלך 'אילו היית מצווה על גנרל להפוך להיות ציפור ים והוא היה ממרא את פי זאת לא הייתה אשמת הגנרל אלא אשמתי אני' – זה בדיוק הסיפור שלנו.

<אהוד וולף: כמו שאי אפשר לצוות על רופא לרפא חולה תוך זמן קצוב ואם הוא לא יעמוד בזה הוא ישתחרר בעל כורחו מחדר המיון ומבית החולים.

<אהוד וולף: בדיוק כמו שאי אפשר לצוות על עוגת שמרים לתפוח אחרת נכניס אותה למיקרוגל, כך אי אפשר לצוות על החומר להזדהות בפנינו – זה לא עובד, יש חוקי טבע.

<אהוד וולף: על חוקי האדם אפשר לעבור ואז מגיעים למשטרה ומה שמגיע למשטרה עובד על פי חוקי טבע.

<אהוד וולף: כשאנחנו צריכים לזהות חומר אין לנו בררה אלא לזהות נכון לזהות אותו טוב.

<אהוד וולף: בהמשך ישיר למה שאמר סוני, - - -

מוחמד ברכה: אתה לא מציע שאנחנו נגיד שאין בעיה ונפזר את הישיבה?

<אהוד וולף: ממש לא.

<אהוד וולף: זמני המעצר אינם שרירותיים והזמנים הניתנים בידנו הם כן שרירותיים.

<אהוד וולף: כלומר, הזמן שאני יכול לזהות חומר הוא הזמן שלוקח לזהות את החומר.

מוחמד ברכה: איך אפשר להקל עליכם על מנת שמהלך הטיפול או מהלך התפיחה של הבצק יהיה קצר יותר?

<אהוד וולף: בגדול, זה מתחלק לשלושה חלקים.

<אהוד וולף: חלק אחד הוא חלק התשתית שמדבר על ציוד, מכשור, כוח אדם ורכישת חומרי ייחוס.

<אהוד וולף: החלק השני, החלק הפרוצדוראלי מדבר על היקף העבודה שנדרשת המשטרה לעשות עד שמגיעים לשלב שבו מזהים את החומר.

<אהוד וולף: חלק השלישי, נתון לידיים שלנו אנשי המקצוע בתהליך זיהוי החומר.

<אהוד וולף: אני אסביר ממש בקצרה.

מוחמד ברכה: יש בעיית כוח אדם?

<אהוד וולף: ברגע שמגיעים ביום נתון בין 70 ל-100 תיקים שמתוכם, נניח, 20-30 של 'סמי פיצוציות', ונניח שכולם דחופי מעצר, כלומר מאחורי כולם עומד אדם חשוד שנמצא כרגע במעצר – תמיד התיק השני יחכה לתיק הראשון משום שיש לי מכשיר אחד שהוא המסדרון הצר שאליו מגיעים כל התיקים.

<אהוד וולף: גם אם נעבוד 20 איש ו-20 איש יפתחו את כל התיקים ויתארו את כל המוצגים, ישקלו אותם ויעשו את כול הפעולות המכינות, כולל שיכינו את הכול ובסוף יעמדו אותם על המכשיר האחד הזה, זה כמו אוטובוס ש-50 נוסעים מחכים בתחנה ורק כשהאוטובוס מגיע הוא פותח את הדלתות ואז הנוסע האחרון שהגיע מחכה שהראשון יעלה לאוטובוס.

<אהוד וולף: הראשון שהגיע מחכה שאחרון המגיעים יעלה לאוטובוס כדי שהנהג יסגור את הדלת ויתחיל לנסוע.

<אהוד וולף: שם אנחנו נמצאים, אנחנו נוסעים באוטובוס, אנחנו נוסעים ברכבת ארוכה מאוד.

<אהוד וולף: לכן, אם יש לי 20 תיקים שמגיעים ביום ובכולם זמן ההרצה הוא זמן, אני לא רוצה לחוות את דעתי על 4.2 ימים בממוצע, אבל זה לא הזמנים שאני מורגל בהם מחברה ממעבדה ת.א (תביעות אצבע), נשק ו-DNA.

<אהוד וולף: ההבדל בין המעבדות הוא הבדל מהותי משום שכאן החשוד נמצא בידנו ואנחנו מחפשים את העבירה, אנחנו יודעים מיהו החשוד.

<אהוד וולף: אם לא היה לנו חשוד החומר לא היה מגיע אלי לבדיקה.

<אהוד וולף: אנחנו רוצים להוכיח שהוא אכן ביצע עבירה כי הוא טוען שהוא החזיק פטרוזיליה ואנחנו טוענים שהוא מחזיק חומר שהוא סם מסכן.

<אהוד וולף: לעומת זאת ב-DNA, תביעות אצבע ותביעות נעליים מחפשים את העבריין, יודעים שהייתה עבירה, אבל לא יכולים לתת בבית המשפט שבוע, שבועיים מעצר וכדומה לפי הסיפור ולפי העניין.

<אהוד וולף: אני טוען שמאחר והדברים האלה הם כן בידיו של בית המשפט, בית המשפט צריך להבין את זה, הוא לא עושה את זה מרוע לב.

<אהוד וולף: חירות הפרט חשובה לכל אחד מאיתנו לא פחות מאשר לבית המשפט.

<אהוד וולף: הצד השני של חירות הפרט, אם חס וחלילה תהייה תקלה ואנחנו נטעה בזיהוי של חומר, אדם עלול לשבת חודשים ושנים במאסר.

<אהוד וולף: לעומת זאת, אם לא תהייה תקלה ואנחנו נתעכב בהפקת חוות הדעת הוא יישב מקסימום עוד כמה שעות או כמה ימים במעצר וזה הבדל מהותי מאוד.

<אהוד וולף: מצד אחד אני מבקש שיתנו לי את האמצעים ואת הכלים לבצע את הבדיקות בצורה נכונה ומהירה, מצד אחר אני אומר שאי אפשר, וזה נכון מאחר וראיתי את זה בראיה כלל עולמית, אין עוד מעבדה בעולם שזמני העבודה שלה הם כל כך קצרים כמו המעבדה האנליטית של מז"פ (מחלקת זיהוי פלילי), אני לא טופח לעצמי על השכם ועל השכם של העובדים שלי ועל שכם המכשירים שאנחנו מפעילים.

<אהוד וולף: אבל בסופו של דבר אנחנו עובדים שישה ימים בשבוע, המכשירים האלה עובדים 24 שעות, 7 ימים בשבוע, הם צריכים גם לנוח ואנחנו צריכים גם לטפל גם בהם, אנחנו צריכים לרכוש חומרי ייחוס ורכישת חומרי ייחוס זה דבר שלוקח זמן.

<אהוד וולף: אם היו מקלים למשל על ארגונים כמו המשטרה, על המעבדה הטוקסילוגית של בית החולים תל השומר שהמנהלת שלהם נמצאת כאן, על גופי אכיפה אחרים ומאפשרים לנו לרכוש סמים מסוכנים כחומרי ייחוס בלי הפרוצדורה הנדרשת היום על ידי משרד הבריאות, גם זה היה מקל על התהליך.

<אהוד וולף: אם אני אעשה את כול העסק אגיע בסוף למצב שהוא דרך ללא מוצא, מבחינתי כי אין לי את חומר הייחוס להשוות אליו את החומר שלי, אז אני לא אוכל להמשיך במתן חוות הדעת.

<אהוד וולף: כמו שאמרתי אנחנו צריכים כאן שלושה אפיקים, האחד, מכשור וציוד - - -

מוחמד ברכה: בבקשה תסביר יותר את הנקודה של חומר הייחוס.

<אהוד וולף: אני אתן דוגמה מהשוואת טביעות אצבע.

<אהוד וולף: כאשר אנחנו רוצים לזהות טביעות אצבע שנמצאו בזירה כדי לדעת למי הן שייכות, אנחנו צריכים לייחס אותן למישהו והמישהו הזה הוא חשוד.

<אהוד וולף: אנחנו דוגמים אותו או של מישהו שנמצא כבר במאגר שלנו ואנחנו משווים אליו והמחשב עושה לנו את העבודה.

<אהוד וולף: כאשר אנחנו משווים חומר לא ידוע, החומרים האלה כל הזמן משתנים, הם בתהליכי השתנות תמידיים ולא רק בארץ אלא בכול העולם זה כך.

<אהוד וולף: אנחנו צריכים להשוות את הדוגמה של החומר שלנו שהוא לא ידוע לאיזו דוגמת חומר ידוע – זה חומר הייחוס.

<אהוד וולף: אליו אנחנו מייחסים, אליו אנחנו משווים את החומר שמצאנו/תפסנו שאותו אנחנו רוצים לבדוק.

<אהוד וולף: אם אין לנו את חומר הייחוס הזה אין לנו למה להשוות.

<אהוד וולף: אם אין לנו למה להשוות אנחנו לא יכולים לגמור את הבדיקה.

<אהוד וולף: תהליך הייבוא של החומרים האלה, קודם כול כמה מיליגרמים בודדים של החומר הזה עולים מאות ואפילו מאות שקלים.

<אהוד וולף: יש חברה אחת שמייצרת אותם, יש חברה אחת שמפיצה אותם כאן בארץ.

<אהוד וולף: התקשרנו איתם בחוזה גדול וארוך, גם כאן היינו צריכים לעבור מנהרות שלמות ולעמוד כמובן בכל התנאים המחייבים של המכרזים כדי להתקשר איתם.

<אהוד וולף: להביא את החומר הזה מחו"ל לוקח שלושה שבועות עד חודש, אז מה אני עושה בינתיים?

<אהוד וולף: חוות הדעת יכולה לשכב ולחכות עד שיגיע חומר ייחוס.

<רונן רזי: אני מ"ישראל אומרת לא לסמים".

<רונן רזי: שאלה קצרה למומחה בבקשה.

<רונן רזי: אני הדיוט גדול בנושא הזה.

<רונן רזי: האם אי אפשר לעצור את אותו אדם שאצלו נמצאה הדוגמה הזאת שעליה אתה צריך לעבוד עם ה-HPLC או מעבדה אחרת בתום הבדיקה.

<רונן רזי: מה הבעיה לקחת אותו אחר כך?

<רונן רזי: אני רוצה להבין למה צריך לא לשחרר אותו.

<רונן רזי: אתה תופס אותו, רושם את השם שלו ואחרי שגילת מה זה תעצור אותו.

<רונן רזי: אני פשוט לא מבין את המהלך.

<סוני אינגר: אם תפסתי ושחררתי אותו שמטתי בעצם את עילת המעצר כי בעצם מה אני אומר, אני אומר שהוא לא מסוכן.

<סוני אינגר: אני מגיע לבית המשפט ואומר 'האדם הזה מסוכן, הוא לא יכול להתשחרר.

<סוני אינגר: אם תפסתי אותו ושחררתי אותו ואז נחכה לתוצאות הבדיקה.

<סוני אינגר: אני לא אעצור אותו בדיעבד כי אין עילת מעצר.

<רונן רזי: מה שאתה אומר לי זה משהו שהוא בחוק?

מוחמד ברכה: לא.

מוחמד ברכה: אז יהיה הליך משפטי ובתום ההליך המשפטי יקבע העונש.

<רונן רזי: אבל יש לך בנאדם עם הוכחה.

<סוני אינגר: העיר לי כאן אהוד הערה נכונה, בזמן הזה הוא כמובן יכול להמשיך למכור.

<סוני אינגר: יש כאן בעייתיות מבחינת החוק.

<רונן רזי: שאלה נוספת, לגבי זיהוי הסם.

<רונן רזי: למה חשוב לזהות איזה סם זה?

<רונן רזי: אפשר לבדוק במילון ולראות מהי ההגדרה של סם ולראות שזה רעל, אז הגברת יכולה למצוא את המוצר בצורה יותר קלה ולקבוע שזה משהו מסוכן.

<רונן רזי: <קריאה:> צריך לדעת מהו המוצר.

מוחמד ברכה: אני אבקש מעורכת הדין יפעת רווה להציג את עמדת משרד המשפטים לגבי הטיפול בסוגיה זו.

<יפעת רווה: אני אומר ומיד גם דרורה נחמי ונציגי הפרקליטות ישלימו.

<יפעת רווה: קודם כול ככלל לגבי ההתנהלות שלנו, למשל כשפנה אלינו הייעוץ המשפטי של המשטרה והביא לפנינו את סוגית סמי הפיצוציות, ישבנו ביחד.

<יפעת רווה: הובאה הבעיה, הובאו הנתונים, גיבשנו את החקיקה.

<יפעת רווה: העברנו את החקיקה שלדעתי היא חקיקה טובה ולדעתי גם המשטרה חושבת כך.

<יפעת רווה: אני חושבת שאותה התנהלות צריכה להיות בכול בעיה אחרת.

<יפעת רווה: למרות שאני פניתי לוועדה, ביקשתי חומרים לקראת הדיון הזה, לא קיבלתי משום גוף.

<יפעת רווה: אני משתדלת כמיטב יכולתי להתכונן לישיבות כאלה בצורה הכי רצינית.

<יפעת רווה: לא הצלחתי לקבל חומרים מהוועדה.

<יפעת רווה: את הדברים אני שומעת בפעם הראשונה כאן.

<יפעת רווה: אני מצהירה בזאת,ופונים אלינו והאנשים שיושבים כאן יודעים, אם פונים באיזו בעיה אנחנו משתדלים כמיטב יכולתו לסייע וזה אותו דבר בדבר הזה.

<יפעת רווה: אבל אי אפשר שאני אשמע בפעם הראשונה ואשלוף איזו תשובה, זה לא רציני מבחינתי ולא מבחינת הוועדה.

מוחמד ברכה: השאלה מורכבת יותר מאשר תקופות המעצר.

מוחמד ברכה: כמו שדוקטור אהוד וולף אמר, היא גם עניין של מכשור.

<יפעת רווה: ככול שיש דברים שאנחנו יכולים לסייע אנחנו עושים.

<יפעת רווה: אנחנו גם נמצאים בוועדות היגוי.

<יפעת רווה: לגבי דברים שלא הובאו, אני אבקש שדברים שקשורים למשרד המשפטים יובאו כי יש כאן דברים שנוגעים למשרד הבריאות.

<יפעת רווה: אני חושבת שאנשי הפרקליטות ישלימו את העניין הזה.

<יפעת רווה: <דרורה נחמני רוט:> מבחינת הפרקליטות, גם אנחנו לא קיבלנו חומר, אבל עשינו קצת עבודה קטנה.

<יפעת רווה: חיפשנו בפסיקה לראות אם יש בעיה כזאת.

<יפעת רווה: אכן מצאנו פסק דין מסוים של השופט דוריאן מבית המשפט השלום בתל אביב שהעלה את הבעיה הזו כפי שהיא עולה בדיוק כאן, הנושא של מעצר והארכת מעצר כאשר אין עדיין חוות דעת ברורות לגבי אופי הסם.

<יפעת רווה: כאשר הוא מעלה את הבעיה הוא קובע שהוא פונה למפכ"ל המשטרה כדי שהוא יתייחס לזה.

<יפעת רווה: יש התייחסות עניינית של מפכ"ל המשטרה גם לנקודה הזאת.

<יפעת רווה: משה אתה רוצה להשלים בנקודה זאת בנוגע להתייחסות מפכ"ל המשטרה כי אתה קיבלת את ההתייחסות.

<משה מרציאנו: אני עד לפני רגעים סופרים לא ידעתי על הבעייתיות הקיימת, כלומר מעבר לעצם הנושא של הדיון לא ידעתי שקיימת בעיתיות בנושא.

<משה מרציאנו: עד רבה, עם כמה גורמים מהמשטרה איתם שוחחתי הבנתי שהתמונה היא הפוכה.

<משה מרציאנו: אותו פסק דין של כבוד השופט דוריאן מבית המשפט השלום בתל אביב זכה למענה ולפיו התיק הספציפי שבו הייתה בעיתיות הוא היה חריג.

<משה מרציאנו: הוא חריג ולא שיקף בעייתית או תופעה שצריכים לתת לה מענה מסודר כולל.

<משה מרציאנו: היום אני שומע דברים חדשים.

<משה מרציאנו: אני אוכל לומר קצת במבט על, כול הטיפול של רשויות האכיפה בכל הנוגע לחומרים מסוכנים זוכה לרזולוציה נורמטיבית מאוד גבוהה.

<משה מרציאנו: יש לנו שלושה חוקים שונים שמטפלים בטיפול בחומרים מסוכנים.

<משה מרציאנו: יש את "פקודת החומרים המסוכנים" את "חוק המאבק בחומרים מסכנים" ובמידת הצורך כאשר חומר מסוים לא נכלל בפקודה ולא "בחוק המאבק בחומרים מסוכנים" מוגשים כתבי אישום במקרים המתאימים לפי סעיף 338 ב"חוק העונשין" על יסוד חוות דעת משותפת של המעבדה - - -

מוחמד ברכה: אדוני, אנחנו מדברים על אותו פרק זמן שהוא לפני הגשת כתב אישום.

מוחמד ברכה: אנחנו ממוקדים ומתמקדים רק בסוגיה הזאת.

מוחמד ברכה: אני לא חייב לחזור על דברים שנאמרו.

מוחמד ברכה: ישנה כאן חוות דעת ויש פה תזכיר של המשטרה, יש גם של משרד הבריאות, יש של הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול - - -

<משה מרציאנו: אנחנו נשמח לקבל ולראות.

מוחמד ברכה: כמובן.

מוחמד ברכה: אתם תראו אותם ואני לא יודע למה לא קיבלתם אותם.

מוחמד ברכה: אתם תקבלו אותם ותגבשו את מה שצריך.

מוחמד ברכה: לא כל פתרון הבעיה נמצא במשרד המשפטים ולא בפרקליטות.

<משה מרציאנו: אני רק אציין, בהיבט העקרוני, החוק מאפשר לעצור חשוד בעבירה מסוימת לתקופה של עד 30 יום, עד לקבלת אישור של היועץ של המשנה הפלילי ולאחר מכן עד 75 ימים.

<משה מרציאנו: אני חושב שזה זמן די והותר, , לחוות דעת במקרים המתאימים, תקן אותי אהוד אם אני טועה.

<משה מרציאנו: אני אומר שוב, מעצר כפי שאמר סוני - - - <קריאה:> כן, אבל בית משפט לא פוסק 30 ימי מעצר בתיקי סמי פיצוציות.

<משה מרציאנו: שוב, הבעייתיות שאתה מציג כאן, אבל אנחנו מדברים על ההיבט העקרוני.

<משה מרציאנו: סד הזמנים הוא סביר.

<משה מרציאנו: כפי שאמר סוני מעצר הוא לא עונש.

<משה מרציאנו: המחוקק קבע שברירת המחדל היא כאשר בית המשפט מגיע - - -

מוחמד ברכה: לאדם חף מפשע כשזה יתברר שהוא חף מפשע, עבורו זה יתברר כעונש.

מוחמד ברכה: אני יודע שההגדרה על פי החוק אומרת שזה לא עונש.

<משה מרציאנו: לאו דווקא אדוני, אני אומר יותר מזה - - -

מוחמד ברכה: מה, הוא צריך לצאת מהמעצר בשמחה ורינה שהוא בילה כמה ימים שם?

<משה מרציאנו: אני אומר שגם חשוד שיש כנגדו ראיות ובית המשפט מגיע למסקנה שחלופת מעצר יכולה להשיג את מטרת המעצר ולהפיג את מסוכנתנו, בית המשפט חייב לשחרר אותו על פי חוק.

<משה מרציאנו: לכן באותם מקרים בהם למשל מדובר ב-1.3 טון, בכמויות כאלה או בעבריין וכדומה, ברוב המקרים בעייתיות אינה קיימת.

<משה מרציאנו: באותם מקרים בהם חשודים משוחררים בתנאים כאלה ואחרים שמגבילים את חירותם, אני אומר בכול הכבוד, על אף חומרת המעשים והעבירות, זו דרכנו המשפטית, זה מה שהחוק קובע שצריך להיות.

מוחמד ברכה: אתה לא נמצא בתוך הבעיה שאנחנו מתארים.

מוחמד ברכה: אנחנו לא רוצים ליצור מצב בו אנשים ישתחררו בגלל תקלה או פרוצדורה מסוימת בזיהוי החומר.

מוחמד ברכה: אנחנו נמצאים שם.

מוחמד ברכה: לכן השילוב בין התפקיד שלכם, תפקיד המשטרה והמעבדה הוא קריטי בעניין זה.

מוחמד ברכה: אני לא רוצה לשנות סדרי עולם בעניין זה ואני לא מבקש שתקופות המעצר ישתנו אלא דווקא ללכת לכיוון של מכשור חדיש ביותר, או שתהייה יותר ממכונה אחת.

מוחמד ברכה: שלאוטובוס תהייה גם דלת אחורית וגם דלת קדמית ולא רק דלת אחת.

מוחמד ברכה: לכן לא כל הנושא נמצא איפה שאתם נמצאים.

<יפעת רווה: כשנאמר שמעצר הוא לא עונש, בוודאי הוא לא פרס, הכוונה שהוא לא אמור להיות עונש אם יש חלופה.

<יפעת רווה: כמו שאדוני אמר, אדם גם יכול להתגלות כחף מפשע.

<יפעת רווה: אני חושבת שצריכה להיות הסכמה שלנו אין מטרה כללית שאומרת שכמה שיותר לעצור.

<יפעת רווה: יש מטרה להביא עבריינים לדין ולהעניש אותם על פי דין שזה עונש המאסר.

<יפעת רווה: המעצר הוא אמצעי.

<יפעת רווה: אם יש חלופות, אנחנו צריכים לקבל נתונים כדי לראות שההחלטות כן מוצדקות או לא מוצדקות, אבל יש גם הפרדת רשויות.

<יפעת רווה: יש את התביעה שדורשת ויש את בית המשפט שמחליט.

<רוני ברקוביץ: הוזכר קודם על תפיסת ה-3.5 טון של' סמי פיצוציות' שנתפסו בבאר שבע.

<רוני ברקוביץ: אני רק רוצה לומר שאני וברק מיד אחרי הדיון נוסעים לבית המשפט בבאר שבע לתת עדות בתיק הזה לגבי החומרים שנתפסו שם.

<רוני ברקוביץ: לגבי גופו של עניין, גם ברק, גם אלינה וגם אנוכי בעצם את קוראים את החומרים שאהוד שולח ואת חוות הדעת המשפטיות.

<רוני ברקוביץ: בעדינות, אלו חומרים סופר מסוכנים.

<רוני ברקוביץ: יש עניין עם ההגדרות כי זה לא מוגדר כרעל או משהו כזה, בסופו של עניין כולם נכנסים ל"פקודת הסמים" ואנחנו רואים שהחומרים הללו גם במינונים מאוד מאוד קטנים הם נורא מסוכנים ובעלי פוטנציאל לגרום לתופעות לוואי ולמוות.

<רוני ברקוביץ: עמדתנו, אנחנו כן תומכים להתאים את זמני המעצר לאלה של סמים מסוכנים.

<מאיר שרעבי: אני עובד בעיריית תל אביב.

<מאיר שרעבי: בארץ לנו יש בעיה מקצה לקצה בנושא הפיצוציות.

<מאיר שרעבי: איבדנו את ההרתעה בנושא.

<מאיר שרעבי: סוחרים מרגישים ממש חופשיים.

<מאיר שרעבי: בחניה שלי איפה שאני מחנה את האוטו הם מדביקים את זה על המכוניות, יש שיווק וניירות גלגול במתנה, מבחנה ושתי שקיות וגם משלוחים עד הבית ללקוח ממש חינם.

<מאיר שרעבי: אני מתעסק בטיפול במכורים, היום כ- 70% מאלה שמגיעים לטיפול משתמשים בסמי הפיצוציות.

<מאיר שרעבי: יש בעיה בעניין המעבדה, היה אפשר לפתוח עוד שתיים-שלוש מעבדות כדי לתת מענה.

<מאיר שרעבי: אני חושב כשעושים את הבדיקה ומגלים את החומר ויודעים מה יש בפנים, אולי כדאי ניתן לפרסם לציבור כדי שהנוער או ההורים של בני הנוער ידעו מה יש בחומר.

<מאיר שרעבי: אני יודע שיש לנו הרבה סוגי רעלים של כל מיני חומרים שמרססים על החומרים האלה, יש מקרים שאנשים מתים תוך שבועיים.

<מאיר שרעבי: הם חולטים את העלים במים ואז הם מזריקים את זה ומתים.

<מאיר שרעבי: המכה הכי גדולה והמצערת היא שבני הנוער אצלנו בבית "אל-סם" התייחסו לתופעה ואומרים שהיום רוב בני הנוער משתמשים בזה, זה זול, זה זמין, הם לא פוחדים.

<מאיר שרעבי: הנה הכתבה ששלחתי גם אליכם על משלוח חופשי-חופשי של המנות.

מוחמד ברכה: אנחנו לא מטפלים כעת במכלול הבעיה.

מוחמד ברכה: אנחנו ממוקדים בעניין המעצר.

<מיכל רוטנברג: המעבדה שלנו בעצם מקבילה,לא מקבילה למעבדה של דוקטור אהוד וולף.

<מיכל רוטנברג: אנחנו מבצעים בדיקות סמים בעיקר בנוזלי גוף.

<מיכל רוטנברג: אנחנו בודקים אם האדם צרך את הסם.

<מיכל רוטנברג: עבור צה"ל אנחנו בודקים גם את החומרים עצמם.

<מיכל רוטנברג: כלומר מה שהחיילים, מצ"ח, (משטרה צבאית חוקרת) מצאו והביאו אלינו למעבדה.

<מיכל רוטנברג: אני אתייחס קודם כל לסמים בכלל.

<מיכל רוטנברג: לגבי הסמים בכלל, אין בעיה.

<מיכל רוטנברג: אנחנו יודעים לזהות אותם גם בחומר עצמו וגם בנוזל הגוף.

<מיכל רוטנברג: לגבי 'סמי פיצוציות' כאן יש איזו תפנית, יש איזו בעיה שהיא בעיה ביולוגית אנליטית.

<מיכל רוטנברג: סם שהוא נצרך הוא נכנס לגוף, הוא יוצא מהגוף בצורתו המקורית או בצורה חדשה, הגוף משנה אותו.

<מיכל רוטנברג: בכבד, בכליות הוא עובר איזה שינוי כימי ומקבלים חומרים אחרים, תוצרי חילוף חומרים.

<מיכל רוטנברג: עבור סמים ותיקים אין שום בעיה, זה מבוסס בספרות, כולם מכירים, יודעים, אם אתה לוקח קנביס אתה יכול להפריש לשתן גם קרבוקסיל, ..., אתה יודע את זה ואתה מחפש את החומר.

<מיכל רוטנברג: כך גם לגבי כמה סמים אחרים.

<מיכל רוטנברג: לגבי 'סמי פיצוציות', כשדיברנו על משפחה של ה"חגיגת" לסוגיה, כל מיני סמים מעוררים, שוב לא הייתה בעיה כי בשתן של נער, חייל וכל אחד שלקח את הסם מוצאים גם את החומר המקורי.

<מיכל רוטנברג: כשהגענו לקנביסים הסינתטיים, "נייס גיא" והחומרים החדשים שישנים, עכשיו זו בעיה כי מסתבר שהגוף שלנו משנה אותם לגמרי.

<מיכל רוטנברג: מה שיוצא לשתן של האדם הזה הם רק תוצרי חילוף חומרים.

<מיכל רוטנברג: בעיקרון צריך לעשות איזה מחקר ולראות לגבי כול חומר מה צריך לצאת לשתן.

<מיכל רוטנברג: החומרים האלה משתנים כל הזמן והם יוצאים משימוש כי יש משחק חתול ועכבר.

<מיכל רוטנברג: דוקטור סגן ניצב וולף יודע את זה, ברגע שהחומר נכנס ל"פקודת החומרים המסוכנים" הוא פסה, הוא כבר לא מעניין אף אחד ואז יש חומר חדש ולא מספיקים.

<מיכל רוטנברג: גם בעולם אין מספיק מידע, יש קצת מידע על תוצרי חילוף חומרים רק לגבי מספר חומרים כאלה, אבל הם כבר לא חומרים בעלי עניין, זה לא מה שיש היום בשוק.

<מיכל רוטנברג: כאן בעצם אנחנו לא יכולים לתת מענה בין נוזל הגוף של האדם.

<מיכל רוטנברג: אנחנו כן יכולים לזהות את החומר.

<מיכל רוטנברג: זה במקביל למה שנעשה במעבדה של דוקטור וולף.

<מיכל רוטנברג: כלומר, אנחנו יכולים לקחת חומר ולנסות לחפש אותו.

<מיכל רוטנברג: כאן המגבלות כפי שנאמר קודם ואין טעם לחזור עליהם אלא בקצרה.

<מיכל רוטנברג: יש בעיה של משאבים אם צריך לעשות את כל הבדיקות נורא מהר ולגמור אותם בזמן, צריך שיהיו מספיק מכשירים ומספיק עובדים וזה אומר מספיק מקום איפה לשים את הדברים האלה.

<מיכל רוטנברג: מעבר לזה, היות והחומרים האלה מתחדשים כל הזמן, אז השקעתי את כל המשאבים וקיבלתי איזו תוצאה, אתה לא בטוח מה אתה רואה, אולי זה בכלל חומר חדש שלא ראית קודם, אולי יש כל מיני ארטיפקטים וצריך לנתח את זה.

<מיכל רוטנברג: כאן הזמן הוא הגורם המגביל.

<מיכל רוטנברג: לא יעזור שום דבר, צריך להשקיע את הזמן כדי להוציא ממצא מהימן.

<מיכל רוטנברג: עדיף ממצא מהימן מאוחר יותר מאשר איזה ממצא שהוא לא בעל בערך שיוצא בזמן.

מוחמד ברכה: יש שיתוף פעולה עם דוקטור וולף?

<מיכל רוטנברג: כן.

<מיכל רוטנברג: יש שיתוף פעולה.

<מיכל רוטנברג: אנחנו כל הזמן בקשרי - - -

מוחמד ברכה: את האוטובוס המלא שלו אתם יכולים לקחת?

<מיכל רוטנברג: האוטובוס שלנו, לאהוד וולף יש אוטובוס, לנו יש מונית או מיני בוס.

<מיכל רוטנברג: זה יותר קטן.

<מיכל רוטנברג: אנחנו יכולים לקחת ממנו קצת.

<מיכל רוטנברג: אבל גם הזמנים שלנו הם לא שלושה ימים.

<מיכל רוטנברג: כשמגיע מוצג מהצבא, הזמן הממוצע בו אנחנו יכולים להוציא תשובה זה בין שבוע לשבועיים.

<מיכל רוטנברג: גם דוקטור ברקוביץ שולח אלינו לפעמים מוצגים שהם תופסים.

<מיכל רוטנברג: שוב, זה גם עניין של מזל, זה חומר שמוכר, כי זה חומר שאנחנו נתקלנו בו קודם ואז זה ילך אולי יותר מהר.

<מיכל רוטנברג: אם זה חומר חדש צריך לנתח את זה וזה לוקח זמן.

<מיכל רוטנברג: בהחלט יש שיתוף פעולה עם כל הגורמים שיושבים כאן.

<ברק שפירא: ברשותך, אני אוסיף את האוטובוס שלנו, של האגף, כנראה שלכל אחד יש אוטובוס.

<ברק שפירא: זה נכון.

<מיכל רוטנברג: משרד התחבורה לא הוזמן לישיבה וזה חבל.

<ברק שפירא: זה נכון שאהוד ומיכל לעיתים מזהים את החומר ויודעים את שמו, אבל כמובן שאחר כך לבית המשפט צריך להגיש חוות דעת על המסוכנות שלו.

<ברק שפירא: חוות הדעת הזאת תלויה בתוקף אמפירי או חומר מחקרי או חומר קליני שמופיע, ממש חומר אמפירי על דיווח על אשפוזים, דיווח ממרכזי הרעלות.

<ברק שפירא: אתה לא יכול סתם לקחת חומר ולהגיד שהחומר הזה מסוכן על סמך העובדה שהם גילו אותו.

<ברק שפירא: יש את הנדבך הזה שהוא נדבך מאוד חשוב ואחר כך הוא מגיע לבית המשפט.

<ברק שפירא: אני מניח שזה מגיע אחרי תקופת המעצר, אבל כאן הוא מרכיב מאוד חשוב.

<שירי לנג: אני מהנהלת בתי המשפט.

<שירי לנג: אנחנו בהחלט מבינים את הקושי שנציגי המשטרה מעלים כאן.

<שירי לנג: אבל בסופו של דבר תקופת המעצר נקבעת בהחלטה שיפוטית.

מוחמד ברכה: שמת לב שהייתה ביקורת מרומזת.

<שירי לנג: כן, יכול להיות ולכן אני רוצה להתייחס - -

מוחמד ברכה: בלשון עדינה.

<שירי לנג: בסופו של דבר מדובר בהחלטה שיפוטית.

<שירי לנג: לנוכח העיקרון עצמאות השיפוטית הדרך היחידה להשפיע על החלטות השופטים היא באמצעות גורמי התביעה שמופיעים בפני השופט.

<שירי לנג: הם מנסים לשכנע אותו בצורך בתקופת המעצר.

<שירי לנג: הם מניחים בפניו את התשתית העובדתית, משפטית שקובעת מבחינתם את תקופת המעצר.

<שירי לנג: אני חושבת שהרבה מהדברים שנאמרו כאן הם דברים שנשמעים, לי לפחות, הם דברים נכונים שצריכים להיטען בפני השופט שיושב בתיק ונדרש לעשות את האיזונים.

<שירי לנג: ככול שגורמי התביעה אינם שבעי רצון מהחלטה שהתקבלה, על פי שיטת המשפט שלנו צריכים להגיש ערעור על החלטה.

<שירי לנג: אין לנו דרך אחרת להשפיע על השופטים, גם לא אנחנו.

<שירי לנג: בהנהלת בתי המשפט לא רוצים להשפיע על החלטות השופטים נוכח עיקרון עצמאות שיפוטית.

מוחמד ברכה: אם אין למישהו להוסיף משפט חשוב אנחנו נסיים ואני אסכם.

מוחמד ברכה: אני אתחיל מהסוף.

מוחמד ברכה: כמובן שאנחנו לא רוצים להחליט במקום שופטים ולא רוצים להשפיע על החלטות שופטים.

מוחמד ברכה: אני חושב שהפעלת הרשויות בעניין הזה היא מאוד חשובה וגם בכול עניין בכלל.

מוחמד ברכה: לדעתי יש מקום שהמודעות של מערכת המשפט למסוכנות של התהליכים שאנחנו מתארים כאן תהייה גבוהה יותר, אני לא יודע איך עושים את זה.

מוחמד ברכה: היות ויש נציגה של הנהלת בתי המשפט, אני חושב שיש מקום להעלות את הסוגיה הזאת.

מוחמד ברכה: לראות איך אתם בתוך המערכת מגבירים את מודעות השופטים כדי לתת אפשרות למשטרה למצות את הבדיקה, כמובן מבלי לפגוע בחירותו של אדם באופן שרירותי וכדומה.

מוחמד ברכה: אנחנו לא חייבים תמיד לחזור על אותו משפט, אבל זה משפט חשוב.

מוחמד ברכה: אין מחלוקת על המסוכנות של אותם אנשים שיכולים להשתחרר, הוא גם יכול לחזור לעשות שוב.

מוחמד ברכה: זה גם מסרבל לאחר מכן גם לפגוע בהליך המשפטי או מיצוי המשפט.

מוחמד ברכה: אין ספק שיש כאן מצב שיש לתת עליו את הדעת והוא שיש אנשים שבעליל הם עבריינים שמפיצים 'סמי פיצוציות' שמשתחררים בגלל פרוצדורה או בעיות אדמיניסטרטיביות או מעבדתיות.

מוחמד ברכה: אני מציע שתבואו בדברים עם המשטרה לראות מה ניתן לעשות בתחום החקיקה.

מוחמד ברכה: הוועדה תפנה לשר לביטחון פנים על מנת לבחון את האפשרות במסגרת התקציב, כל אחד יגיד תקציב, גם לשכלל את הכלים וגם להוסיף עוד דלת לאוטובוס.

מוחמד ברכה: אני לא יודע איך עושים את זה.

מוחמד ברכה: אם יש כסף לדעתי זה יסתדר.

מוחמד ברכה: הבעיה היא בעיה רצינית, אומנם היא ממוקדת ומצומצמת, אבל היא בעיה רצינית.

מוחמד ברכה: אני מודה לכולם ומקווה שנצליח לקדם בפועל את העניין הזה.

מוחמד ברכה: תודה רבה לכם.