הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק השידור הציבורי, כנסת 19, פרוטוקול מספר 11, 2014-06-26 09:00

קארין אלהרר: בוקר טוב.

קארין אלהרר: אנחנו פותחים את הישיבה.

קארין אלהרר: היום יום חמישי, ה-26 ביוני 2014.

קארין אלהרר: אתמול סיימנו את הדיון באמצע סעיף 49 שעוסק בעובדים ואני רוצה לרגע לעשות אתנחתא.

קארין אלהרר: זימנו היום שוב את מר רם לנדס.

קארין אלהרר: אני חושבת שאחת ההערות שעלו כאן

קארין אלהרר: במהלך הדיונים היא מעמדו של מנהל חברת החדשות, איך צריך להתייחס אליו והאם צריך לתת לו הגנות כאלה ואחרות על מנת שבאמת נוכל לוודא שהחדשות הן חדשות אמינות, ביקורתיות וכולי.

קארין אלהרר: מאוד הייתי שמחה לשמוע ממך, מר לנדס, האם אתה רואה צורך בעיגון הסמכות, בעיגון התפקיד של מנהל חברת החדשות, האם יש חשש בהתנהלות בינו לבין המנכ"ל ובכלל את המשנה לגבי העניין הזה.

<גדי בן יצחק: סליחה, ביקשתי לומר דברים קצרים כעובד וכעיתונאי ארבעים שנים.

<גדי בן יצחק: זה בדיוק לעניין הזה.

קארין אלהרר: בבקשה.

<גדי בן יצחק: סליחה שאני נראה מתפרץ ונראה צבוע מלכתחילה בצבע המקצוע שלי במקום שבו לטעמי אני משרת את המדינה ואת האזרח.

<גדי בן יצחק: מה לעשות, אני גם עובד ולא רק משרת שם.

<גדי בן יצחק: הצורה בה מתנהל הדיון על חוק חדש, נחוץ לדעת בית המחוקקים, החוק והדיון, היא מקוממת מן הצד, וקודם כל כעיתונאי.

<גדי בן יצחק: אני חושב שאני צריך להישמע.

<גדי בן יצחק: אני עקבתי אחרי מספר חוקים ולא כולם נגעו עד כדי כך ללב הוויכוח הדמוקרטי של המדינה, לזכות האנשים לקבל אינפורמציה או לא שהיום לדעת הרוב הוא פגום וצריך לתקן או לא.

<גדי בן יצחק: השאלה היא איך מתקנים.

קארין אלהרר: ההערה נשמעה.

<גדי בן יצחק: זה היה דבר אחד.

<גדי בן יצחק: שנית, כעובד וכמשתתף בעניין הזה, זה פשוט בלתי אפשרי מבחינה פיזית להשתתף בצורה הוגנת בעניין הזה ולא רק בגלל עניין של המקומות אלא גם בגלל קוצר הזמן.

<גדי בן יצחק: אני לא חושב - ואני משאיר את זה באמת רק לנוהל – שחברי הכנסת נותנים מספיק עניין בהשתתפות בדיון הזה למפלגותיהם, והטענות הן לא לגברתי אלא לכנסת כולה.

<גדי בן יצחק: אני באמת רוצה שתביני.

<גדי בן יצחק: אלה לא טענות אישיות אלא אלה טענות מן הלב ולא רק מן הלב אלא מהראש של ארבעים שנים במקצוע.

<גדי בן יצחק: זה לא יתכן.

<גדי בן יצחק: אחרון חביב.

<גדי בן יצחק: כאשר מגיעים לסעיפים עליהם את מדברת, לשמוע כל פעם רק פירוש או הבנה מקצועית רק של צד אחד, הצד שהביא את החוק.

<גדי בן יצחק: זה לא דיון הוגן.

<גדי בן יצחק: את לא שמעת ישירות ובאופן בלתי אמצעי – לא באמצעות האדון הנכבד שמבין מקצוע – את דעת העוסקים במלאכה למקצועותיהם.

<גדי בן יצחק: תודה רבה.

קארין אלהרר: אני חושבת שאתה טועה.

<גדי בן יצחק: אני מבין שאת שומעת את זה בצד אבל לא לפרוטוקול ולא כמו שצריך.

קארין אלהרר: גם לפרוטוקול, אבל תודה על ההערה.

קארין אלהרר: מר לנדס, בבקשה.

קארין אלהרר: בוקר טוב אדוני השר.

<רם לנדס: בוקר טוב.

<רם לנדס: אני אומר שאני לא מייצג כאן את עמדתי הפרטית.

<רם לנדס: אני עמדתי בראש ועדה ציבורית שיש בה הרבה אנשי מקצוע וכפי שציינת כבר בעבר, אם נאסוף את ההכשרות המקצועיות הרלוונטיות של כל אנשי הוועדה, נגלה מאות שנים של מקצוע וניסיון שרלוונטיים לתחום בו כרגע אנחנו עוסקים.

<רם לנדס: לגבי הנושא של מנכ"ל – בעצם זה לא מנכ"ל אלא ראש חטיבת החדשות – שאי אפשר לנתק אותו מסמכויותיו של מנכ"ל רשות השידור.

<רם לנדס: אלה שני נושאים שכרוכים זה בזה.

<רם לנדס: הועדה דנה באופן מעמיק בנושא של סמכויות מנכ"ל רשות השידור, בעיקר נוכח ההחלטה או הרצון לאפשר גם לאנשים שלא באו מתחום התקשורת להתמודד על התפקיד הזה כדי לייצר ניהול מקצועי ברשות השידור.

<רם לנדס: המסקנה פה אחד של הוועדה, אחרי דיונים מעמיקים, הייתה שארגון צריך להתנהל בצורה היררכית ברורה, בפירמידה חד משמעית, ובראש הפירמידה עומד אדם אחד שלו יש את הסמכות וגם את האחריות.

<רם לנדס: אי אפשר לייצר מבנים שסותרים את המבנה הניהולי הפשוט הזה מן הטעם שברגע שאתה מייצר סמכויות מקבילות, אתה מייצר את המעיין ממנו נובעים ניגודי העניינים וניהול בעייתי שמוביל אחר כך לתרבות ארגונית קלוקלת.

<רם לנדס: תפקידו של מנכ"ל רשות השידור וסמכויותיו ואחריותו הם להיות העורך הראשי במובן הזה שאם רשות השידור בחטיבת החדשות שלה מפרסמת לשון הרע, הוא יכול להיתבע באופן אישי על לשון הרע וגם הארגון שהוא עומד בראשו יכול להיתבע על לשון הרע.

<רם לנדס: כיוון שיש לו אחריות, הוא צריך שתהיה לו גם הסמכות.

<רם לנדס: אי אפשר להקל ראש בחשיבות של המוצר שרשות השידור מייצרת, והמוצר שרשות השידור מייצרת הוא תוכן בין אם זה בתחום החדשות או בתחומים אחרים אבל בכל ארגון שמייצר מוצר, למנכ"ל יש אחריות על המוצר אותו מייצרים ולא היינו רוצים שמנכ"ל של חברה שמייצרת מזון לתינוקות שיכולים למות, לא תהיה לו אחריות על המוצר שלו.

<רם לנדס: לכן אי אפשר לקחת את הסמכויות של מנכ"ל רשות השידור ולכן הוא העורך הראשי גם בתחום החדשות כי החדשות מקרינות על המוצר שלו והוא אחראי על המוצר גם באופן אישי וגם כאחריות ניהולית שילוחית.

<רם לנדס: השאלה האם צריך לייצר הגנות מיוחדות למי שעומד בראש חטיבת החדשות, היא שאלה נוספת, מעבר לשאלת הסמכויות, וכאן אפשר ללמוד מדברים שנעשו גם בשוק הפרטי וגם בחברות חדשות שהן במבנה ארגוני נפרד מהארגונים בתוכם הן עובדות וההגנות הן לא מסוג הסמכויות כי ברגע שאתה מתחיל לשבש את המבנה ההיררכי הברור, זה פתח לאין סוף בעיות.

<רם לנדס: הסמכויות הן מתחום מינויים ופיטורים ואת הדברים האלה אולי אפשר לאמץ, כמו למשל שפיטוריו של ראש חטיבת החדשות יהיו כרוכים ברוב מיוחד בדירקטוריון, שתקופתו תהיה קצובה או דברים מהסוג הזה, אבל בשום פנים ואופן לא הייתי ממליץ לוועדה לשנות את המבנה הארגוני הפשוט, ההיררכי והמתבקש שבו בראש מערכת יש קודקוד אחד שיש לו את הסמכות וגם את האחריות.

קארין אלהרר: לתפיסתך, מי אמור למנות את מנהל חטיבת החדשות?

<רם לנדס: כפי שכתבנו, ועדת האיתור שמורכבת מחברי דירקטוריון ומנכ"ל רשות השידור.

עיסאווי פריג': רם, אני רוצה להבין את זה לעומק.

עיסאווי פריג': המודלים הקיימים בערוץ 2 ובערוץ 10 וקיום חברות חדשות, הם מודלים מצליחים.

עיסאווי פריג': מספקים לנו חדשות לתפארת.

עיסאווי פריג': למה המודלים האלו, אתה אמרת שבשום פנים ואופן אתה מתעקש שתהיה חטיבה.

עיסאווי פריג': אני רוצה להבין יתרונות וחסרונות של הפעלת החדשות על ידי חברת חדשות.

עיסאווי פריג': הדבר השני שרציתי לציין.

עיסאווי פריג': אמרת במהלך דבריך שאתה מדבר על יצור מוצר.

עיסאווי פריג': התפיסה היא תפיסה עסקית-כלכלית.

עיסאווי פריג': אתה מדבר בתחום מוצר וניהול, אבל המוצר שאני עכשיו דן בו הוא מוצר חופש הביטוי.

עיסאווי פריג': אני דן במוצר שהוא רשות ציבורית.

עיסאווי פריג': אני לא דן בקפה ובתה אלא אני דן במוצר מסוג אחר שמחייב מאפיינים ואמות מידה אחרים כדי לקבוע אותו.

עיסאווי פריג': הגישה שאתה מציג כגישה כלכלית לאורך כל הדיון, זה טוב אבל זה מציק לי כי לשם שמו של החוק הזה, שידור ציבורי, איך זה יסתדר עם הניהול העסקי?

עיסאווי פריג': תמיד נושא השידור הציבורי והעצמאי הבלתי תלוי לא נמצא כחלק מקבלת ההחלטות של סוגיית המוצר.

<רם לנדס: כמובן שסמנטיקה זה דבר שאפשר לדון בו עד אין סוף, אבל בסופו של דבר הזכות לחופש דיבור אינה שונה מהזכות לחיים.

<רם לנדס: אני האחרון שאקל ראש בזכות חופש הדיבור ובצורך לשתף מציאות בצורה הוגנת וראויה.

<רם לנדס: אני חושב שהתכנסנו לשבת בוועדה הזאת ולהקדיש ממרצנו וכוחנו רק מתוך המחויבות העמוקה לצורך לייצר שידור ציבורי ראוי עם חופש ביטוי ושישרת את הציבור במדינת ישראל בצורה ראויה לאורך השנים הבאות וגם בעוד ארבעים וחמישים שנים.

<רם לנדס: אין על זה מחלוקת בכלל.

<רם לנדס: אני רק אומר שלפעמים כוונות טובות מובילות למבנים שבסופו של דבר מתנפצים לנו בפנים והניסיון מלמד שכאשר אתה מתחיל להעמיס כל מיני כוונות על משהו שהוא צריך להיות מאוד פשוט, התוצאה היא מאוד גרועה.

<רם לנדס: קשה לגזור למשל מהמבנים של חברות החדשות בערוצים המסחריים – שאגב, חברת החדשות הנפרדת בערוץ 2 נולדה בחוק הרשות השנייה בגלל שערוץ 2 חולק לשלושה זכיינים שונים ואף אחד מהם לא היה יכול להחזיק וערוץ 10 העתיק את המבנה הזה ובהכרח בסופו של דבר, מה שקרה, מה שקורה בפועל, כמי שהקים את החדשות בערוץ 10, זה שהחדשות בערוץ 10 הן חלק אינהרנטי מתוך המבנה הניהולי של הערוץ ומנכ"ל חדשות 10 כפוף למנכ"ל הערוץ, גם אם החוק יגיד אחרת עד מחר, כי כך החיים מתנהלים.

מיקי רוזנטל: נציג הציבור צריך להצביע על הדחתו של המנכ"ל.

<רם לנדס: לכן הלכתי לכיוון הזה שאמרתי שגם את זה אפשר להעתיק משם, זה דבר שכן אפשר להעתיק, בו אתה מייצר הגנה למי שאחראי.

גלעד ארדן: מי ממנה את נציגי הציבור בדירקטוריון חדשות 2 ו-10?

גלעד ארדן: הרשות השנייה.

גלעד ארדן: מי ממנה את נציגי הרשות השנייה שבוחרת אותם?

גלעד ארדן: השר והשר לבדו.

גלעד ארדן: הפלא ופלא, אנחנו מספרים כמה הן עצמאיות אותן חברות החדשות.

גלעד ארדן: החיים יותר חזקים.

מיקי רוזנטל: בפעם הראשונה שהוא עמד במבחן בחדשות 10 סביב ההתנצלות של אדלסון, שעמד בראש הדירקטוריון איש שמבין בעסקים - המודל כשל.

גלעד ארדן: מכל כך הרבה שנות שידורים לוקחים מקרה אחד שאני לא יודע להחליט אם הוא כשל או לא כשל.

מיקי רוזנטל: הוא כשל.

גלעד ארדן: התחקיר של דרוקר כשל או לא כשל?

גלעד ארדן: לקחת עכשיו מקרה אחד ומזה מסקנה.

מיקי רוזנטל: בוא נחדד את זה.

מיקי רוזנטל: יוצא שרם ואני אמרנו פחות או יותר אותו הדבר.

מיקי רוזנטל: הדואליות המתבקשת הזאת שאנחנו מבקשים לעצמנו גם מנהל מופלא, איש עם ניסיון ניהולי, וגם איש של תוכן, ואם שני הדברים יוכלו להתקיים באיש אחד, מה טוב, אבל אם יקרה מקרה ולא יימצא השילוב המופלא הזה ויבוא איש תוכן, אני פחות מוטרד מהמצב ההפוך שיבוא איש ניהול שצריך לקבל החלטות של תוכן וזה לא בדיוק המקצוע העיקרי שלו.

מיקי רוזנטל: הניסיון מלמד, לפחות בתקופות שאני מכיר, כאשר עמד בראש דירקטוריון איש עסקים, הוא רואה את העולם דרך הפריזמה של איש עסקים וזאת לא פריזמה יותר טובה או רעה מעיתונאי או מאיש תוכן חלילה אלא כל אדם יכול לראות את העולם ממקום הימצאו וגובה קומתו.

מיקי רוזנטל: זה לא אומר שום דבר רע על איש ניהול.

מיקי רוזנטל: בהינתן המצב הזה, אמרתי שלדעתי, בגלל האפשרות שיכול להיות איש תוכן, שמנכ"ל חטיבת החדשות צריך לקבל לפחות איזושהי רשת ביטחון מסוימת, לאו דווקא להעתיק את זה מהמודל של ערוץ 2 – אני לא בטוח שזה המודל הנכון – אבל איזשהו סוג של רשת ביטחון ששומרת עליו.

מיקי רוזנטל: אני חושב שאתה אמרת את זה בהיסח הדעת אפילו שגם בעיניך זה לא משהו שהוא לא מקובל.

<רם לנדס: אני לא אומר בהיסח הדעת.

מיקי רוזנטל: אמרת את זה בכוונת מכוון.

מיקי רוזנטל: סליחה.

<רם לנדס: אני אדגיש את העניין.

<רם לנדס: אני חושב שהגנות או לא הגנות לא צריכות לבוא בתחום הסמכויות.

<רם לנדס: מבנה הסמכויות צריך להיות מאוד ברור והסמכויות של העורך הראשי ושל מנכ"ל רשות השידור.

מיקי רוזנטל: לא טענתי.

מיקי רוזנטל: אני אמרתי משהו אחר.

<רם לנדס: בוא ניישר את העניין.

<רם לנדס: החוק שמשקף את המלצות הוועדה מניח הנחה ערכית שאומרת שהתפקיד הראשון והמהותי ביותר של רשות השידור הציבורי הוא שיקוף מציאות ויצירת אפשרות לאזרח בישראל לקבל תמונת מצב מורכבת של החברה בישראל על כל מורכבויותיה.

<רם לנדס: זאת המטרה הראשונה של השידור הציבורי.

<רם לנדס: ולכן השידור הציבורי שומר בתוכו את כל מה שקשור לתחום האקטואליה והחדשות והוא מפיק אותן.

<רם לנדס: אי אפשר לקחת את התחום המרכזי של השידור הציבורי, החשוב ביותר מבחינה ציבורית, ולהתחיל להוציא אותו מתוך הסמכויות הניהוליות של השידור הציבורי.

<רם לנדס: הרי זה מהותו של השידור הציבורי ובשביל זה אנחנו רוצים שידור ציבורי, בעיקר בשביל זה.

<רם לנדס: נכון שהשידור הציבורי צריך גם לתמוך ביצירה הישראלית וכן הלאה וכן הלאה, אבל אם אני צריך להגיד מה הדבר החשוב ביותר בשידור הציבורי, זה תחום החדשות והאקטואליה.

<רם לנדס: לכן אי אפשר להתחיל להתעסק עם התחום הזה ולהגיד שאנחנו נפריד אותו מתחום הפעילות של השידור הציבורי.

מיקי רוזנטל: לא הייתה כוונה להפריד.

מיקי רוזנטל: אני גם לא הצעתי זאת.

<ברוך אסקרוב: איך זה תנאי זכות ולא תנאי חובה?

<ברוך אסקרוב: אם זה הדבר הכי חשוב בארגון, איך זה מופיע כדרישת זכות?

<רם לנדס: מה דרישת הזכות?

<ברוך אסקרוב: היותו איש תוכן, היותו איש עיתונות.

<ברוך אסקרוב: זה לא אליך אלא אל המחוקקים.

קארין אלהרר: ברוך, אני מבקשת, אל תתפרץ.

קארין אלהרר: אני חושבת שמתוך הדברים שמר לנדס העלה, יש כאן איזושהי הבנה ברורה שכן צריך להגדיר את מנהל חברת החדשות.

<קריאה: לא, אני מבקש, זה לא מנהל חברת החדשות.

<קריאה: זאת סמנטיקה שלקוחה מהערוצים המסחריים והיא לא רלוונטית לשידור הציבורי.

<קריאה: זה ראש חטיבת החדשות המאוחדת שכוללת את הרדיו, הטלוויזיה ואינטרנט.

<קריאה: הוא כפוף למנכ"ל רשות השידור, הוא כפוף להנהלת רשות השידור במבנה היררכי ברור.

קארין אלהרר: ברור.

קארין אלהרר: זאת הייתה טעות סמנטית שלי ואני מתנצלת.

קארין אלהרר: ראש חטיבת החדשות המאוחדת.

קארין אלהרר: צריך לקבל איזשהו ביטוי בחוק וגם איזושהי הגנה, לא לשנות את המבנה ההיררכי אבל עדיין כן לקבל איזושהי הגנה על מנת שיוכל לבצע את תפקידו נאמנה בעניין הזה.

נחמן שי: בוקר טוב.

נחמן שי: אני חושב שלשיטה החדשה הזאת של התאגיד שאני לא כל כך מתלהב ממנה אבל כנראה היא הולכת להתרחש, עדיף לפצל.

נחמן שי: זה גם מבוסס על הניסיון ההיסטורי שאני לפעמים מדבר בשמו.

נחמן שי: אני חושב שעדיף שיעמוד בראש הרשות אדם שהאוריינטציה שלו היא יותר ניהולית ואפילו עסקית, כי בסוף אנחנו מדברים על הרבה מאוד כסף, ולידו יתייצב מישהו שעיקר מיומנותו היא מקצועית והוא יוכל להיות הגורם המשפיע והמוביל בתחום של התכנים, גם בטלוויזיה וגם ברדיו אחרי שהרדיו יקבל את מקומו בחוק כמו שצריך.

נחמן שי: אולי גם נחשוב אחר כך על דרגים אחרים.

נחמן שי: זה לא בא במקום אותה דמות מקצועית שתעמוד בראש חטיבת החדשות המאוחדת אבל התאגיד החדש לא יעסוק רק בחדשות אלא הוא יעסוק גם בנושאים אחרים ואמרת עכשיו חלק מהדברים שבחוק.

נחמן שי: אם אני מבין, יש הרבה יותר בחוק שנדרש מהתאגיד הזה לעשות, הרבה יותר מאשר רק חדשות ואקטואליה.

נחמן שי: אם אנחנו באמת עושים כאן שינוי גדול כפי שמתבקש, הפיצול אולי ייצור שני מרכזי כוח או כובד אבל זה לא בהכרח לרעה.

נחמן שי: הניסיון מלמד שמנכ"ל הרשות בסוף הוא כל כך עסוק בצדדים המינהליים, שהיכולות שלו להשקיע בהיבטים העיתונאיים, מקצועיים ותקשורתיים היא קטנה מאוד עד אפס ואז את מקומו תופסים אנשים אחרים ואידך זיל גמור.

נחמן שי: לכן לפיצול יכול להיות אחד הבשורות המרעננות של התאגיד החדש הזה.

עיסאווי פריג': המנכ"ל גם יעסוק בתכנים אחרים.

עיסאווי פריג': אנחנו מדברים רק על החדשות, על חופש הביטוי.

<רם לנדס: אני רוצה להוסיף עוד כמה מלים.

<רם לנדס: אפרופו שאלתך, אי אפשר להפריד בין תוכן לבין עלות לבין כסף.

<רם לנדס: כל החלטה תכנית, יש לה משמעות כלכלית.

<רם לנדס: כאשר ראש חטיבת החדשות מחליט לשלוח ניידת, יש לזה משמעות כלכלית.

<רם לנדס: כאשר הוא שולח צוות, יש לזה משמעות כלכלית.

<רם לנדס: כאשר הוא מחליט לפתוח גל פתוח ושידור מיוחד, יש לזה משמעות כלכלית.

<רם לנדס: לכן מי שאחראי על הכלכלה, הוא גם אחראי על התוכן כי כל החלטה תכנית, יש לה משמעות כלכלית.

עיסאווי פריג': יהיה לו סמנכ"ל.

<רם לנדס: במקום לייצר מבנים מסובכים שכפי שלמדנו כבר מהעבר הם יוצרים תרבות ארגונית בעייתית ויוצרים מלחמות פנימיות, למי שיש את הסמכות ואת האחריות, הוא זה שמחליט, הוא זה שהוא העורך הראשי גם על פי החוק וגם על פי ההבנה הכי פשוטה.

<רם לנדס: אדם שעומד בראש ארגון אחראי על פעילות הארגון שלו בכל המובנים, כולל במה שהארגון שלו משדר.

<רם לנדס: אם הוא בא מתחום שאיננו תחום החדשות, צריך להסתכל על החוק בצורה הוליסטית, כמכלול.

<רם לנדס: אם הוא לא בא מתחום השידורים או מתחום החדשות או מתחום התוכן, יש לו דירקטוריון ובתוך הדירקטוריון יש אנשים בעלי כשירות מובנית שיכולים לפקח ולעזור לו בתחומים שהוא חלש בהם.

<רם לנדס: יש לו מתחתיו עובדים שהם עובדים בעלי כשירות ספציפית כמו חדשות, כמו דרמה, כמו דוקומנטרי, כמו בידור, והוא נעזר בהם.

<רם לנדס: בסופו של דבר מבנה היררכי של ארגון הוא מבנה היררכי מאוד פשוט.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: יאיר, הערה אחרונה.

<יאיר טרצ'יצקי: שלוש הערות קטנות.

<יאיר טרצ'יצקי: אני ממש חושב שהכיוון הזה הוא הזוי.

<יאיר טרצ'יצקי: זאת אומרת, אני לא מבין איך זה יכול להיות שבקודקוד של מערכת עיתונאית יעמוד לצורך העניין סמנכ"ל הכספים של טבע לשעבר.

<יאיר טרצ'יצקי: זה נראה לי לא סביר שהוא יוכל לבוא לעורך הראשי של העיתון ולומר לו שהם עושים יותר מדי כתבות על הון-שלטון או יותר מדי תחקירים על זכויות עובדים.

<יאיר טרצ'יצקי: זה אדם שאין לו את ההכשרה לעשות את זה, אין לו את המחויבות האתית לעשות את זה.

<יאיר טרצ'יצקי: לא יכול להיות שאדם כזה יהיה הבן אדם שעושה את זה.

<יאיר טרצ'יצקי: אגב, דובר הרבה על חברות החדשות אבל גם בעיתונים המודפסים מאז ומעולם יש מבנה שיש בו הפרדה בין העניין הניהולי לבין העניין העריכתי.

<יאיר טרצ'יצקי: יש מו"ל שעומד בראש העיתון, יש לו מנכ"ל שדואג לכל העניינים.

<רם לנדס: אתה מרוצה מהמבנה הזה?

<רם לנדס: אתה מרוצה מהתוצאה?

<יאיר טרצ'יצקי: אני לא בטוח אם המבנה הזה הוא מבנה מושלם אבל עובדה שזה מבנה שהוא עובד.

גלעד ארדן: רואים שלאף עיתון אין אג'נדה לשום כיוון.

<יאיר טרצ'יצקי: לעורך ראשי מותר שתהיה אג'נדה אבל אי אפשר שהאג'נדה של העיתון תהיה האינטרסים הכלכליים והמסחריים שלו.

<יאיר טרצ'יצקי: אני לא אומר שזה לא קורה, זה קורה, אבל זה מגונה.

<יאיר טרצ'יצקי: מה שנראה לי הזוי זה שדווקא השידור הציבורי בעידן כזה שאנחנו יושבים ורוצים לייצר אותו מחדש, הוא יהיה כוח החלוץ של הטמעת נורמות עיתונאיות לקויות בעיתונות הישראלית.

<יאיר טרצ'יצקי: לא יכול להיות שבראש המערכת העיתונאית הכי חשובה במדינת ישראל יעמוד איש כספים או איש ניהול.

<יאיר טרצ'יצקי: זה פשוט לא סביר וזה הזוי לחלוטין.

<יאיר טרצ'יצקי: העניין כאן הוא לא רק לבסס את המעמד של ראש חטיבת החדשות ולתת לו למנוע את זה שאפשר יהיה לפטר אותו בקלות.

<יאיר טרצ'יצקי: בראש המערכת העיתונאית ברשות השידור צריך לעמוד עיתונאי ואם מר לנדס טוען שליבת העיסוק של השידור הציבורי היא עיתונות, אז בראש השידור הציבורי, כתנאי הכרחי, חייב לעמוד עיתונאי.

<רם לנדס: רק אעיר לך הערה כללית.

<רם לנדס: להשתמש בשמות תואר, לא מחזק את הטיעון שלך.

<רם לנדס: עדיף להשתמש בעובדות ובעניינים קונקרטיים.

<רם לנדס: ככל שמשתמשים יותר בשמות תואר, סימן שהעמדה היא פחות מנומקת.

מיקי רוזנטל: המבנה שרם מציע הוא מבנה מצוין ונכון לכל חברה עסקית אבל זה רק לחברה עסקית.

מיקי רוזנטל: בראש טבע יכול לעמוד – בתשובה לשאלתך – אדם שלא מבין בתרופות כי המטרה של טבע היא לייצר כסף.

קארין אלהרר: לא נכון.

גלעד ארדן: להבריא את הציבור ולייצר כסף.

מיקי רוזנטל: תן לי להגיד משהו ואחר כך תגיד שאתה לא מסכים וזה בסדר.

גלעד ארדן: אני לא אומר שאני לא מסכים.

גלעד ארדן: אני רוצה לעמעם את העמדה.

גלעד ארדן: אתה אומר שטבע, מטרתה רק לייצר כסף.

מיקי רוזנטל: זה נכון לגבי כל חברה עסקית בשוני מהתאגיד שאנחנו מקימים כאן, שהמטרה שלו היא לייצר תוכן.

מיקי רוזנטל: הכסף הוא האמצעי.

מיקי רוזנטל: זה בדיוק הפוך מהתפיסה שמוצגת בדוח לטעמי.

מיקי רוזנטל: אני חושב שצריך, לא בהכרח עיתונאי אלא איש שבא מעולם התוכן, שלא שהניהול לא חשוב אבל לטעמי אם זאת המטרה וההבחנה שלי היא נכונה וזה השוני בינו לבין כל ארגון מסחרי אחר, ראוי שיעמוד איש תוכן בראש הארגון הזה.

מיקי רוזנטל: לא שאני מקל ראש בכשלים הניהוליים שהיו, אבל ראוי שהוא יישא את שני הכובעים.

נחמן שי: אתה מציע פיצול?

מיקי רוזנטל: לא.

מיקי רוזנטל: אני לא מציע פיצול, חס וחלילה.

מיקי רוזנטל: אני בעמדתו של רם שצריך היררכיה מובהקת אבל בראש הארגון חייב לעמוד איש תוכן.

נחמן שי: גם אם יהיו שניים, זה לא אומר שהעורך הראשי לא כפוף למנכ"ל.

נחמן שי: העורך הראשי יהיה כפוף למנכ"ל אבל הוא יהיה בעל הסמכות העיתונאית המרכזית.

נחמן שי: אני לא אומר שצריך כאן מערכת דו-ראשית.

נחמן שי: מספיק היו שם שלושה וחמישה ראשים שניהלו ארגון אחד.

נחמן שי: המנכ"ל הוא המנכ"ל, נקודה, והוא מנהל.

נחמן שי: זה בסדר גמור וכך צריך להיות וצריך לחזק אותו, אבל לידו צריכה להיות סמכות תקשורתית מרכזית כי השילוב של יכולות עסקיות, ניהוליות עם יכולות תקשורתיות, הוא נדיר.

נחמן שי: חוץ מזה, הפריסה היא כל כך רחבה ואתה בונה כאן ואתה מוסיף את המדיה החדשה וכן הלאה וכן הלאה ולכן בוא ניתן מישהו שזה המקצוע שלו, שזה עולם התוכן שלו.

נחמן שי: כך אני חשוב.

נחמן שי: יכול להיות שזה מוסיף עוד תפקיד אבל זה לא מפחית.

נחמן שי: המנכ"ל ימשיך לשאת באחריות המלאה והוא ידווח לדירקטוריון וכל הדברים האלה.

נחמן שי: זה בטוח יקרה.

<רם לנדס: אתה יכול במבנה הארגוני לייצר כמה מנהלים שאתה רוצה, כולל זה שגם בדוח כתבנו שאם מנכ"ל רשות השידור בא מתחום הניהול, רצוי שימנה לעצמו משנה למנכ"ל שבא מתחום השידורים.

<רם לנדס: כתבנו את זה.

<רם לנדס: אבל זה לא נכנס לתוך הסמכויות.

<רם לנדס: צריך להבין שהסמכות של העורך הראשי היא סמכות של העורך הראשי ולא משנה אם לצדו יש מישהו שהוא יותר מומחה ממנו שהוא נעזר בו.

<רם לנדס: הסמכות צריכה להיות בידי גורם אחד.

<רם לנדס: אם מחר חס וחלילה – הרי בדרך כלל במדינת ישראל לא קורים דברים כאלה – קורה איזה אירוע וזמן המסך של השידור הציבורי מופקע לטובת החדשות, המשמעות הכלכלית של זה לגבי השלכות הרוחב של ניהול הארגון היא עצומה.

<רם לנדס: לא יכול להיות שמישהו יקבל החלטות כאלה, חוץ מאשר המנכ"ל.

נחמן שי: למה רק חדשות?

נחמן שי: אתה מתמקד בחדשות אבל זאת קשת הרבה יותר רחבה.

<רם לנדס: אדרבה ואדרבה.

<רם לנדס: יש לו את כל הסמכות ואת כל האחריות על פעילות הארגון שלו ואי אפשר לקחת ממנו סמכויות.

עיסאווי פריג': איזה הגנה בחוק אתה נותן לו?

קארין אלהרר: הנקודה הובהרה.

עיסאווי פריג': מה ההגנה שאנחנו נותנים?

קארין אלהרר: למי?

עיסאווי פריג': למנהל חטיבת החדשות.

עיסאווי פריג': על פי חוק, איזה הגנה אני נותן לו?

קארין אלהרר: דיברנו על זה.

קארין אלהרר: אחת ההצעות שעלתה כאן בשולחן היא שהפיטורים שלו יהיו ברוב של הדירקטוריון למשל.

עיסאווי פריג': לא מספיק.

<רותם אברוצקי: היות ולחטיבת החדשות, ואנחנו לא סתם מתבלבלים כאן בסמנטיקה בין חטיבת חדשות לחברת חדשות.

<גדי בן יצחק: כל הזמן מדברים על חטיבת החדשות.

קארין אלהרר: גדי, אתה לא נואם כאן נאומים.

קארין אלהרר: די.

קארין אלהרר: נגמר.

קארין אלהרר: אני מבקשת שכל אחד יציג את עצמו ויאמר את שמו ותפקידו לפרוטוקול.

קארין אלהרר: אני מבקשת שההערות יהיו קצרות.

קארין אלהרר: אל תנאמו נאומים לאומה אלא תכנסו את ההערה שלכם למשפטים קצרים.

<רותם אברוצקי: אני יושב ראש אגודת העיתונאים בתל אביב.

<רותם אברוצקי: אני אומר שלא סתם אנחנו כאן מתבלבלים בסמנטיקה בין חטיבת חדשות לחברת חדשות.

<רותם אברוצקי: מה שאנחנו שואפים לקבל או אנחנו רוצים, זה באמת ליצור מקום שהוא אוטונומי, חממה של עיתונות.

<רותם אברוצקי: אני אומר את זה בצורה הכי ברורה, שעיתונאים כמו דרוקר ירגישו מאוד בטוחים במקום הזה ולא מאוימים.

<רותם אברוצקי: שירגישו בטוחים.

<רותם אברוצקי: היות ולחטיבת החדשות יש תקציב מגודר וסגור של 160 מיליון שקלים שהוא תקציב נהדר, נדיב מאוד ואפשר לעשות הרבה מאוד בתוך הכסף הזה.

<רותם אברוצקי: אין שום בעיה ליצור הגנה מאוד מאוד הרמטית מפני מנכ"ל שמהניסיון שלנו עד היום ברוב המקרים מנכ"לים שימשו כצנזורים ואנחנו יכולים לתת את הדוגמה מה קרה עם הסדרה שומרי הסף.

<רותם אברוצקי: זה היה ניסיון שבא מלמעלה לצנזר את הסדרה הזאת, והיו עוד סדרות.

גלעד ארדן: אבל היא שודרה.

גלעד ארדן: הפלא ופלא.

<רותם אברוצקי: היא שודרה.

<רותם אברוצקי: כן, היא שודרה.

<רותם אברוצקי: הרבה דם, יזע ודמעות.

גלעד ארדן: אבל היא שודרה.

גלעד ארדן: בלי הגנה מיוחדת.

<רותם אברוצקי: כי נלחמנו.

קארין אלהרר: מר לנדס, אני מודה לך מאוד על הדברים.

עיסאווי פריג': מה הוחלט?

קארין אלהרר: הוחלט שהמשרד ינסח את הגדרת התפקיד של ראש חטיבת החדשות המורחבת.

נחמן שי: אבל הוא רק ינהל את החדשות.

עיסאווי פריג': מקלים ראש בסוגיה החשובה כזאת?

נחמן שי: התאגיד הזה הוא גורם מעצב בתרבות הישראלית.

גלעד ארדן: היא אמרה שאנחנו נביא הצעה להגנה נפרדת לתפקיד שלו.

נחמן שי: אבל זה לא רק מנהל החדשות.

נחמן שי: תצטרכו להביא עוד בעלי תפקידים ולהסדיר אותם.

נחמן שי: מי ינהל?

גלעד ארדן: אז למה בכלל צריך מנכ"ל?

גלעד ארדן: אז הדירקטוריון יחליט את מי שוכרים ואת מי מפטרים.

גלעד ארדן: למה לבזבז כסף על מנכ"ל?

קארין אלהרר: נחמן, עלתה הערה במהלך הדיונים הקודמים לגבי איחוד התפקיד של ראש חטיבת החדשות ולכן זימנו שוב את מר לנדס שיבוא וייתן את משנתו בעניין.

קארין אלהרר: הבנו שצריך לתת לו התייחסות נפרדת שחסרה וזה מה שביקשתי מהמשרד להביא ובזה זה נגמר.

קארין אלהרר: עוד לא ראינו את הצעת המשרד ולכן אני לא מבינה למה אנחנו מתווכחים.

נחמן שי: רק הוא יוגדר?

נחמן שי: כל יתר בעלי התפקידים העיתונאיים לא יוגדרו?

קארין אלהרר: כל אלה שהוגדרו, הוגדרו.

קארין אלהרר: זה היה חסר כרגע.

גלעד ארדן: אני רוצה להבין מה הבקשה של נחמן.

גלעד ארדן: מה זה כל אלה שהם בעלי תפקיד עיתונאי?

גלעד ארדן: היום יש אלף בעלי תפקיד עיתונאי על פי ההגדרה האוטונומית של רשות השידור.

נחמן שי: הניהוליים.

גלעד ארדן: מה זה ניהוליים?

גלעד ארדן: כמה?

גלעד ארדן: אחד ממונה עליו?

גלעד ארדן: שניים ממונים עליו?

גלעד ארדן: מה זה ניהולי?

גלעד ארדן: מאיזה רמה אתה רוצה שייכנס לחוק ראשי המעמד?

נחמן שי: יש היום מנהלים לרדיו ולטלוויזיה.

גלעד ארדן: אבל לא יהיה כזה.

נחמן שי: בסדר, הורדת אותם, לא אמרתי שצריך לשמר את המבנה הארגוני הישן.

נחמן שי: הוא לא היה מושלם וזה בסדר, אבל אני אומר שאתה צריך גורמים מקצועיים מוגנים ומוגדרים כדי להבהיר את המסר.

מיקי רוזנטל: למה מנהל חטיבת הדרמה למשל מספיק?

נחמן שי: לא.

נחמן שי: לא צריך.

נחמן שי: אני רוצה שיהיה עורך ראשי.

נחמן שי: אני רוצה שאדם אחד יישא באחריות המלאה.

נחמן שי: לא תמצא, ואם תמצא, הוא יהיה צריך להיות סופרמן.

נחמן שי: אתה צריך לקרוא את ההיסטוריה מה אמר פעם מוטי קירשנבאום על המנכ"ל של רשות השידור ואיזה תפקידים ואיזה סמכויות שמו על כתפיו ולמה הוא לא עמד מעולם בהם.

נחמן שי: אם הוא עוסק בנטל הארגוני, לא תהיה דעתו נתונה לצד העיתונאי-תקשורתי ולהפך.

נחמן שי: או, או.

נחמן שי: הוא לא יכול להיות שניהם.

נחמן שי: או שהוא מזניח את זה או שהוא מזניח את זה ואת התוצאה אנחנו רואים מונחת לנגד עינינו.

נחמן שי: לכן צריכים להגדיר בעל תפקיד עיתונאי מרכזי.

נחמן שי: תעשה מה שאתה רוצה, בסוף נפסיד בהצבעות אבל אני מציע לך את זה.

גלעד ארדן: אני לא מחפש לנצח בהצבעות אלא אני מחפש לשפר ונעשים כאן הרבה מאוד שיפורים ותיקונים בהליך החקיקה.

נחמן שי: אני מקבל את זה.

נחמן שי: בסדר.

גלעד ארדן: גם הסכמנו לשנות והיכן שחשבתי שלא עשינו נכון, הסכמנו לשנות.

נחמן שי: ראיתי ואני מעריך את זה.

גלעד ארדן: אני מנסה להבין עוד פעם.

גלעד ארדן: השידור הציבורי, אמורות להיות לו שתי רגליים.

גלעד ארדן: רגל אחת זאת חטיבת החדשות והאקטואליה שכמו שרם תיאר היא צריכה לשקף את המציאות הישראלית בצורה הכי הוגנת ועצמאית.

גלעד ארדן: מתואר בחוק.

גלעד ארדן: הרגל השנייה היא כל עניין הדרמה והדוקו ויתר הדברים, תכניות שערוץ טלוויזיה עושה.

גלעד ארדן: האם הצעתך היא גם שמי שיעמוד בראש הגוף הזה, גם הוא ייהנה מאיזשהו מאגר?

נחמן שי: לא.

גלעד ארדן: אני הרבה יותר בכיוון של רם שראש המערכת צריך לשאת באחריות הכוללת לתוצאות, אבל אני יכול להבין את החשש שכיוון שחטיבת חדשות מסקרת ובעצם סוג של לא מחלקת ציונים אבל היא זאת שהיא ביקורתית כלפי מה שקורה במציאות הישראלית, צריך לחזק את עצמאותה אפילו יותר, אבל איך זה רלוונטי לעוד תפקידים?

גלעד ארדן: ואת ראש המערכת שלה שהוא זה שמקבל את ההחלטות, בתוך המערכת שלו מתחתיו אני אשים אנשים עם עצמאות ובתוך הרגל השנייה גם כן?

גלעד ארדן: זה באמת לעשות בסוף מבנה שאי אפשר עוד פעם לנהל אותו כי אתה תבוא בטענות למנכ"ל והוא יגיד, מה אתם רוצים ממני, ראש חטיבת החדשות בזבז לי את כל הכסף כי הוא שלח לכל הארץ צלמים לדברים לא הגיוניים.

מיקי רוזנטל: הליקופטר לכנסת.

גלעד ארדן: או ראש הממשלה טס לנסיעה לא חשובה והוא הצמיד לו כל פעם המון אנשים שיסקרו את הנסיעה.

גלעד ארדן: דוגמה.

גלעד ארדן: איך הדירקטוריון יוכל לשפוט את מעשיו של המנכ"ל אם יש תחתיו אנשים עם חסינות?

נחמן שי: הם מדווחים לו.

גלעד ארדן: אז מה אם הם מדווחים לו? הם עצמאיים.

גלעד ארדן: הוא לא יכול לתת להם הוראות, כמו שאמרת.

נחמן שי: אתה יוצר כאן איזשהו גוף שידורי הכי גדול במדינת ישראל.

נחמן שי: הכי גדול.

גלעד ארדן: אני מקווה.

גלעד ארדן: הוא לא הכי גדול.

נחמן שי: הוא הכי גדול במדינת ישראל.

גלעד ארדן: ערוץ 2 היום מוציא גם כן 700 מיליון שקלים בשנה.

נחמן שי: אני מזכיר לך את הרדיו שהוא הילד החורג בחוק הזה.

נחמן שי: יש כאן רדיו עם זרועות וענפים מאוד מאוד מרכזיים, נוסף על טלוויזיה.

נחמן שי: הטלוויזיה, ערוץ 1 נחלש ולכן התחזקו אחרים.

נחמן שי: הרדיו הוא מאוד חשוב והוא משדר בשפות וכולי.

נחמן שי: הוא לא רק רדיו אלא אתה מוסיף גם מדיה חדשה וגם זה טוב ונכון לעשות.

נחמן שי: זאת מטלה עיתונאית תקשורתית ממדרגה ראשונה בפני עצמה והיא צריכה להיות בעלת תמונה כוללת.

נחמן שי: זה לא מספיק שיהיה אחד שיעסוק בבידור ואחד שיעסוק בחדשות ואחד שיעסוק במשהו אחר.

נחמן שי: מי ידע לשלב את כל זה ומי ידע להקדיש לזה את תשומת הלב שיש לך לידו גורם שמנהל, אתה מדבר על 650 מיליון, אתה תגיע מאד מאוד למיליארד שקלים תקציב בתוך הגוף הזה.

גלעד ארדן: יש לי חדשות בשבילך.

גלעד ארדן: לא נגיע ולא נוכל להגיע.

נחמן שי: לא היום אבל תוך כמה שנים.

<תמנה עורב: אני רוצה לומר משהו.

קארין אלהרר: בעניין ראש חטיבת החדשות?

<תמנה עורב: בעניין כללי שחשוב שייאמר.

קארין אלהרר: לא עכשיו.

<תמנה עורב: לשיטתו של מר לנדס, אין צורך בחדשות מקומיות מכיוון שלעולם זה לא יהיה כלכלי.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: אני חוזרת לסעיף 49.

עיסאווי פריג': לפני כן, רציתי לשאול שאלה ואני מבקש שגם השר ישמע אותי.

עיסאווי פריג': במשא ומתן עם ההסתדרות, נודע לי שמחריגים את העובדים שנמצאים בחוזה אישי.

עיסאווי פריג': רציתי לשמוע התייחסות.

קארין אלהרר: אני לא מכירה נתון כזה.

גלעד ארדן: מה השאלה?

עיסאווי פריג': נודע לי שבמשא ומתן שמתנהל בין העובדים להסתדרות קיימת החרגה של עובדים שנמצאים תחת חוזה אישי.

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: אנחנו לא עושים שום הבחנה במשא ומתן בין עובדים מסוג איקס לעובדים מסוג ואי.

<גדי בן יצחק: על פי הודעת ההסתדרות.

קארין אלהרר: גדי, מה קורה?

<גדי בן יצחק: לעובדות.

קארין אלהרר: הוא אמר לא.

גלעד ארדן: אני לצערי לא מנסח את הודעות ההסתדרות.

גלעד ארדן: אני מציע שתשאלו אותם.

גלעד ארדן: אני יודע רק את עמדותיי ואני מייצג את עמדת הממשלה.

<גדי בן יצחק: למה לא תיקנת אותם?

<גדי בן יצחק: אם הגיעו להבנות אתך ומישהו אמר שההבנה היא לא נכונה, אני מצפה כעיתונאי וכאזרח שתתקן אותו.

<גדי בן יצחק: אמרו בעקרונות ההסכם הקודם, שם הם כן הוכנסו.

קארין אלהרר: סליחה, אני לא מנהלת כאן את כותרות העיתונים.

קארין אלהרר: בסדר?

קארין אלהרר: סעיף 49.

קארין אלהרר: למי יש הערות?

<עפרה אייבר: איגוד המפיקים.

<עפרה אייבר: היינו שמחים להציע תיקון לסעיף 49(ב)(1), אחרי המלים "שתבחר המועצה", יבוא "אשר אחד מהם יהיה נציג הציבור בעל הניסיון המשמעותי ביותר בתחום הרלוונטי לנושא המשרה לפי החלטת המועצה".

<עפרה אייבר: כלומר, אם צריך לבחור איש מקצוע בתחום החשבונאות, כלומר, הנציג במועצה שזה תחום ההתמחות שלו, הוא יהיה בוועדה לאיתור ומי שהוא בתחום התוכן, נציג המועצה שמתמצא בתוכן יהיה שם.

<עפרה אייבר: היינו רוצים להוסיף: ועדת איתור, לפי סעיף זה, תפעל על פי נוהל מיוחד שייקבע על ידי המועצה.

<דנה נויפלד: תחזרי.

<עפרה אייבר: אחרי המלים "שתבחר המועצה" יבוא: "אשר אחד מהם יהיה נציג הציבור בעל הניסיון המשמעותי ביותר בתחום הרלוונטי לנושא המשרה לפי החלטת המועצה".

<עפרה אייבר: היינו רוצים עוד להוסיף: "ועדת איתור לפי סעיף זה תפעל על פי נוהל מיוחד שייקבע על ידי המועצה".

<קריאה: זאת ועדה קבועה או שהיא משתנה?

<עפרה אייבר: היא משתנה.

גלעד ארדן: אני אעשה את עבודתה של הגברת בנדלר, ברשותכם, ואני אזכיר לכל הנוכחים כאן שהרעיונות שאתם מעלים מכובדים וטובים ככל שיהיו, אם אין חבר כנסת שמציע ומעלה אותם להצבעה או שהמשרד מקבל אותם ומאמץ אותם לתוך הנוסח, הם למעשה נותרים באוויר.

גלעד ארדן: אלא אם כן יושבת ראש הוועדה מחליטה להעלות.

<אתי בנדלר: נדמה לי שדווקא לעיקרון הזה שדובר עליו אדוני נטה להסכים.

<אתי בנדלר: אין לי את הפרוטוקול.

<אתי בנדלר: לרעיון הזה שיהיה מישהו מבין חברי המועצה שייבחר לצורך ועדת האיתור למשרה מסוימת, יהיה נציג הציבור הרלוונטי.

<אתי בנדלר: זאת אומרת, אם מדובר בסמנכ"ל כספים, יהיה איש פיננסי, ואם מדובר באיתור תפקיד לתוכן, יהיה איש התוכן שבמועצה.

<אתי בנדלר: הסכמתם לזה.

<דנה נויפלד: אנחנו התכוונו להציע נוסח מעט שונה.

<דנה נויפלד: זאת אומרת, העיקרון היה מוסכם.

גלעד ארדן: אני לא זוכר שאני הסכמתי.

קארין אלהרר: היא אומרת שהצעתם נוסח מעט שונה.

<דנה נויפלד: זה היה אתמול בוועדה.

<דנה נויפלד: יכול להיות שיצאת.

<אתי בנדלר: לא היה נוסח.

גלעד ארדן: על פניו אני לא זוכר שהתייחסתי לנוסח הזה או להצעה הזאת.

גלעד ארדן: אני תוהה פשוט עד איפה אנחנו נכתוב למועצה מה היא צריכה לעשות בכל נושא.

גלעד ארדן: זאת אומרת, למעשה לפי הכיוון הזה חבר מועצה יבוא עם החוק ורק יצטרכו כל פעם להגיד לו היכן זה כתוב ואיך הוא צריך לפעול כעת.

גלעד ארדן: נראה לי שיש גם קצת אחריות ושכל ישר לחברי מועצה להרכיב את ההרכב הרלוונטי.

גלעד ארדן: זאת חובה כללית.

גלעד ארדן: יש להם חובת נאמנות כלפי הגוף.

גלעד ארדן: לשים בכל מכרז קבלה אנשים שלא מבינים כלום בנושא הזה, זאת כנראה תהיה בעיה קשה והפרת חובת הנאמנות הזאת.

<אתי בנדלר: לא תהיה הפרת חובת הנאמנות.

גלעד ארדן: בסדר, אבל למה שלא יעשו את זה בכל דירקטוריון?

גלעד ארדן: למה רק בחוק הזה?

גלעד ארדן: אני חושב שזה מתאים לכל דירקטוריון במדינת ישראל.

<אתי בנדלר: אדוני, אני לא מנהלת אתך ויכוח.

<אתי בנדלר: אני רק אומרת שאתמול למיטב זיכרוננו, ויש כאן עוד שתי נציגות מהלשכה המשפטית, והבנתי שכך גם דנה זוכרת, אתה נטית להסכים.

<דנה נויפלד: לא.

<דנה נויפלד: אני אמרתי שאני חושבת שאני הייתי בוועדה בשלב הזה.

<אתי בנדלר: יתכן שזאת את כנציגת המשרד.

<אתי בנדלר: בסדר.

<אתי בנדלר: על כל פנים, המשרד נטה להסכים לכך כיוון שדובר על הייחודיות של הצורך לנקוב באנשי תוכן על ידי אנשי תוכן ולכן דובר על כך שבוועדת האיתור, ככל שמדובר בבחירת איש תוכן, יהיה הנציג מטעם המועצה, שהמועצה תחליט עליו בתחום הרלוונטי.

גלעד ארדן: אנחנו נשקול את זה.

גלעד ארדן: כרגע אני לא אומר כלום.

<אתי בנדלר: הייתה לך עוד הצעה.

<דנה נויפלד: רשמתי אותה.

קארין אלהרר: לזר, בבקשה.

<לזר צנדקוביץ: לסעיף (3), "תאגיד השידור הציבורי רשאי להתקשר שלא במכרז לתקופות מוגבלות או למשימות מסוימות עם אדם כלשהו".

<לזר צנדקוביץ: לא מוגדר התפקיד ואני מדבר על עריכה טכנית, טכנאים, ואם קיימת בנסיבות העניין.

<לזר צנדקוביץ: זאת אומרת, מה זה לתקופות מוגבלות?

<לזר צנדקוביץ: מחר יביאו אנשים מבחוץ שיעבדו במקומנו?

עיסאווי פריג': כמו המונדייל עכשיו.

<לזר צנדקוביץ: היום לא מביאים אנשים.

<לזר צנדקוביץ: כבר שנים לא מביאים אנשים שיעבדו ברשות השידור, טכנאים או עורכים טכניים.

<דנה נויפלד: זה סעיף שהועתק מחוק רשות השידור היום.

<קריאה: צריכה להיות הגבלת זמן.

קארין אלהרר: משה שגב.

<משה שגב: אנחנו נחזור לעניין שדיברנו אתמול, על סעיף 49(א), "קבלת אדם לעבודה בתאגיד השידור הציבורי תיעשה במכרז".

<משה שגב: אתמול דיברנו על כך שמתקיים דיון מול ההסתדרות לגבי קליטתם של עובדים מתוך רשות השידור הקיימת והנוכחית.

<משה שגב: אני יודע שהייתה התעקשות, למרות שדנה בתחילה אמרה שמדובר רק בעובדים חדשים ואז לחץ משרד האוצר ואמרו גם לגבי העובדים שעברו.

<דנה נויפלד: לא.

קארין אלהרר: לא.

קארין אלהרר: אמרנו שאנחנו לא מתייחסים לסוגיה הזאת.

קארין אלהרר: אנחנו לא מתייחסים כרגע לסוגיה שנדונה במשא ומתן.

קארין אלהרר: החוק הזה כרגע מתעלם מהסיטואציה הזאת.

קארין אלהרר: ככל שתהיה הסכמה, ויהיו הסכמות, במשא ומתן, ככל שדרוש גם, יבוצע תיקון לסעיף הזה.

קארין אלהרר: כרגע אנחנו לא מתייחסים לסיטואציה.

<דנה נויפלד: אני אבהיר את מה שאמרתי אתמול וכל מה שעשיתי אתמול, זאת הבהרה למה שהיה נראה לי שזה מה שהתכוונתי לכתחילה.

<דנה נויפלד: לא שיניתי שום דבר.

<דנה נויפלד: כל מה שניסיתי לומר, זה להזיז את זה מעניין המשא ומתן.

<דנה נויפלד: הסעיף הזה, אלא אם כן יחול בו שינוי, חל על כל עובד ולא משנה מי הוא.

<דנה נויפלד: בסדר?

<דנה נויפלד: שיהיה ברור.

<דנה נויפלד: לא התכוונתי לשום דבר אחר.

גלעד ארדן: את מדברת על חובת המכרז?

<דנה נויפלד: כן.

גלעד ארדן: אני אגיד לפרוטוקול כי אני שוחחתי עם יושב ראש ההסתדרות וגם אתך גברתי.

גלעד ארדן: ברור שככל ויושג הסכם, ואני מקווה שיושג הסכם, והממשלה תתחייב לקלוט איקס מאות עובדים מרשות השידור בגוף החדש, תצטרך להיות הפניה מהחוק, ולא משנה אם זה יהיה על אף כל דין וכולי, כדי שמה שיושג בהסכם הזה יגבר על הדברים שאמורים כאן.

קארין אלהרר: הוא אשר אמרתי.

גלעד ארדן: סליחה על הטרחנות.

<אתי בנדלר: אני רק מפנה את תשומת הלב שאפשר יהיה לעשות את זה רק ככל שהסכם כזה ייחתם לפני שנשלים את הכנת הצעת החוק.

קארין אלהרר: ברור.

<משה שגב: הערה בהקשר הזה.

<משה שגב: אדוני השר, אני מבין שאולי יש כוונה טובה לקלוט עובדים ואני באמת מאמין בכוונה הזאת, אבל אני חושב שבאמת בחוק רשות השידור, גם בחוק הקודם וגם בהרבה חוקים - לצערי הרב שהתחלתי להתעניין אחרי שנכנסנו לכל הסיפור הזה של הוועדה, קראתי גם הרבה חוקים לגבי העסקה וחוקים שנקבעו לכל מיני מקומות אחרים – אין את הדגש הזה של איך מעסיקים עובד.

<משה שגב: למה לא לסמוך על ההסתדרות, על האוצר, ואני בטוח שהממונה על השכר עושה חיים קשים.

<משה שגב: ההסכמים הקיבוציים שמביאים בדרך כלל מקובלים גם על הממשלה.

<משה שגב: השאלה למה להכניס את זה בחוק בכלל?

גלעד ארדן: את מה?

<משה שגב: למה להכניס בכלל את כל העניין הזה בחוק ולא לסמוך על הסכם קיבוצי שיהיה קיים ומן הסתם הסכם קיבוצי, גם הצד שלנו, שזאת ההסתדרות, יכבד וגם אתם, הממשלה, תכבדו וגם האוצר.

<משה שגב: אני שואל למה בכלל זה צריך להיכנס בחוק.

גלעד ארדן: אבל מה מהדברים?

<משה שגב: בכלל.

<משה שגב: קבלה של אדם לעבודה.

<משה שגב: זה נוהל שקיים בתוך כל מקום עבודה ובכל משרד ממשלתי וזה לא נמצא בחוק.

גלעד ארדן: אבל אתם כל הזמן מדברים כאן על הייחודיות.

קארין אלהרר: דרך אגב, אני לא בטוחה שאתה צודק בזה שזה לא קיים באף דבר חקיקה.

<משה שגב: אולי יש בחקיקה כוללת אבל לא ספציפית לגבי מקום עבודה.

<אתי בנדלר: אדוני עשה מחקר השוואתי בעניין הזה?

<אתי בנדלר: כי אני לא עשיתי אבל למיטב זיכרוני יש.

קארין אלהרר: ודאי שיש.

<משה שגב: לגבי מקומות ספציפיים?

<אתי בנדלר: בחוקים ספציפיים.

<אתי בנדלר: כאשר מקימים תאגידים סטטוטוריים, ודאי שיש גם התייחסות לקבלת כוח אדם.

<לזר צנדקוביץ: למשל אצלנו, בסקטור שלנו, יש מינימום לקבלת אדם או טכנאי לעבודה.

<לזר צנדקוביץ: הוא חייב להיות טכנאי מוסמך.

<אתי בנדלר: תנאי הסף ייקבעו במכרז.

<אתי בנדלר: לכן כל מה שכתוב כאן זה שקבלת אדם תיעשה במכרז.

<אתי בנדלר: ברור שכאשר מפרסמים מכרז צריכים לקבוע מה הם הכישורים הנדרשים, מה הם תנאי הסף וכולי.

קארין אלהרר: עוד הערות.

<קריאה: התחלנו לשאול אתמול לגבי הסוגיה של מי הוא עיתונאי, לסעיף 49(ב)(2).

קארין אלהרר: דווקא בעריכת דין יש הגדרה מאוד ברורה.

<קריאה: דיברנו על כך שזה למעשה מסלול שהוא פטור מחובת מכרז.

קארין אלהרר: נכון.

<קריאה: יש את הסוגיה של מי הוא עיתונאי.

<קריאה: למיטב זיכרוני לא הכרענו בה.

קארין אלהרר: לא הכרענו כי אמרנו שהמשרד ינסה למצוא איזושהי הגדרה.

מיקי רוזנטל: אי אפשר להכריע בעניין הזה.

מיקי רוזנטל: זאת שאלה שאין לה תשובה היום בכל העולם.

גלעד ארדן: אני מסכים אתך אבל אנחנו צריכים לזכור שכאן לצורך החוק, הרי אנחנו מדברים על כך שאנחנו רוצים לגבי העיתונאים לאפשר קליטה גם בהליכים מהירים יותר.

גלעד ארדן: אני חושב שצריכה להיות הגדרה מצומצמת יותר.

גלעד ארדן: היא לא מחייבת לצורך חוקים אחרים אבל לצורך החוק הזה, תצטרך להיות הגדרה מצומצמת שמתעסקת פחות בטכניקה ויותר בתוכן.

<אתי בנדלר: המשרד עדיין חושב על הנושא הזה ויביא הצעה.

גלעד ארדן: כן.

<קריאה: אם יורשה לי להשלים את דבריי.

<קריאה: אין ספק שחייב להיות מסלול עוקף מכרז למקרים בהם רוצים להעסיק מישהו.

<קריאה: אין ספק שצריכה להיות החירות הזאת למנהל מחלקות למשל להעסיק עיתונאים.

<קריאה: אנחנו כן רוצים לבקש או להציע מאחר שפטור מחובת מכרז הוא דבר שיכול להיות פתח בעייתי וזה מובן לכל מי שיושב כאן.

<קריאה: כדי שלא ייווצר למשל מצב שמנהל מביא – אני אדבר בשפה חופשית – את החברים שלו, את מי שמוצא חן בעיניו - - -

גלעד ארדן: הבנו את הבעיה.

גלעד ארדן: אנחנו מבינים מה בעייתי בפטור ממכרז.

<קריאה: אני רוצה לבקש שהוא בכל זאת יצטרך לנמק את הבחירה ללא המכרז מול איזשהו הרכב.

<קריאה: להביא לאישור המועצה למשל.

<קריאה: אני רק מציעה אבל יכולה להיות הצעה אחרת.

<קריאה: כאשר רוצים להעסיק מישהו ללא מכרז, הוא צריך לקבל את אישור המועצה להעסקה כזאת כדי שלא יהיה מצב שזה לא מנומק והוא מביא את החברים שלו.

קארין אלהרר: תודה.

<יאיר טרצ'יצקי: במקום להגדיר מי הוא עיתונאי, אני חושב שאם מתייחסים לעניין הזה בפטור למכרזים, שזה יהיה פשוט מי שבתוך המערכת העיתונאית.

<יאיר טרצ'יצקי: זאת אומרת, אם יש את ראש החטיבה לעיתונאות, כל מי שתחתיו יכול לצורך העניין.

<יאיר טרצ'יצקי: העמדה שלנו, של ארגון העיתונאים, היא שאנחנו לא רוצים שהחוק יקבע מי הוא עיתונאי ומי לא וכדי לפתור את העניין הזה בהקשר הנוכחי, העניין לא יהיה פר אדם אלא פר מחלקה.

<אתי בנדלר: זאת אומרת, גם מי שממלא רק תפקיד פקידותי יתקבל בפטור ממכרז להצעתכם?

<יאיר טרצ'יצקי: לא.

<אתי בנדלר: בחטיבת החדשות, מי שממלא תפקיד פקידותי בלבד יהיה פטור לטעמכם ממכרז?

<יאיר טרצ'יצקי: אפשר לצורך העניין להחריג.

<יאיר טרצ'יצקי: בחלק מהמקומות, למשל ידיעות אחרונות, הפקידות שם מוגדרות כמינהלה אבל ההעדפה היא שבהקשר הזה יאמרו שאם הולכים על העניין של פטור מחובת מכרז, שיהיה פטור מחובת מכרז בתוך המערכת העיתונאית או החטיבה העיתונאית ויהיה צריך להחריג פקידה, שליח וכמה דברים.

<רותם אברוצקי: יש לנו כמה הצעות ואני אהיה מאוד ממוקד, לגבי סעיף 49.

<רותם אברוצקי: על אף האמור בסעיף קטן (א)(1) - נושא משרה ייבחר בהליך של ועדה שבראשה יעמוד הממונה על אותו נושא משרה.

<רותם אברוצקי: המועצה תקבע כללים לגבי הרכב הוועדות לפי התפקידים השונים של נושאי המשרות ובוועדות יהיו שני נציגים של אגודות העיתונאים.

<רותם אברוצקי: כך זה נעשה היום.

<רותם אברוצקי: זאת בקשתנו.

<רותם אברוצקי: יתווסף סעיף קטן (ג) ולפיו פיטורי עובד תאגיד השידור הציבורי ייעשו בידי המועצה, בהסכמת המנהל הכללי, לאחר שימוע שבו ניתנה לעובד ההזדמנות להציג את טיעוניו נגד הפיטורים.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: לזר.

<לזר צנדקוביץ: אני מבקש הבהרה נוספת מהיועצת המשפטית לגבי ההערה שלה על מסמך העקרונות ולגבי החוק.

קארין אלהרר: אני אאפשר לה בסוף הדיון בסעיף 49 אבל קודם אני רוצה לשמוע את נגה בריינס.

קארין אלהרר: בבקשה.

<נגה בריינס: יש לי שתי שאלות.

<נגה בריינס: האחת, זה שכתוב רק מכרז, זה אומר שזה שקוף ומפורסם באתר?

<דנה נויפלד: כן.

<נגה בריינס: רציתי לדבר על סעיף 49(3) ולשאול.

<נגה בריינס: לפי התקופות המוגבלות והמשימות המיוחדות, בעצם מדובר על פרילנסרים.

<נגה בריינס: אין שום אופן שבו אפשר להעסיק את האנשים האלה.

<נגה בריינס: זאת אומרת, איך מעסיקים אותם?

<נגה בריינס: מה תנאי ההעסקה שלהם?

<נגה בריינס: סעיף 49(3) מדבר על הפרילנסרים ואין איזשהו סוג של הצמדה לחוק שעות עבודה ומנוחה או לתנאי העסקה כמו של שכירים ברשות.

<אתי בנדלר: חוק עבודה ומנוחה חל על שכיר ולא משנה אם הוא שכיר של תאגיד השידור או שכיר של חברה שאתה מתקשרים.

<אתי בנדלר: בפועל אבל אנחנו יודעים שבחברות כאלה אין אכיפה.

קארין אלהרר: משפטית הוא קוגנטית ולא ניתן לעבור עליו.

<אתי בנדלר: משפטית הוא קוגנטי.

<נגה בריינס: יש כאן סכנה שהיוצרים יהפכו לעובדי קבלן.

<נגה בריינס: זה כבר קרה ברשות.

<נגה בריינס: יש כאן גם הזדמנות ליצור משהו חדש ולתקן עוול שנמצא באמת בחוק במדינת ישראל ופרילנסרים בעצם יכולים לעבוד מצאת החמה ועד צאת הנשמה ולקבל חמישה שקלים על היום הזה.

<נגה בריינס: בגלל שמדובר בתעשייה שהיא נחשקת, שאנשים רוצים להיכנס אליה, מאוד קל לנצל אותם.

<נגה בריינס: אנחנו יכולים כאן לעשות משהו חדש וטוב, לקבוע איזשהו תקן.

<נגה בריינס: אפשר להצמיד לתנאי העסקה של שכירים דומים ברשות, אפשר גם ללכת על המודל הדני ולקבוע שתנאי ההעסקה של פרילנסרים ייקבעו במשא ומתן בין הרשות לבין איגודי היוצרים של הפרילנסרים.

<נגה בריינס: אני חושבת שאנחנו צריכים להיכנס לזה ולשנות.

<אתי בנדלר: אני רוצה לשאול.

<אתי בנדלר: בנוסח המתוקן שהעברתם – לא הספקתי לעבור עליו –

<דנה נויפלד: לא לסעיף הזה.

<אתי בנדלר: לא, לא לסעיף הזה.

<אתי בנדלר: דובר על כך שבין תפקידי המועצה יהיה גם לפקח על תנאי העסקה נאותים גם של מי שאינם עובדים אלא שמתקשרים אתם.

<אתי בנדלר: לא נכנס?

<אתי בנדלר: למה?

<ברוך אסקרוב: כי זה גם מקנה זכויות לעובדים.

קארין אלהרר: די.

נחמן שי: זה לא אתם עכשיו.

נחמן שי: דיברנו על זה קודם ואמרנו שזה חלק מהתרבות הארגונית החדשה של מדינת ישראל להתייחס לעובדים בתור עבדים.

<אתי בנדלר: אם זאת עמדת המשרד, חבר הכנסת שירצה להגיש הסתייגות, יוכל לעשות זאת.

נחמן שי: אמרנו שנדאג לזה.

נחמן שי: איפה זה מקבל ביטוי?

נחמן שי: זה לא מקבל ביטוי.

נחמן שי: הסקטור החדש הגדל והולך של אנשים שאינם עובדים קבועים אלא הם פרילנסרים.

נחמן שי: זה גדל והולך.

נחמן שי: איפה הם יהיו מוגנים?

נחמן שי: מאחר שמדובר על תאגיד ציבורי, השר, הוא לא יכול לעצום עיניים ולומר שלא אכפת לו איך הקבלן מעסיק אותם.

נחמן שי: בכל זאת זה צריך להיות עניינו, לפחות לפקח שיהיו תנאי תעסוקה נאותים או משהו מהסוג הזה, כפי שאמרנו.

נחמן שי: אלה אלפי אנשים.

גלעד ארדן: קודם כל, אני מכיר בחשיבות של הסקטור הזה.

גלעד ארדן: עוד פעם, זה מאוד לא נוח לדבר בפני הסקטור הזה על העובדה שאני חושב שצריך לשמור עליו ואני לא חושב שהוא צריך להיות מופלה לטובה אל מול יתר הגופים הפרטיים שמקבלים עבודה מגופים ממשלתיים.

גלעד ארדן: בעניין הזה יש הצעות חוק, יש חוקים, יש מחויבויות של המדינה וגורמיה למי היא נותנת עבודה ומה קורה באותם גופים.

גלעד ארדן: הרי כך למשל עד איפה האחריות הזאת תגיע?

גלעד ארדן: זאת אומרת, אם נגיד נותנים עבודה למפיק שיש לו איקס כלי רכב במסגרת ההפקה, אני צריך לוודא שהוא מעסיק קצין בטיחות בתעבורה כי יש שם מעל עשרה כלי רכב ?

גלעד ארדן: למה לא? אני רשאי לתת את העבודה למישהו שמסכן את חיי הציבור ועובר על חוקי התעבורה?

גלעד ארדן: אני חושב שככל שמדובר באמירות כלליות על נאותות ההפקה ודברים כאלה, אנחנו מתכוונים להכניס כאן – וזה גם יהיה מאוד חדשני ודבר שלא היה – אבל אני לא חושב שצריך לרדת לרזולוציות של חוקים רוחביים שמחייבים את המדינה וגורמיה ממילא באחריות על הדברים האלו כמו קיום חובת שכר מינימום או שעות עבודה ומנוחה ודברים כאלה.

נחמן שי: אבל המדינה לקחה על עצמה.

גלעד ארדן: אם היא לקחה על עצמה, זה חל גם על זה.

נחמן שי: סליחה, אני לא רוצה להעליב, אבל על עובדי השמירה והניקיון היא הרחיבה את האחריות שלה.

גלעד ארדן: בחקיקה?

נחמן שי: בהסכם הרחבה עם ההסתדרות.

נחמן שי: אני לא זוכר איך זה נקרא.

<קריאה: צו הרחבה.

קארין אלהרר: זה צו הרחבה.

קארין אלהרר: זה לא בחקיקה ראשית.

נחמן שי: יש לה אחריות גם לעובדים שלא מועסקים על ידה ישירות.

גלעד ארדן: בסדר.

גלעד ארדן: אז בצו הרחבה הזה עם ההסתדרות, הם יחליטו על מה זה חל ועל מה זה לא חל.

נחמן שי: כן, אבל כאן מדברים על עולם שלם שונה.

גלעד ארדן: הכול שונה בעולם הזה.

גלעד ארדן: כל עולם והתוכן שלו.

גלעד ארדן: לנהגי התחבורה הציבורית יש עולם שונה משלהם עם שעות עבודה ולמלצרים יש.

עיסאווי פריג': אתה לקחת את זה למקום אחר.

עיסאווי פריג': סעיף (3) מדבר על דברים אחרים.

גלעד ארדן: איזה סעיף (3)?

עיסאווי פריג': סעיף קטן (3).

עיסאווי פריג': הוא מדבר על איך נותנים להם הגנה.

<דנה נויפלד: יש פה שני נושאים שמתעוררים עכשיו במקביל.

<דנה נויפלד: יש נושא אחד של הסעיף הזה שכל מה שהוא מנסה לעשות זה להקל ביחס לכללים המקובלים בשירות המדינה כאשר רוצים לקחת אדם לעבודה ודרך המלך היא מכרז.

<דנה נויפלד: לכן זה כתוב כמו שזה כתוב בסעיף (א).

<דנה נויפלד: אחר כך כל הסעיפים מפרטים את הנסיבות המיוחדות בהן רוצים להקל נוכח השינויים שרלוונטיים בתאגיד השידור הזה כמו לדוגמה העובדה שיש מנהלים בכירים, למען מנהלים בכירים מקימים ועדת איתור.

<דנה נויפלד: זה לא קיים בשירות הציבורי גם לתפקידים הבכירים, אלא אם כן הם פטורים לפי חוק, והם כולם במכרז.

<דנה נויפלד: התפקידים הבכירים ביותר במדינה, תלוי בסוג המשרה, יש עליהם דין מיוחד וגם כאן אנחנו עושים אותו הדבר.

<דנה נויפלד: מעבר לזה, יש הכרה בזה בניגוד לחברות אחרות, בתאגיד הזה יש גם מקום לסוגי עיסוק בהם מתאים ונכון לקחת פרילנסרים או עובדים לתקופות מוגדרות או למשימות מוגדרות.

<דנה נויפלד: חוץ מזה, מכירים גם בזה שבתוך תאגיד שידור ציבורי יש חטיבת חדשות שהדרך לבחור בה היא לא תמיד מתאימה במכרז.

<דנה נויפלד: כך ועדת לנדס המליצה כי היא הגיעה למסקנה שלא נכון מגישים וטלנטים לבחור בדרך של מכרז.

<דנה נויפלד: זאת הייתה הסיבה.

<דנה נויפלד: יש כאן למעשה סוגיה אחרת חשובה והיא לא בסעיף הזה אלא היא בכלל לגבי תנאי העסקה במדינת ישראל.

<דנה נויפלד: כאן אנחנו במקרה נמצאים בדיון בנושא שידורים אבל הדיון הזה יכול היה להתקיים בוועדת הפנים בעניין העוסקים בביטחון ברשויות המקומיות ובוועדת החוקה בנושא הקלדניות בבתי המשפט והעוזרים המשפטיים של שופטים ועוד ועוד ועוד ועוד.

<דנה נויפלד: מה שאתם מבקשים ליצור – ומאוד קשה בחדר הזה להגיד לא – דיני עבודה מיוחדים כי כל מה שלא מקובל בדיני עבודה ולא הצליחו להעביר במסגרות של המדינה, להגיד, לא, לא, לא, כאן מסדירים את כל העולם.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: לילך גבאי.

<לילך גבאי שזר: אני חושבת שזה המקום להעלות בסעיף 49(א) את סוגיית עובדי החינוכית שעדיין לא נפתרה ולא זכתה לשום יחס הולם, לא מחוץ לחוק ולא בתוך החוק עצמו.

<לילך גבאי שזר: בכל זאת מדובר על מאתיים עובדי מדינה שכבר עברו את כל התהליכים של המכרזים דרך כל ההליכים המקובלים במדינה ומן הראוי בחוק כזה דרסטי שמשמעותו שינוי מאוד מטלטל עבור כולנו, לתת איזשהו מענה הולם, אולי בסעיף מעבר כלשהו, שחושב אי לשלב את עובדי המדינה בתוך התאגיד הזה.

<לילך גבאי שזר: אף אחד עד היום לא בא אתנו בשום משא ומתן ובשום הבנות ויש כאן גם מאתיים משפחות שיש סימן שאלה ענק סביב העתיד שלהן.

<לילך גבאי שזר: אני חושבת שזה המקום לתת את הדעת.

גלעד ארדן: אני רוצה להבהיר שגם הנושא של גורל עובדי הטלוויזיה החינוכית, גם הוא נדון במסגרת המשא ומתן.

גלעד ארדן: זה נכון שהמעמד שלהם הוא שונה כיוון שמדובר בעובדי מדינה ויכולים להיות לגביהם גם פתרונות שונים.

גלעד ארדן: למשל, יכולים להיות הסכמי פרישה, יכולה להיות השתלבות בגוף החדש אבל בגלל שהם עובדי מדינה גם יכול להיות פתרון של ניוד בתוך שירות המדינה.

גלעד ארדן: לכן כל האופציות הללו נדונות במשא ומתן עם ההסתדרות.

גלעד ארדן: אני מעריך שיהיו לנו אפילו בסוף השבוע או בתחילת השבוע הבא פגישות ואני מקווה שתהיה התקדמות הפעם בפגישות אבל בהחלט אנחנו דנים בכובד ראש גם בכם.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: גדי בן יצחק.

<גדי בן יצחק: לא נרשמתי אבל אני אשמח לדבר.

גלעד ארדן: גברתי, מה הנושא כרגע לדיון?

קארין אלהרר: סעיף 49.

קארין אלהרר: עוד שלושה דוברים אנחנו מסיימים את ההתייחסות לסעיף הזה.

קארין אלהרר: ברוך אסקרוב, בקצרה.

<ברוך אסקרוב: ארבעה דברים בקצרה.

<ברוך אסקרוב: קודם כל, הראשון הוא ברכה לשר על מה ששמעתי זה עכשיו על כך שיש אפשרות שחלק מהאנשים שפורשים ולא ימצאו את מקומם בתאגיד השידור החדש, ייקלטו בשירות המדינה.

קארין אלהרר: הוא דיבר על עובדי החינוכית.

<ברוך אסקרוב: בסדר.

<ברוך אסקרוב: כל דבר שכזה, אני מברך עליו, על כך שלא יהיו ברחוב.

<ברוך אסקרוב: זאת ברכה ותודה.

<ברוך אסקרוב: הלוואי שהרעיון הזה ימשיך להתקיים.

<גדי בן יצחק: אין שום הבדל בין עובדי החינוכית לאחרים.

קארין אלהרר: גדי, לא עכשיו.

<ברוך אסקרוב: אני רוצה לגעת בזה.

<ברוך אסקרוב: אני מציע שבסעיף 49, רישא שלו, ייאמר שמעמד עובדי התאגיד הוא מעמד עובדי מדינה.

<ברוך אסקרוב: קודם כל, שיקרין על כל מה שקורה כאן כי אחר כך אפשר יהיה להבין את סעיף 50 ששם עוד מגבלות.

<ברוך אסקרוב: הנושא השני, פתרונות לגבי הסוגיה שעלתה כאן והשר העלה אותה, ולא רק הוא אלא דנה העלתה אותה, מקצועות ממקצועות שונים שהצורך בהם נוצר תוך כדי תנועה ולא צריך שיתחיילו לעולם ועד בתאגיד.

<ברוך אסקרוב: אני חושב ששיחות הרפורמה שמגנים אותן הרבה על כך שלקחו שנים, הן גם לקחו שנים כי נכנסו להרבה סוגיות וגם לזאת.

<ברוך אסקרוב: אני מציע לשאוב - כמו שעשיתם בהסכמי הפרישה, ונכון עשיתם – מהאיזון, משיווי המשקל שהגיעו בדיונים גם לגבי הסוגיה הזאת.

<ברוך אסקרוב: בוודאי להתוודע לאיזון שהשיגו שם ואולי הוא יכול גם לשרת את הנושא הזה.

<ברוך אסקרוב: שתי נקודות אחרונות.

<ברוך אסקרוב: עלה כאן, ואני מצטרף מאוד, שלא להיכנס להגדרת מי הוא עיתונאי כי אז נשאלת השאלה מי הוא המגדיר ואז כבר יש השפעה על המוגדר.

<ברוך אסקרוב: אם אנחנו רוצים שוק דעות חופשי, המסקנה המעשית ברורה.

<ברוך אסקרוב: נשאיר את זה למנהלים שקולטים.

<ברוך אסקרוב: הרי בגלי צה"ל למשל קולטים נער ועושים ממנו עיתונאי עם מערכת הכשרה מקצועית.

<ברוך אסקרוב: נקודה אחרונה מתייחסת וממשיכה את דברי רותם אברוצקי חברי בקשר להצעתו להוסיף סעיף קטן (ג) בעניין של פיטורי עובדים.

<ברוך אסקרוב: להוסיף לאותו סעיף (ג) של פיטורי עובד תאגיד בשידור הציבורי ייעשה בידי המועצה בהסכמת המנהל הכללי, לאחר שימוע – להוסיף לזה: בליווי הארגון היציג של העובד.

<ברוך אסקרוב: זה הכרחי.

<ברוך אסקרוב: תודה רבה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: יאיר, אחרון.

<יאיר טרצ'יצקי: לסעיף 49(3).

<יאיר טרצ'יצקי: אנחנו לא צריכים להמציא כאן את הגלגל.

<יאיר טרצ'יצקי: הסעיף הזה, המילה לא נאמרת במפורש אבל ברור שהוא מדבר על פרילנסרים ועל עובדים ארעיים.

<יאיר טרצ'יצקי: לדעתי צריך למנוע את האפשרות להעסיק פרילנסרים.

<יאיר טרצ'יצקי: זאת אומרת, ברור הצורך של המערכת לפעמים להביא עובדים בהליך קליטה מהיר ללא כל מגבלות, אבל אין שום סיבה שהאנשים האלה לא יהיו עובדים ארעיים, גם אם אלה עובדים ארעיים דרך פרויקט של שבוע או של חודש או כדי להחליף עובדת שיצאה לחופשת לידה.

<יאיר טרצ'יצקי: אין מעמד ברור של פרילנסרים בחוק.

<יאיר טרצ'יצקי: בסופו של דבר מה שראינו בכל המקומות, נוצרים עובדים שעובדים כתף אל כתף שמקבלים את הכסף שלהם בחשבונית ואין להם פיצויים ואין להם שום דבר.

<יאיר טרצ'יצקי: דיברנו אתמול וגם לפני שבוע על כל הפרילנסרים האלה שייווצרו.

<יאיר טרצ'יצקי: אני חושב שצריך להתמודד עם זה אבל לא יכול להיות שבתוך רשות השידור אנחנו נכניס עכשיו בחוק את הנוהל המגונה.

<יאיר טרצ'יצקי: צריך להבהיר בסעיף (3) שהקליטה של אדם כשלהו, רק דרך מסלול של עובד ארעי.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: רן, אחרון.

<רן אפרתי: כיוון שהחוק שלמעשה התגבש בעקבות מסקנות ועדת לנדס שהסתמכה על הסכם מע"צ, בהסכם מע"צ, לפי מה שזכור לי, הייתה אפשרות להעביר חלק מהעובדים ליחידות סמך.

<רן אפרתי: כאן לא רק מדובר על החינוכית אלא אני מבקש שיאפשרו לחבר'ה שרוצים להמשיך לעבוד, להיקלט ביחידות סמך ולאו דווקא לזרוק אותם הביתה ללא עבודה.

<רן אפרתי: זה דבר מאוד חשוב שיהיה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: עורכת הדין ברוק, סעיף 50.

גלעד ארדן: אני רק אומר לסיכום כל ההערות שנשמעו ועל אף מה שאמרתי קודם.

גלעד ארדן: אני הייתי מוטרד בעבר מכך שהמדינה, למרות החובה בעניין הזה כפי שהעלו כאן, ולא בגלל שהסקטור הזה הוא יותר מיוחס מאחרים, המדינה התרשלה בפיקוח על תנאי ההתקשרות.

גלעד ארדן: האוצר הרי תמיד הולך למחיר הנמוך ביותר ולפעמים הוא גם מתעלם מהעובדה שאם הוא היה בוחן מה זה אומר המחיר הנמוך ביותר במכרז, זה בהכרח משליך על כך שתנאי ההעסקה שם צריכים להיות כנראה בניגוד לחוק.

גלעד ארדן: אני מוכן לשקול, ואנחנו נתייעץ לגבי ההשלכות של זה, להכניס במסגרת אחריות המועצה לפקח על תנאי ההתקשרות.

גלעד ארדן: אני לא יודע אם זה ירד לרמת פירוט ורזולוציה, אבל לפקח על תנאי ההתקשרות עם גורמים חיצוניים.

נחמן שי: זה בסדר.

גלעד ארדן: אם מפלגת העבודה אמרה שזה בסדר, כנראה שהלכתי אולי יותר מדי.

נחמן שי: אלה תנאי עבודה.

גלעד ארדן: אני רוצה להבין משפטית עד איפה האחריות מגיעה ברמת הפיקוח של המועצה.

גלעד ארדן: אם אחר כך יתברר שנעשה שם משהו שאי אפשר היה בפיקוח סביר, כי המועצה לא יכולה עכשיו לעשות מעקב יום יומי וחקירות אחרי גופי ההפקה והמועצה היא גם לא גוף ניהולי שוטף, אבל אני רוצה להכניס את זה לאחריות הציבורית של הגוף של הפיקוח.

גלעד ארדן: ממילא הייתה לנו כוונה גם בעניין של נאותות ההפקה לומר איזושהי אמירה חדשנית בחוק הזה.

גלעד ארדן: אנחנו נגבש עמדה ונעביר לכם.

קארין אלהרר: תודה.

<אבי חיים: אני עוד לא קיבלתי תשובה לגבי הנושא ששאלתי את היועצת המשפטית שהעירה לגבי העקרונות והחקיקה.

<אבי חיים: את הערת הערה, האם עדיף שנעשה את הסכם העקרונות.

<אתי בנדלר: אני לא אמרתי שום דבר לגבי מה עדיף ומה לא עדיף.

<אתי בנדלר: כל מה שאמרתי היה בהמשך להערתו של השר שאם יהיה הסכם, נתייחס לו בהצעת החוק, אמרתי שזה יהיה אך ורק במידה ואותו הסכם ייחתם לפני שנשלים את הכנת הצעת החוק.

<אתי בנדלר: אם זה יהיה לאחר מכן, החוק לא יתייחס לזה מטבע הדברים.

<אבי חיים: זה חשוב מאוד.

<אבי חיים: תודה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: סעיף 50.

<חגית ברוק: 50.

<חגית ברוק: דין עובדי תאגיד השידור הציבורי דין עובדי תגיד השידור הציבורי כדין עובדי המדינה לעניין חיקוקים אלה: חוק שירות המדינה (סיוג פעילות מפלגתית ומגבית כספים), התשי"ט-1959.

<חגית ברוק: חוק שירות הציבור (מתנות), התש"ם-1979.

<חגית ברוק: חוק הבחירות לכנסת (נוסח משולב), התשכ"ט-1969.

<חגית ברוק: חוק העונשין, התשל"ז-1977 – הוראות הנוגעות לעובדי ציבור.

<חגית ברוק: חוק שירות הציבור (הגבלות לאחר פרישה), התשכ"ט-1969.

<חגית ברוק: פקודת הראיות (נוסח חדש), התשל"א-1971.

<חגית ברוק: חוק שירות המדינה (משמעת) התשכ"ג-1963, בשינויים שיקבע השר בהסכמת שר המשפטים.

<דנה נויפלד: כיוון שזה תאגיד סטטוטורי, לא מדובר בעובדי מדינה, אנחנו מחילים כאן לצורך דינים מסוימים את הדינים שחלים על עובדי מדינה, בין היתר לעניין השתתפות בפעילות פוליטית, לעניין המגבלות על קבלת מתנות, לעניין הגבלות שקיימות כאשר מדובר בבחירות לכנסת ומי יכול להשתתף ומתי, לעניין הגבלות לאחר פרישה וצינון.

<דנה נויפלד: לגבי חוק שירות המדינה (משמעת), כבר בעבר אני זוכרת שמישהו העלה את זה בתחילת הדרך ונאמרה החשיבות של החלת דיני משמעת ולכן זה הצינור דרכו ניתן להחיל את חוק שירות המדינה (משמעת) בשינויים שיקבע השר בהסכמת שר המשפטים.

<דנה נויפלד: נוכח העובדה שמדובר כאן בתאגיד מסוג מיוחד, דיני המשמעת הרגילים לא חלים.

<דנה נויפלד: פקודת הראיות, בגלל הסעיף שעוסק בתעודת עובד הציבור.

קארין אלהרר: תודה.

<לואיז ספורטס: במשך שנים עובדי רשות השידור הוכרו כעובדי המדינה לפי סעיף 24 לחוק רשות השידור וזה אמר שהוטלו עליהם כל החובות אבל לא קיבלו את הזכויות של עובדי המדינה כמו הסכמי מסגרת שדובר עליהם הרבה גם במסגרת הרפורמה וגם במשא ומתן כעת.

<לואיז ספורטס: אנחנו חושבים שלא יכול להיות שיוטלו עליהם רק החובות של תאגיד ציבורי אלא שלכל הפחות יהיו עובדי מדינה לצורך כל ההסכמים, תנאי המינימום וכולי.

<לואיז ספורטס: לא יכול להיות מצב שהחובות יוטלו, הזכויות או ההישגים שמושגים בשירות המדינה לא יתקבלו והם יישארו שוב בנים חורגים למרות המעמד המיוחד.

<לואיז ספורטס: הסיטואציה היום היא שגם בבתי הדין יש על זה הרבה מאוד דיונים האם כן עובדי מדינה או לא עובדי מדינה.

<קריאה: 12 אחוזים.

<לואיז ספורטס: הסכמי מסגרת.

עיסאווי פריג': מה מצב העובדים?

<קריאה: לא קיבלנו.

איתן כבל: מה שאת אומרת, תנסי להיות יותר ממוקדת.

איתן כבל: זאת אומרת, עוד לפני שיוצאים למשרד החוץ ועוד לפני שהולכים, זה סעיף 50 ויש לו את ההגדרות.

איתן כבל: אמרת אמירה חשובה ועכשיו תנסי לומר מה המשמעות של זה מבחינתך.

<לואיז ספורטס: אני אומרת שדין עובדי תאגיד השידור הציבורי כדין עובדי המדינה, בלי לעניין חיקוקים אלה.

<לואיז ספורטס: אם יש חיקוקים ספציפיים שצריכים התאמות, בסדר, אבל קודם כל שיהיו עובדי מדינה עם כמובן הסכמים קיבוציים.

<לואיז ספורטס: גם בגופים נתמכים אחרים יש הסכמי מדינה כאשר תנאי המינימום הם תנאי התקש"יר או הסכמי מסגרת שנחתמים במדינה.

<לואיז ספורטס: יש גופים היום, גופים נתמכים, שתנאי המינימום שלהם הם התנאים של עובדי המדינה.

<גדי בן יצחק: לפני רגע אמרו מה ההבדל בינינו לבין הטלוויזיה החינוכית.

<גדי בן יצחק: בבקשה.

עיסאווי פריג': מה המצב הקודם?

<קריאה: זה המצב הקודם.

<קריאה: זה לא המצב עכשיו.

<גדי בן יצחק: בפירוש קודם.

<לואיז ספורטס: אני רוצה להשיב לשאלה של חבר הכנסת פריג'.

<לואיז ספורטס: המצב היום לפי סעיף 24 לחוק רשות השידור הוא שהם עובדי המדינה בשינויים המחויבים.

<לואיז ספורטס: התיבה של השינויים המחויבים מכניסה את עובדי רשות השידור לשאלה מאוד גדולה לגבי מה חל עליהם ומה לא חל עליהם.

<לואיז ספורטס: שנים זה כך ושנים הם סובלים.

<לואיז ספורטס: חלק מהזכויות הם מקבלים, חלק לא, זה תלוי בהצטרפות למשל של רשות השידור לכל מיני הסכמים שנחתמים במסגרת המדינה.

<לואיז ספורטס: לעת הזו למשל מאוד בולטים שני הסכמי מסגרת שנחתמו בשירות המדינה.

<לואיז ספורטס: כל שירות המדינה קיבל את ההטבות שנחתמו ועובדי רשות השידור לא קיבלו כי רשות השידור לא הצטרפה.

<ברוך אסקרוב: פיצויי שחיקת שכר.

קארין אלהרר: מצד שני, השכר שלכם גבוה יותר משכר של עובדי המדינה.

<תמנה עורב: ממש לא.

<ברוך אסקרוב: לא.

<ברוך אסקרוב: לא, גברתי, לא.

<תמנה עורב: אולי תעבירו את הרפורמה ואז יהיה לנו שכר נורמלי, שאפשר יהיה לחיות ממנו ואני לא אצטרך לעשות שעות נוספות בלילה?

<תמנה עורב: זה ממש לא הוגן מה שאתם אומרים.

<לואיז ספורטס: גברתי העירה הערה שהיא פשוט לא נכונה עובדתית.

קארין אלהרר: אני רוצה שנציג האוצר ידבר.

<עמית צור: צריך להבין שרובם הגדול של עובדי רשות השידור לא מחתימים כרטיס נוכחות.

<גדי בן יצחק: מה זה קשור לשכר?

גלעד ארדן: מדברים על הבקשה להיות עובדי מדינה.

<משה שגב: אין בעיה.

<משה שגב: אין שום בעיה.

<משה שגב: אנחנו נהיה כמו עובדי מדינה ונחתים שעון נוכחות.

גלעד ארדן: הבקשה הובהרה.

גלעד ארדן: אני הבנתי.

גלעד ארדן: לי אין עמדה בנושא הזה.

גלעד ארדן: אני מוכן לדון עם שר האוצר.

גלעד ארדן: אני לא בטוח שהוא ישמח להיענות לה.

עיסאווי פריג': כל עובד מדינה חותם כרטיס נוכחות?

<עמית צור: כן.

<עמית צור: כל עובד מדינה.

<עמית צור: לעובדי מדינה גם יש תקן כוח אדם.

<עמית צור: כוח האדם ברשות השידור צמח פי ארבע מהתקן המאושר האחרון שהיה בשנת 1985 ולעובדי מדינה גם אין את כל חגיגות השכר של דרגות אישיות והסכמים ייחודיים.

<גדי בן יצחק: הם גם לא חשופים לתביעה על לשון הרע.

עיסאווי פריג': אבל אתה מציע מתווה חדש.

גלעד ארדן: מי מציע מתווה חדש?

עיסאווי פריג': עכשיו, בחוק החדש אנחנו מציעים מתווה חדש.

גלעד ארדן: חבר הכנסת פריג', אני חושב שהנושא של העברת עובדי רשות השידור להיות עובדי מדינה הוא לא עניין כזה פעוט שעכשיו על הדרך נפתור אותו אלא יש לו השלכות מאוד מאוד משמעותיות.

גלעד ארדן: ציין את זה נציג אגף הממונה על השכר.

גלעד ארדן: בלי קשר כרגע אם היו תופעות או לא.

גלעד ארדן: לא, אין תופעות, אין שום חריגות שכר והכול מעולה והשכר רגיל.

גלעד ארדן: ועדיין בגוף שהוא איננו עובדי מדינה יש יכולת לקלוט אנשים לא בכפוף לתקנים ובפיקוח של נציבות שירות המדינה, יש אפשרות להחליט בתוך הגוף על קידומים ועל דרגות אישיות מבלי יכולת של הממונה על השכר והנציבות להתערב ולעצור.

<משה שגב: לא, זה לא נכון.

<משה שגב: אדוני השר, זה לא נכון.

גלעד ארדן: אני לא מתכוון להיכנס כאן לוויכוח על זה.

גלעד ארדן: אתם רוצים להפוך להיות עובדי מדינה, אנחנו נשקול את זה.

גלעד ארדן: אני מדבר על ההשלכות.

קארין אלהרר: משה, מה יותר מזה?

גלעד ארדן: לי אין עמדה בעניין הזה.

גלעד ארדן: אני לא בטוח שאתם מבינים את כל ההשלכות לכאן ולכאן.

<קריאה: אני מציע לכם להיפגש על העניין הזה.

<גדי בן יצחק: איך אפשר לדבר על עניין שהוא אמור להיחתך במשא ומתן תחת חקיקה?

<גדי בן יצחק: גברתי, את צודקת, אני מתפרץ, אבל זה לא המקום לדבר על העניין הזה.

<גדי בן יצחק: צריך להיות ברור רק דבר אחד שאם נותנים לנו את החובות של עובדי מדינה, צריך לתת לנו את הזכויות.

גלעד ארדן: על איזה חובות מדובר כאן?

גלעד ארדן: תשימו לב, אלה חובות ברמה ציבורית.

גלעד ארדן: שלא יקבלו מתנות, שלא יעסקו בפעילות פוליטית.

גלעד ארדן: על איזה מטלות מדובר כאן?

גלעד ארדן: לא מדובר כאן על המגבלות ביום יום בחיי העבודה ששונים משל אחרים.

קארין אלהרר: די.

קארין אלהרר: כל דבר אתם מתפרצים סתם.

קארין אלהרר: ביקשתם משהו, עלתה ההצעה, יותר מזה שהוא אומר לכם שהוא יבדוק את זה?

קארין אלהרר: די.

נחמן שי: תמיד זאת הייתה מכשלה של כדין עובדי מדינה.

נחמן שי: זה טשטש את התחום בין הרשות שהולכת להיות נגיד עצמאית לבין שירות המדינה.

קארין אלהרר: עם כל הכבוד, אני ממש לא מבינה למה עיתונאי רוצה להיות עובד מדינה.

<ברוך אסקרוב: אפשר להסביר גברתי.

<ברוך אסקרוב: יש כאלה שחושבים שזאת שליחות.

גלעד ארדן: ועיתונאים בערוץ 10 זאת לא שליחות?

גלעד ארדן: כשנוח, חברת החדשות שלהם היא המודל, וכשלא נוח, לא.

נחמן שי: חבר'ה, גם אתם יודעים את האמת.

נחמן שי: יש תחומים מוגדרים שרשות השידור תהיה אשר תהיה לא אמורה לטפל.

נחמן שי: לא אמורים לקבל מתנות, לא אמורים לעסוק בפעילות פוליטית, יש תקופת צינון וכולי.

נחמן שי: היה יותר נכון עובדי ציבור, משהו כזה.

<אתי בנדלר: אני רוצה להעיר הערה.

<אתי בנדלר: לגבי כל התאגידים הסטטוטוריים, כל החוקים נוקטים באותה לשון.

<אתי בנדלר: נאמר דין עובדי אותו גוף כדין עובדי המדינה לעניין חוקים אלה.

גלעד ארדן: לצורך חיקוקים מסוימים.

קארין אלהרר: אני באמת לא מבינה את הרעש.

נחמן שי: זה רק לאותם תחומים.

גלעד ארדן: ברור.

גלעד ארדן: זה מנוגד לזה שטוענים כאן שרוצים עצמאות.

גלעד ארדן: מה, בן אדם רוצה עכשיו גוף עיתונאי, להכפיף את כולו לכל מנגנונים?

איתן כבל: זה מה שנקרא מהומה שלא במקומה.

איתן כבל: כשאני אומר מהומה שלא במקומה, יש שאלה עקרונית.

קארין אלהרר: סליחה, חבר הכנסת כבל.

קארין אלהרר: אני אומרת ועכשיו אני מתכוונת לכל מילה.

קארין אלהרר: הבא שיתפרץ, מוצא את עצמו בחוץ.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר לכם.

איתן כבל: אתמול העליתי את העניין שכל דבר שיש בחיקוקים כאן קשר ליחסי עבודה, הצעתי להניח את זה ולהביא את זה אחרי שיסתיים משא ומתן או לא יסתיים המשא ומתן.

איתן כבל: זאת עמדתי ואני עדיין חושב שהעמדה הזאת היא עמדה נכונה שיכולה לשנות לגמרי את האווירה סביב השולחן הזה.

איתן כבל: כמי שרוצה בטובת

איתן כבל: כם ומחפש כל דרך כאן כדי לקדם את התהליך.

איתן כבל: כאשר מדברים על חיקוקים הנוגעים לשמירה על טוהר מידות כאלה ואחרות, זה המקום האחרון שצריך לקפוץ בו.

איתן כבל: זאת בסך הכול הפניה שנוגעת לכל מקום ועניין.

איתן כבל: אמר השר בעניין הזה והוא אמר את זה באינסטינקט, שלגבי הרצון להיות עובדי מדינה, כן או לא, זאת שאלה גדולה שאני חושב שכדאי שגם אתם תבחנו אותה בנסיבות הקיימות.

איתן כבל: זה שהשר נתן באינסטינקט תשובה כזאת, זה עדיין לא אומר שזה טוב לכם כמו שזה לא טוב לא.

איתן כבל: לא יודע.

איתן כבל: לכן אני אומר שהקפיצה כאן היא קפיצה איננה במקומה ומעמידה קצת גם אנשים כמוני בתחושה לא נעימה.

איתן כבל: בסך הכול חיקוק שנוגע לענייני טוהר מידות כאלה ואחרות.

איתן כבל: זה הכול.

איתן כבל: בואו נתקדם עם העניין הזה.

איתן כבל: השאלות שאתה שואל הן שאלות כבדות אבל לא כאן.

קארין אלהרר: לזר, בקצרה.

<לזר צנדקוביץ: בזמנו את נושא עידוד הצמיחה, והיה הסכם בין עמיר פרץ לבין ראש הממשלה בנימין נתניהו שהיה אז שר האוצר, החילו אותו עלינו ואנחנו שילמנו אותו.

<לזר צנדקוביץ: חמישה אחוזים.

<לזר צנדקוביץ: בהסכם הרפורמה שלא יוצא לפועל הוגדר במפורש שברגע שהסכם הרפורמה יוצא, יחול עלינו כל הנושא של עובדי המדינה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: אבי חיים.

קארין אלהרר: לא כאן.

קארין אלהרר: גדי, משפט.

<גדי בן יצחק: להערה של איתן כבל.

<גדי בן יצחק: אני מתייחס לסעיף המשמעת של עובדי המדינה שהיום חל על עובדי רשות השידור ובאופן עדין נכנס גם בחוק הנוכחי.

<גדי בן יצחק: נציבות שירות המדינה תצטרך לדון על עיתונאי ברשות השידור החדשה שכתב מאמר במקום אחר, אחרי שהוא עובד מצטיין ברשות השידור החדשה.

<גדי בן יצחק: זה אמצעי לחץ או לא?

<גדי בן יצחק: זה עובד עלינו או לא?

<גדי בן יצחק: נעשה שימוש לרעה בסעיפים האלה לאורך שנים ולא רק השימוש הטוב.

<גדי בן יצחק: אין לי שום בעיה עם מגבלות לעניין פוליטי, השתייכות פוליטית, לעניין מתנות, לעניין טוהר המידות.

<גדי בן יצחק: ודאי שאין לי שום התנגדות, אבל השימוש לרעה שייעשה בתקנות עובדי המדינה.

איתן כבל: יש איזה סעיף בחוק הקודם שלא נעשה בו שימוש לרעה?

איתן כבל: לכן אנחנו כאן.

קארין אלהרר: הקיום שלו נדרש.

קארין אלהרר: אם השימוש נעשה לרעה, אפשר לפנות לערכאות כמו בכל חוק אחר.

<גדי בן יצחק: מישהי הייתה במשפט על שהביעה את דעתה בעיתון.

<גדי בן יצחק: זה נראה לכם נורמלי?

איתן כבל: אז ימצאו סעיף אחר, אם היו רוצים.

איתן כבל: זה לא העניין.

גלעד ארדן: אני מבקש לסכם.

גלעד ארדן: הדינים שמוחלים כאן הם לעניינים ציבוריים שמתחייבים מהמהות של התפקיד של השידור הציבורי.

גלעד ארדן: ככל שבמסגרת יחסי העבודה והדינים שחלים עליהם, רשות השידור או עובדיה מבקשים להפוך להיות עובדי מדינה, ואני ממשיך את מה שאמר חבר הכנסת כבל, זה מנותק מזה.

גלעד ארדן: הם רוצים, שיעשו חושבים בתוכם, יודיעו סופית את עמדתם ונדון בזה מול ההסתדרות, נגבש עמדה אנחנו ויגבשו עמדה הם.

גלעד ארדן: אני באמת חושב שזאת החלטה יותר מדי גדולה ביחסי עבודה.

גלעד ארדן: יש לה יתרונות מבחינתם, ויש לה אולי גם חסרונות שהם לא מודעים להם בהקשר של התפקיד של השידור הציבורי שהם אמורים למלא.

גלעד ארדן: אני מציע לחשוב על זה ונחזור עם התשובה.

קארין אלהרר: תודה אדוני.

קארין אלהרר: עורכת הדין ברוק, סעיף 51.

<ברוך אסקרוב: סליחה, אני נרשמתי.

קארין אלהרר: הדיון בסעיף הזה נגמר.

<ברוך אסקרוב: אני נרשמתי בצורה מסודרת.

קארין אלהרר: בסדר, וגם נתתי לך לדבר מספר פעמים.

<ברוך אסקרוב: לא על סעיף 50.

קארין אלהרר: משפט.

<ברוך אסקרוב: תודה.

<ברוך אסקרוב: אני חושב שהסעיף הזה קודם כל זה מקומו, 50, משום שכתוב שם דין עובדי תאגיד השידור הציבורי והוא כמעט סעיף יסוד שמקרין על התייחסות להרבה סעיפי משנה ובוודאי על החיים שיהיו בתוך תאגיד השידור.

<ברוך אסקרוב: אני עצמי כל הזמן ממליץ ואני מודה שלא קיימנו על זה בתוכנו דיון מקיף וכן הלאה, אבל אני ממליץ לכל השולחן הזה על כל ההתפלגויות שלו לא לשכוח את ההגדרה כממלכתי, כי אז אפשר להבין.

<ברוך אסקרוב: אי אפשר שרק ב-DNA שלו הוא יהיה ממלכתי ולא יקבל גם מהמדינה את ההגנה והעובדים יקבלו את ההגנה.

<ברוך אסקרוב: מה שקודמיי ציינו, בצדק, זה יוצר ניכור.

<ברוך אסקרוב: אנשים רוצים לבוא עם תחושת שליחות והם מקבלים רק את המגבלות ואחר כך מתעללים בנו.

קארין אלהרר: עושה רושם שלא הקשבת לדברים שנאמרו.

קארין אלהרר: המגבלות האלה, כמו שאתה קורא להן, נמצאות בחיקוקים נוספים של תאגידים סטטוטוריים.

קארין אלהרר: אין קשר לעובדה האם צריך להחיל דינים אחרים על עובדי רשות השידור.

<ברוך אסקרוב: אני מבין ואני מסכים אבל זה המקום.

קארין אלהרר: הערתך נאמרה כבר.

קארין אלהרר: בסדר.

קארין אלהרר: השר אמר שהוא ישקול.

קארין אלהרר: נעבור הלאה.

<ברוך אסקרוב: להסיר את הכף הזאת החמקמקה הזאת.

קארין אלהרר: בסדר.

קארין אלהרר: תאמין לי שהבנתי.

<ברוך אסקרוב: הצעה אחרונה.

<ברוך אסקרוב: כדאי לעבור לניסוח פוזיטיבי.

<ברוך אסקרוב: שיהיה כתוב בחובות ובזכויות.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: פרק ח', בבקשה, עורכת הדין ברוק.

<חגית ברוק: פרק ח': חובת זהירות וחובת אמונים של נושא משרה בתאגיד השידור הציבורי 51.

<חגית ברוק: חובת זהירות נושא משרה בתאגיד השידור הציבורי חב כלפי תאגיד השידור הציבורי חובת זהירות כמור בסעיפים 35 ו-36 לפקודת הנזיקין (נוסח חדש).

<חגית ברוק: אין בהוראת סעיף קטן (א) כדי למנוע את קיומה של חובת זהירות של נושא המשרה כלפי אדם אחר.

<דנה נויפלד: אולי אפשר להקריא את כל הפרק?

קארין אלהרר: כן.

קארין אלהרר: נקריא את כל הפרק כי כולו עוסק באותו נושא.

קארין אלהרר: מכיוון שמדובר בפרק יחסי קצר שיש לו כיוון מאוד מסוים, נקרא את כולו ואחר כך נקבל הסבר.

<חגית ברוק: 52.

<חגית ברוק: אמצעי זהירות ורמת מיומנות נושא משרה יפעל ברמת מיומנות שבה היה פועל נושא משרה סביר, באותה עמדה ובאותן נסיבות, ובכלל זה ינקוט, בשים לב לנסיבות העניין, אמצעים סבירים כדי להבטיח כי פעולות הנעשות על ידו בתוקף תפקידו עולות בקנה אחד עם תפקידי תאגיד השידור הציבורי, וכדי לקבל מידע שיש לו חשיבות לצורך קבלת החלטה או ביצוע פעולה בתוקף תפקידו.

<חגית ברוק: 53.

<חגית ברוק: חובת אמונים נושא משרה חב חובת אמונים לתאגיד השידור הציבורי וינהג במילוי תפקידו בהגינות, בנאמנות ובלא משוא פנים.

<חגית ברוק: אין בהוראת סעיף קטן (א) כדי למנוע את קיומה של חובת אמונים של נושא המשרה כלפי אדם אחר.

<חגית ברוק: 54.

<חגית ברוק: תרופות על הפרת חובת אמונים של נושא משרה כלפי תאגיד השידור הציבורי יחולו הדינים החלים על הפרת חוזה, בשינויים המחויבים.

<חגית ברוק: בלי לגרוע מכלליות האמור בסעיף קטן (א), רואים נושא משרה שהפר חובת אמונים כלפי תאגיד השידור הציבורי כמי שהפר התקשרות עמו.

<חגית ברוק: תאגיד השידור הציבורי רשאי לבטל פעולה שעשה נושא משרה בשם תאגיד השידור הציבורי כלפי אדם אחר או לתבוע מאותו אדם את הפיצויים המגיעים לו מנושא משרה, אף בלא ביטול הפעולה, אם אותו אדם ידע על הפרת חובת האמונים של נושא המשרה.

<חגית ברוק: 55.

<חגית ברוק: תביעה בשם תאגיד השידור הציבורי היועץ המשפטי לממשלה רשאי, מיוזמתו או לבקשת השר, לתבוע בשם תאגיד השידור הציבורי, נושא משרה, בשל נזק שנגרם לתאגיד השידור הציבורי ממעשה או ממחדל בניגוד לחובותיו כלפי תאגיד השידור הציבורי על פי דין.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: הסבר בבקשה, עורכת הדין נויפלד.

<דנה נויפלד: הפרק הזה הוא פרק מעט חדשני.

עיסאווי פריג': לא מעט.

עיסאווי פריג': הרבה חדשני.

<דנה נויפלד: אבל הוא חדשני רק כאן.

<דנה נויפלד: הסעיפים האלה, תכף נעבור אחד-אחד, הם סעיפים שמופיעים בחוק החברות והם קובעים סטנדרט של התנהגות לנושא המשרה.

<דנה נויפלד: נושא המשרה, אפשר לראות בהגדרה, הכוונה היא לעובדים הבכירים ביותר בתוך התאגיד ולחברי המועצה, וזאת על מנת, בהמשך לכל הגישה שהייתה בחוק הזה, המנהלים וחברי המועצה יהיו אנשים מקצוענים שיפעלו בסטנדרט המקצועי הגבוה ביותר.

<דנה נויפלד: זאת לא רק זכות כמו שנאמר כאן להיות חבר מועצה, זה לא רק כיבוד, אלא זאת גם אחריות וזה הסעיף של האחריות.

<דנה נויפלד: אם קודם דיברנו על הזכויות ועל התפקידים המפורטים, כאן הסעיפים האלה מאוד משמעותיים כדי לוודא שנושאי המשרה הבכירים וחברי המועצה צריכים לשאת במשמעויות.

איתן כבל: ברשותך דנה, איך זה בגופי תקשורת אחרים בישראל או בעולם?

איתן כבל: אני לא בדקתי.

איתן כבל: אני אגיד לך למה אני שואל.

איתן כבל: כל עוד זה נוגע לעניינים טכניים, בסדר, זה ברור וזה מתקבל.

איתן כבל: הסעיף הזה הוא סעיף חונק.

איתן כבל: זה שצריך שתהיינה חובות, זה ברור לי ואין ויכוח על זה.

איתן כבל: גם אם זה היה רכוש פרטי שלו, אם זאת חברה של אבא שלו, אבא שלו היה קונס אותו.

איתן כבל: זה לא העניין.

איתן כבל: אני מדבר על כך שכתב רוצה לכתוב כתבה על מאן דהוא והוא רץ על הנתיב ובאים ואומרים לו: תשמע, הוא יתבע אותנו, אנחנו מפחדים שהוא יתבע אותנו וגם אם זה נכון, זה יגרום לנו להוצאות משפטיות כל כך כבדות.

איתן כבל: אני אומר לך את זה כי אני פשוט מכיר את זה מהחיים היום יומיים ואלה סיפורים שמתקיימים יום יום במערכות השונות.

עיסאווי פריג': אני אשלים את הדברים.

עיסאווי פריג': לאורך כל הדברים כאשר היינו נוגעים ומבקשים תוספות, כאן היו נשמעים הדברים והשר אמר שחבר מועצה שנותנים לו תפקיד או נושא משרה, הוא צריך לסמוך עליו כי הרי הוא נתן לו תפקיד וטבעי שהוא יפעיל שיקול סביר וטבעי שהוא ינהג על פי דין.

עיסאווי פריג': כשאני מסתכל על סעיף 51 עד 55, תראי במה אתם משתמשים.

עיסאווי פריג': שמים את נושא המשרה כאדם חשוד בפוטנציה.

עיסאווי פריג': "יפעל ברמת מיומנות".

עיסאווי פריג': הרי טבעי שהוא יפעל ברמת מיומנות, כי אם לא, למה בחרנו אותו?

עיסאווי פריג': "אמצעים מסוימים", הרי הוא בתפקיד בכיר ועבר כברת דרך ולכן הוא חייב לנקוט באמצעים אלה.

עיסאווי פריג': כך לאורך כל הסעיפים, אתם חוזרים על אותם משפטים שמלכתחילה יצאתם מנקודת הנחה שחייבים להתקיים באיש.

עיסאווי פריג': אם כן, למה אני צריך להזכיר אותם?

עיסאווי פריג': אתם השתמשתם בכך שזה טבעי לתת חופש תמרון לבן אדם אבל עכשיו אני בא וחונק אותו.

עיסאווי פריג': חובת זהירות וכל מיני משפטים.

עיסאווי פריג': זה לא מסתדר לי הדבר הזה.

<דנה נויפלד: אני עונה גם לחבר הכנסת כבל ששאל מה קורה בכלי תקשורת אחרים.

<דנה נויפלד: גופי התקשורת האחרים הם חברות ולכן חל עליהם חוק החברות והסעיפים האלה מופיעים בחוק החברות כחלק בשגרה.

<דנה נויפלד: זה נכון לגבי שלל החברות ואין יוצא דופן בעניין הזה.

<דנה נויפלד: הסעיפים האלה נכנסו כאן

<דנה נויפלד: כי תאגיד סטטוטורי הוא תאגיד - ונשאלתי מה ההבדל בין חברת תאגיד – והוא סוג של תאגיד וכדי להבהיר ולעגן באופן חד משמעי את העובדה שיש תוצאות לאי עמידה בסטנדרט ההתנהגות שמצופה מנושא משרה סביר.

<דנה נויפלד: אני רוצה להבהיר.

<דנה נויפלד: פקודת הנזיקין לצורך העניין - מפנה סעיף 51 – חלה על כולם.

<דנה נויפלד: חובת זהירות היא דבר שקיים מבחינה משפטית בלי קשר.

איתן כבל: לא מתווכח.

<דנה נויפלד: אנחנו אומרים כאן שאנחנו מתייחסים לחברי המועצה ואנחנו רוצים שהם יכהנו כדירקטורים.

איתן כבל: זאת התייחסות רק לחברי המועצה?

<דנה נויפלד: על נושאי משרה.

<קריאה: גם לעובדים מן השורה.

<דנה נויפלד: נושאי משרה מוגדרים בהגדרות, ואם אתם רוצים, אני יכולה להזכיר לכם.

<דנה נויפלד: דיברנו על זה.

<דנה נויפלד: זה המנהל הכללי, זה המשנה למנהל הכללי, זה מנהל שכפוף במישרין למנהל הכללי, מנהל החטיבה המסחרית וחברי מועצה.

<דנה נויפלד: זאת אומרת, אלה הגורמים הבכירים ביותר.

<דנה נויפלד: אני מרגישה קצת מוזר לבוא ולהסביר מדוע אנשים הבכירים ביותר - - -

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אין ויכוח.

עיסאווי פריג': מקובל עלינו.

איתן כבל: בואי לא ניקח את זה למקומות כאלה.

איתן כבל: אין ויכוח בקרב אף אחד סביב השולחן הזה.

איתן כבל: יחד עם זאת אני חוזר ואומר לך שאני רוצה לדעת האם זה חל על העיתונאים או על האחראי על העיתונאים.

איתן כבל: כשמנהל מחלקת החדשות למשל יבוא אליו מאן דהוא, כתב שרוצה לעשות כתבה על מאן דהיא או מאן דהוא אחר, יש דברים כבדי משקל אבל מה, הרבה פעמים הולכים על התפר וזה עלול לייצר איזשהו מצב בו יכול מנהל מחלקת החדשות לומר לו: תשמע, עזוב אותי מזה, אני לא רוצה להתעסק עם זה כי זה עלול לייצר כך וכך וכך.

איתן כבל: יש מצבים שנוגעים לעבודת העיתונאים, לתוכן עבודתם ולא להתנהלות מסביב לעבודתם, אם זה תחקיר, אם זאת הודעה, ואלמנט נוסף שיהיה שותף לזה כדי שלא ייווצר מצב שזה יחנוק אותם ולכן לא יעשו את עבודתם.

<דנה נויפלד: יושבת ראש הוועדה, לענות עכשיו או בסוף?

קארין אלהרר: בסוף.

נחמן שי: אני לא מכיר סעיף כזה.

נחמן שי: זה לא היה בעבר.

נחמן שי: תקנו אותי אם אני טועה.

קארין אלהרר: נכון, זה לא היה בעבר.

<דנה נויפלד: נכון.

<דנה נויפלד: אמרתי סעיף חדשני.

נחמן שי: זה בסדר, אני לא נגד חדשנות כמו שאת יודעת.

נחמן שי: זה בסדר.

נחמן שי: אני רק חושש שבאיזה מקום זה יכרסם בתפקוד של הארגון.

נחמן שי: רק אתמול קראתי מאמר על הנושא של הוצאת לשון הרע, את ההבדל בחקיקה בארץ בין בחוץ לארץ, כאשר בחוץ לארץ איש הציבור צריך להסביר שהוא לא עשה וכאן התובע צריך להסביר שהוא עשה.

נחמן שי: אני לא בטוח שההיפוך הזה נכון.

נחמן שי: אני אראה לך את המאמר אחר כך וזה יהיה דיון אינטלקטואלי.

נחמן שי: מאיזו סיבה הכנסתם את זה לכאן?

נחמן שי: האם אתם רוצים שהעיתונאי ילך כל הזמן ויחשוש מחובת הזהירות שלו?

<דנה נויפלד: אין לו חובת זהירות.

קארין אלהרר: רק על נושא המשרה.

נחמן שי: יכול להיות שזה על התאגיד כגוף?

קארין אלהרר: לא.

קארין אלהרר: רק לנושא המשרה.

<דנה נויפלד: העיתונאי ככזה, חוק לשון הרע חל גם אם אני לא כותבת כלום.

<דנה נויפלד: הזהירות שנדרשת מעיתונאי לפי הדין הכללי ולפי דיני האתיקה וכולי חלים.

<דנה נויפלד: כאן לא מדובר על זה.

<דנה נויפלד: הסעיפים האלה חלים בדרגות הבכירות ביותר.

<דנה נויפלד: זה נראה לי מאוד מוזר להבהיר את זה.

נחמן שי: עכשיו אני מבין מה שאת אומרת.

נחמן שי: זה ממשל תאגידי.

<דנה נויפלד: נכון.

<דנה נויפלד: תודה רבה.

נחמן שי: כי דורשים מבעלי המשרות הציבוריות לשאת באחריות.

<דנה נויפלד: כן.

נחמן שי: אני בעד.

איתן כבל: זה יפה שנחמן בעד, אבל עדיין לא קיבלתי תשובה.

איתן כבל: זאת אומרת, פתחת נהדר והאטת בישורת האחרונה.

איתן כבל: אני אסביר מה אני מתכוון.

<דנה נויפלד: חבר הכנסת כבל, אני רוצה להזכיר לך שגם בהצעתך המקורית - - -

איתן כבל: אני לא מתווכח אתך, יקירה.

איתן כבל: אני בסך הכול מנסה לחדד דבר.

איתן כבל: בסוף הכול נמדד במציאות ובסופו של עניין כשאני אומר אין ויכוח על חובת, זה לא שם.

איתן כבל: אני מנסה לגעת בתפר אחד בלבד והוא תפר המנהלים שאחראים על התוכן כמו מנהלי מחלקת חדשות, בעיקר מנהלי מחלקת חדשות.

גלעד ארדן: נושא משרה, יש הגדרה מה זה נושא משרה.

איתן כבל: אני הבנתי.

איתן כבל: אתה דיברת שיחה ארוכה עם נחמן ולכן לא ירדת לסוף הדברים שלי.

איתן כבל: אני לא מדבר על העיתונאי.

איתן כבל: העיתונאי, יש לו את החובות שכתובות על פי כל דין וגם אם הן לא היו כתובות.

איתן כבל: כוונתי היא בחיבור הזה שבין נושא משרה, בהגדרות האלה של נושא משרה, אדוני השר - - -

<קריאה: מנכ"ל ודירקטור.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: יש כאן שרשור גברתי.

איתן כבל: הרי אף אחד לא חי לבד.

איתן כבל: זאת אומרת, כשאני מחליט לעשות כתבה ויש לי חובה על פי כל דין לגבי לשון הרע ועוד ועוד ועוד, בא אלי מנהל מחלקת החדשות ואומר לי: אח שלי, אחלה סיפור, אבל עזוב אותנו.

<קריאה: אין לה תשובה.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: יכול להיות שאין תשובה.

איתן כבל: יכול להיות שבאמת אין תשובה שאפשר לכתוב אותה.

גלעד ארדן: מה שאתה הצגת דווקא מחזק את הפתרון כי יש לו חובת הגינות ונאמנות.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: העניין הוא הפוך.

איתן כבל: כל אחד מסתכל על הדברים מהמקום האחר.

איתן כבל: אני בא ואומר שבגלל החשש הכבד שמופעל עליו, הוא עלול למצוא את עצמו כל הזמן, בגלל הכתפיים שהמשכנו מסעיף 55 וסעיף 51, הוא עלול להימנע מלעשות פעולות כדי לא למצוא את עצמו במצבים.

איתן כבל: זאת כוונתי.

איתן כבל: יכול להיות שאין תשובה.

איתן כבל: לא יודע אבל זאת המציאות שמתקיימת היום כל יום בכל מערכות החדשות.

קארין אלהרר: תודה.

נחמן שי: אני אוסיף עוד מילה למה לדעתי זה חשוב ואני אולי אחלוק על איתן.

נחמן שי: אנשים התמנו כאן בהמלצה או בלחץ וכן הלאה, אבל מרגע שהם יושבים על הכיסא, נאמנות מספר אחת שלהם היא לארגון והם לא חייבים יותר, אולי בעקיפין, לאיש או לגורם ששלח אותם.

נחמן שי: הנה, חבריי כאן מתחום המוזיקה, הם יודעים שהאיש שלהם תרם או יתרום הלאה אבל הוא יסתכל קודם כל על הארגון אותו הוא משרת וממילא האינטרסים האלה יתאחדו ביחד.

נחמן שי: זה רעיון טוב.

נחמן שי: אני חושב שזה רעיון טוב.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: ברוך אסקרוב.

<ברוך אסקרוב: הרעיון טוב אלא שהיישום שלו בסעיף למשל 54, זה לא כל דבר ואני אסביר מדוע.

<ברוך אסקרוב: זה אפילו לא נוגע לעובדים כי העובדים הם לא בתוך המשרות אבל אם כאן מדברים על עניין ציבורי, אני אסביר.

<ברוך אסקרוב: זה עניין ציבורי.

<ברוך אסקרוב: אני מבין את מצוקת הזמן ולכן אני אעשה את בקצרה.

<ברוך אסקרוב: הסעיף בגינו אפשר להפסיק התקשרות הוא הפרת אמונים.

<ברוך אסקרוב: זה סעיף סל רחב שנעשו בו כבר שימושים זרים.

<דנה נויפלד: איפה נעשו שימושים זרים?

<ברוך אסקרוב: אני אגיד לך איפה.

<ברוך אסקרוב: היה שר במדינת ישראל שטפלו עליו את זה והוא נאלץ לעבור שתי ערכאות ויצא מהן לא רק זכאי אלא שלא היה צריך אפילו לטעון טיעוני הגנה אבל הוא היה צריך לשלם שנים מחייו ומהמסלול הציבורי שלו.

<ברוך אסקרוב: מה, אתן לא יודעות את זה?

קארין אלהרר: אפשר למנוע מצבים כאלה בחקיקה?

קארין אלהרר: באמת.

<ברוך אסקרוב: אמרתי, זה סעיף סל.

קארין אלהרר: די.

קארין אלהרר: אתה יודע שאם מישהו חלילה ירצה לתפור למישהו אחר תיק, תאמין לי שגם אם החוק יסגור את זה הרמטית, הוא ימצא את הדרך.

קארין אלהרר: כאן יש בסך הכול ניסיון להביא לכך שנושאי המשרה הבכירים בתאגיד יהיו עליהם החובות הבסיסיות האלה.

<ברוך אסקרוב: תחפשו ספרות בתחום הזה ותראו, עיניכם תחשכנה.

קארין אלהרר: כל הכבוד, בסדר?

<ברוך אסקרוב: אני לא מדבר על עצמנו.

קארין אלהרר: בסדר.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: נילי.

<נילי בן גיגי וולף: אני בכיוון ההפוך.

<נילי בן גיגי וולף: רציתי לדבר על האחריות התקציבית של בעלי המשרות.

<נילי בן גיגי וולף: אחד הדברים הבסיסיים שהיו אמורים להיות זה תמחור של הפעולות בשידור.

<נילי בן גיגי וולף: זה נשמע בסיסי שכל מנהל מדיה יודע בתוך איזה תקציב הוא מתנהל.

<נילי בן גיגי וולף: זה לא היה כך עד היום.

<נילי בן גיגי וולף: כל מי שמכיר, לא היה תמחור ומנהלי מדיה לא ידעו בתוך איזה תקציב הם מתנהלים וחרגו וכולנו ראינו את התוצאות.

<נילי בן גיגי וולף: אנחנו מבקשים שכחלק מהטלת חובת האמון והזהירות והאחריות האישית, תוגדר גם האחריות של העומד בראש כל מחלקה ביחס לתקציב העומד לרשותו.

<נילי בן גיגי וולף: זאת אומרת, כל חריגה בתקציב פירושה נשיאה באחריות על כל המשתמע מכך, כך שגם מבחינה תקציבית תהיה אחריות.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: יוריק.

גלעד ארדן: אני שוב חוזר ומזכיר שבשונה מבעבר, הדירקטוריון יש לו יכולת להדיח את המנכ"ל וזה תפקידו של המנכ"ל לנהל את זה ניהול כספי תקין, לאשר תקציב לא גירעוני ואם הוא לא יודע להציג לדירקטוריון שלו, לא יודע, אם אני הייתי חבר דירקטוריון מצומצם עם חובות משמעותיות בחוק ואנשים שבאים מתחומי מומחיות רלוונטיים והמנכ"ל שלי לא מסוגל להציג לי כמה עולים דברים ומה הן שעות העבודה, היינו צריכים להסיק את המסקנות, ואם לא, האחריות תחול עלינו.

עיסאווי פריג': גם נושאי משרה, מחובתם לנהוג במיומנות.

גלעד ארדן: נכון.

עיסאווי פריג': ובכל זאת ציינו את זה.

גלעד ארדן: אבל היא דיברה על משהו אחר.

<נילי בן גיגי וולף: על אחריות תקציבית של מי שבראש כל מחלקה.

גלעד ארדן: ספציפית, כמו עוד הרבה דברים שיש חובה בניהול תקין.

<יורם בן דוד: אני חושב שמול האחריות הכבדה שמוטלת על כתפיהם של נושאי המשרה, יש לשקול מתן איזושהי הגנה ביטוחית אם בצורה של ביטוח מנהלים או משהו.

<יורם בן דוד: יש את זה?

<דנה נויפלד: יש את זה בפועל אבל לא בחוק.

<יורם בן דוד: אני יודע, אבל מאחר שמדובר בתאגיד שהוא לא חברה.

עיסאווי פריג': סוגיה חשובה לא פחות.

עיסאווי פריג': מאחר ואני על פי החוק מטיל עליהם את האחריות הכבדה ובצדק, ההצעה שהועלתה לגבי ביטוח מנהלים.

קארין אלהרר: אבל אין מניעה.

עיסאווי פריג': הכול אין מניעה.

עיסאווי פריג': אני רוצה לחייב את התאגיד.

קארין אלהרר: באיזה תאגיד אתה מכיר שמחייבים לבטח?

קארין אלהרר: יש אפשרות לבטח.

קארין אלהרר: רוצים, תבטחו.

<נילי בן גיגי וולף: המועצה תחליט שהיא מבטחת.

קארין אלהרר: זה לגמרי בסמכות שלהם.

קארין אלהרר: אם הם רוצים, זה הדבר הראשון שהם יעשו.

קארין אלהרר: אף אחד לא יפריע להם.

קארין אלהרר: אני מבטיחה לך שזה הדבר הראשון שהם יעשו.

<חנה מצקביץ: זה קיים גם היום.

קארין אלהרר: עורכת הדין ברוק, בבקשה, אנחנו ממשיכים לסעיף 56.

<קריאה: גברתי, מתי יש הפסקה?

קארין אלהרר: אין הפסקה.

<קריאה: עד 2:00 רצוף?

קארין אלהרר: כן.

קארין אלהרר: אני יושבת כאן ומי שרוצה, מוזמן, ומי שלא יכול, יצא להפסקה ולחזור.

<חגית ברוק: פרק ט': הממונה על קבילות הציבור 56.

<חגית ברוק: ממונה על קבילות הציבור יושב ראש המועצה ימנה באישור המועצה, ממונה על קבילות הציבור בתאגיד השידור הציבורי (בסעיף זה – ממונה על הקבילות), לתקופת כהונה של חמש שנים.

<חגית ברוק: הממונה על הקבילות ידון ויברר קבילות ותלונות מטעם הציבור בכל הנוגע למשדרי תאגיד השידור הציבורי או לאופן פעולתו של תאגיד השידור הציבורי.

<חגית ברוק: המועצה תקבע כללים לפעולתו של הממונה על הקבילות, לרבות לעניין אופן בירור התלונות.

<חגית ברוק: הממונה על הקבילות רשאי שלא לטפל בתלונה או בקבילה, אם גוף אחר בתאגיד השידור הציבורי מוסמך לדון ולהכריע בה.

<חגית ברוק: החליט הממונה על הקבילות שלא לטפל בתלונה בשל קיום גוף כאמור בסעיף קטן (ג), ידווח על כך לקובל וליושב ראש המועצה ויעביר למועצה את הקבילה.

<חגית ברוק: מצא הממונה על הקבילות, לאחר דיון בקבילה ושמיעת הנוגעים בדבר, כי צדק הקובל בפנייתו, וכי תאגיד השידור הציבורי פעל שלא כדין בעניין מסוים, רשאי הוא להורות למנהל הכללי לשדר את ממצאיו בשידורי הטלוויזיה או הרדיו בדרך ובמועד שהורה.

<חגית ברוק: הממונה על הקבילות יפרסם, אחת לשנה, דוח על פעילותו.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: הסבר.

<דנה נויפלד: הממונה על קבילות הציבור הוא עובד של התאגיד.

<קריאה: לא כתוב שהוא עובד.

<דנה נויפלד: הוא לא נושא משרה.

<דנה נויפלד: הוא מתמנה לחמש שנים.

<דנה נויפלד: התפקיד שלו הוא לבדוק תלונות מטעם הציבור שמשודרים אליו שידורים.

<דנה נויפלד: צריך לזכור שגם לו יש זכויות ולא רק לעיתונאים.

<דנה נויפלד: הממונה על קבילות הציבור, הוא זה שידון ויברר את התלונות מטעם הציבור.

<דנה נויפלד: יש לו שתי אופציות, הוא יכול שלא לטפל בתלונה או בקבילה ואז אם יש גוף אחר שמוסמך לדון בתלונה הזאת, הוא זה שידון בה.

<דנה נויפלד: אם הוא החליט לא לעשות כן, הוא יודיע את זה לקובל כדי שהקובל ידע שהתלונה עברה הלאה, ואם הוא כן דן ואחרי שהוא שמע את הצדדים הרלוונטיים והוא החליט שהתאגיד פעל שלא כדין באופן מסוים, הוא יכול לתת הוראה למנהל הכללי של תאגיד השידור לשדר את ממצאיו בשידורי הרדיו או הטלוויזיה בדרך שהוא הורה.

<דנה נויפלד: בנוסף, הממונה על הקבילות יפרסם אחת לשנה דוח על פעילותו.

<דנה נויפלד: אני חושבת שזה היה בעקבות הערת העובדים וזה התקבל.

<דנה נויפלד: גם הדוח של הממונה על הקבילות יפורסם כך שיהיה ניתן לראות אילו תלונות התקבלו ומה הטיפול שנעשה בהן.

עיסאווי פריג': רק סוגיה קטנה לגבי הנציב.

עיסאווי פריג': אני חושב שצריך שיהיה לו רקע עיתונאי.

עיסאווי פריג': צריך להגדיר אותו בחוק ולא להשאיר אותו כך באוויר.

קארין אלהרר: למה עיתונאי?

עיסאווי פריג': צריך להגדיר את התפקיד, כמו שהגדרתם את יושב ראש ועדת האיתור כשופט בדימוס.

עיסאווי פריג': תפקיד כזה חשוב, צריך לתת לו הגדרה מינימלית.

קארין אלהרר: לי דווקא נראה שהוא צריך להיות עם רקע משפטי.

עיסאווי פריג': בסדר.

עיסאווי פריג': תלוי במה הוא אמור לטפל.

<קריאה: צריך שהוא יהיה איש עם שכל ישר.

קארין אלהרר: בדיוק.

עיסאווי פריג': נכון.

<דדי מרקוביץ: אני נציב קבילות הציבור ברשות השידור.

קארין אלהרר: הנה, הגיע האיש.

קארין אלהרר: בבקשה.

<דדי מרקוביץ: אני רוצה להתייחס בארבע נקודות לסעיף המוצע.

קארין אלהרר: דרך אגב, אתה עיתונאי?

<דדי מרקוביץ: כן.

<דדי מרקוביץ: אני עיתונאי.

<דדי מרקוביץ: הגעתי מ"מעריב", אחרי 15 שנים שם.

<דדי מרקוביץ: אני אעיר ארבע הערות לסעיף הזה.

<דדי מרקוביץ: קודם כל, חשוב מאוד שנציב קבילות הציבור יהיה גוף בלתי תלוי.

<דדי מרקוביץ: זה לא מעוגן בחוק הקיים.

<דדי מרקוביץ: אם זה מעוגן בחוק אחר מקביל, בסדר, אבל כרגע זה לא מעוגן.

גלעד ארדן: מה זה בחוק הקיים?

<דדי מרקוביץ: בכללים של רשות השידור היום אני לא תלוי וזה מצוין.

גלעד ארדן: מה זה בכללים?

גלעד ארדן: בחוק רשות השידור.

<דדי מרקוביץ: חוק רשות השידור, אחרי החוק יש המועצה והמועצה קובעת את הכללים.

<דדי מרקוביץ: הדירקטוריון יקבע בסופו של דבר כללי פעולה.

<דדי מרקוביץ: אני חושב שצריך לתת גבולות גזרה גם לדירקטוריון בעניין הזה ולהגדיר שנציב קבילות הציבור הוא גוף בלתי תלוי כדי שהעבודה שלו תוכל להיות יעילה ואמיתית.

<אתי בנדלר: איפה זה מוגדר היום בכללים?

<אתי בנדלר: אני מחזיקה אותם לפני.

<דדי מרקוביץ: כללי עבודת הנציב קובעים, כללי עבודת הנציב ברשות השידור קובעים.

<אתי בנדלר: אני מחזיקה בידי את כללי רשות השידור, הממונה על קבילות הציבור, משנת 1996.

<אתי בנדלר: עליהם אתה מדבר?

<דדי מרקוביץ: יש אותם ויש את החלטת הוועד המנהל.

קארין אלהרר: אבל זה לא בכללים אלא בהחלטה.

<דדי מרקוביץ: אבל זה מצטרף לכללים.

<אתי בנדלר: מה זה קובע?

<דדי מרקוביץ: שנציב הקבילות אינו תלוי בעבודתו בשום גורם ברשות השידור והוא כפוף בעניין זה רק לחוק.

<אתי בנדלר: אני פשוט לא מכירה אמירה כזאת בחוקים אחרים לגבי נציב קבילות הציבור.

<אתי בנדלר: אולי יש אבל אני לא מכירה.

קארין אלהרר: עורכת הדין מצקביץ, יש לך משהו להעיר לעניין הזה?

<חנה מצקביץ: ראשית, אם מדברים על הסעיף הזה, אני חושבת שצריך לומר איך הוא מתמנה.

<אתי בנדלר: זאת אחת השאלות שרציתי לשאול.

<חנה מצקביץ: כאן כתוב ימנה.

<חנה מצקביץ: ימנה את מי שהוא רוצה?

<חנה מצקביץ: ימנה במכרז?

<אתי בנדלר: לא ברור אם זה במכרז או לא.

<אתי בנדלר: את צודקת.

<אתי בנדלר: יש כאן הוראה ספציפית ולכן אי אפשר לדעת מה היחס בין שני הסעיפים, להבנתי.

גלעד ארדן: אני כבר אוסיף ואומר שאין לי שום בעיה שיתווסף כאן על ידי ועדת איתור ובאישור המועצה.

<אתי בנדלר: מדוע לא במכרז, אדוני?

<אתי בנדלר: למה אתה רוצה ועדת איתור?

<דנה נויפלד: בגלל שברשות השנייה יש ועדת איתור למשרה הזאת.

<דדי מרקוביץ: אגב, גם אני נבחרתי בוועדת איתור.

<אתי בנדלר: לגבי חוק הרשות השנייה, אם אני זוכרת נכון, אין הוראה על דרך קבלת עובדים בכלל.

<אתי בנדלר: אני אבדוק את זה.

<אתי בנדלר: יש לי את זה לפניי

<דנה נויפלד: לא.

<דנה נויפלד: זה לא כתוב בחוק.

<דנה נויפלד: שם זה מינוי על ידי השר ולכן זה נעשה על ידי ועדת איתור.

<אתי בנדלר: השר ימנה נציב תלונות שתפקידו לברר.

<אתי בנדלר: כן.

<דנה נויפלד: זה לשמר את העצמאות שלו.

<דנה נויפלד: שוב, אני לא מעזה להעלות את זה כאן אבל חוק הרשות השנייה, על מנת שהוא יהיה חסין ומנותק, הוא אמנם נמצא בתוך הרשות השנייה אבל הוא מתמנה באופן נפרד על ידי השר.

<דנה נויפלד: כאן לא העזתי להגיד שהוא תמנה על ידי השר אבל שם הדרך לא כתובה בחוק על פי המצב הנוהג של הדברים כי הוא מתמנה על ידי ועדת איתור שהשר ממנה.

<דנה נויפלד: כאן אני לא מציעה את זה.

<דנה נויפלד: נושאי המשרה, כמו שאמרנו בדיון של אתמול, הם נבחרים על ידי ועדת איתור, אפשר להתייחס אליו כמו נושאי המשרה הבכירים.

גלעד ארדן: אם רוצים לחזק את עצמאותו, אפשר לקחת את הסעיף שקיים היום בחוק הרשות השנייה.

גלעד ארדן: אגב, שוב, שיהיה ברור, זה הרבה יותר חזק משם כי שם השר ממנה ושם זה גם גוף חיצוני.

גלעד ארדן: את מדברת על סעיף 125 שאומר ש"אין על נציב התלונות מרות בענייני מילוי תפקידו על פי סימן זה זולת מרותו של הדין".

גלעד ארדן: בהתאמה.

<דדי מרקוביץ: אני מחזיק את נוהל עבודת הנציב שקבע הוועד המנהל ויש כאן סעיף האומר ש"הנציב הוא בלתי תלוי בעבודתו ואין עליו מרות בעניין מילוי תפקידו".

גלעד ארדן: מעולה.

גלעד ארדן: אנחנו ניקח את זה אבל זה יעלה לרמת חוק.

גלעד ארדן: ככל שיש דברים טובים בחוק, אני מחדד אותם.

<דדי מרקוביץ: אני רוצה להתייחס לסעיף (ב),לעניין מטעם הציבור.

<דדי מרקוביץ: אני חושב שגם היום – ואין בזה שום מניעה – נציב התלונות יעסוק גם בקבילות שבאות מתוך רשות השידור.

<דדי מרקוביץ: בדרך כלל יש סנכרון מלא ביני לבין המבקר ובין הלשכה המשפטית.

<דדי מרקוביץ: כל דבר שהוא כבר נמצא בבדיקה משפטית או נמצא אצל המבקר או נמצא גם בעניין מבקר המדינה, אלה דברים שאני לא יכול לדון בהם.

<דדי מרקוביץ: זאת אומרת, יש איזשהו סנכרון מערכות, אבל חבל מאוד לדעתי לבטל מראש את העניין הזה שעובד לא יכול לפנות בקבילה לנציב קבילות הציבור.

<קריאה: בענייני שידורים.

<דדי מרקוביץ: בענייני שידורים כמובן.

<דדי מרקוביץ: גם היום זה קורה.

גלעד ארדן: זה שזה קורה, זה לא אומר כלום.

גלעד ארדן: צריך לחשוב אם זה נכון או לא נכון.

איתן כבל: השאלה היא מה נכון.

<דדי מרקוביץ: זה יכול גם להיות משהו שהוא מכניזם בתוך הארגון.

קארין אלהרר: הערתך נשמעה.

קארין אלהרר: ההערה הבאה.

<דדי מרקוביץ: העניין של חיוב של פעם בשנה להגיש דוח נציב.

<דדי מרקוביץ: לדעתי זה מעט מדי.

<דדי מרקוביץ: גם היום הדוחות, לפחות מ-2008, מפורסמים באתר האינטרנט במלואם.

קארין אלהרר: כמה קבילות אתה מקבל בשנה?

<דדי מרקוביץ: השנה הגיעו בסביבות 4,000.

<קריאה: אבל האגרה תבוטל.

<דדי מרקוביץ: כאשר תבוטל האגרה, המספר ירד בחצי.

<דדי מרקוביץ: עדיין זאת טיפה בים.

איתן כבל: זה יפה שיש אלפיים צופים.

<דדי מרקוביץ: רק המשפחה.

<קריאה: 4,000 משלמים.

<אתי בנדלר: השאלה אם יש מקום שהדוח הזה יפורסם באתר האינטרנט של הרשות.

<דדי מרקוביץ: אם תוריד את האפשרות של העובדים שיקבלו, המספר בכלל ירד.

<דדי מרקוביץ: אני חושב שאפשר לפרסם תלונות, כמובן בהסכמת המתלוננים ואולי אפילו דיווח חודשי או חצי שנתי, שיהיה יותר שקוף.

<דדי מרקוביץ: לחייב פעם בשנה, נראה לי מעט מדי.

<דדי מרקוביץ: הדבר האחרון.

<דדי מרקוביץ: הייתי מציע להוסיף סעיף (ז) ובו ייאמר שהממונה על קבילות הציבור ישמש גם כממונה על חופש המידע כאמור בסעיף (3) לחוק חופש המידע.

<דדי מרקוביץ: אני חושב שאם נציב הקבילות יקבל גם את הסמכות הזאת, זה קשור.

איתן כבל: שאלה.

איתן כבל: העידן של פעם בשנה חובה היה כאשר היה צריך להדפיס.

גלעד ארדן: אין בעיה.

גלעד ארדן: אני מציע להוסיף לפחות אחת לשנה והמועצה, נשאיר לה להחליט כמה היא רוצה.

<קריאה: לא צריך הכול בחקיקה.

איתן כבל: צריך לחשוב על זה שאחרי כל תלונה, הוא יכול להעלות אותה מיד לאתר.

<קריאה: זה לא מונע ממנו.

איתן כבל: לא צריך חיקוקים שלמים בשביל זה.

קארין אלהרר: אמרנו, לפחות פעם בשנה.

<אתי בנדלר: הדוח יתפרסם בכל מקרה באתר האינטרנט של התאגיד.

גלעד ארדן: ובאותיות שלא יפחתו מ-.

גלעד ארדן: אם כתוב שהממונה יפרסם, אז מה, עכשיו צריך להגיד לו בדיוק איך לפרסם?

<נילי בן גיגי וולף: לצערנו זה לא מובן מאליו.

<אתי בנדלר: צריך לאפשר לו לפרסם את זה באתר האינטרנט.

<אתי בנדלר: יאמרו לו שיפרסם את זה הוא בנייר כרומו ולא באתר הרשות.

<אתי בנדלר: זאת הנקודה.

גלעד ארדן: למה שיגידו לו דבר כזה?

<נילי בן גיגי וולף: היו גופי שידור שהיינו צריכים להילחם שיפרסמו.

<נילי בן גיגי וולף: זה אמור להיות מובן מאליו, אבל זה לא.

גלעד ארדן: כתוב בחוק שהם צריכים לפרסם?

<נילי בן גיגי וולף: הם מפרסמים באתר באיחור של שנתיים-שלוש.

גלעד ארדן: יפרסם לציבור.

גלעד ארדן: בסדר?

גלעד ארדן: יפרסם לציבור לפחות אחת לשנה.

<אתי בנדלר: אני רוצה לומר שבנושא של פרסום באתר האינטרנט, אין היום כמעט שום דבר חקיקה חדש שנחקק שלא קובעים במפורש.

<אתי בנדלר: כל מקום שצריכים לפרסם, צריך לפרסם את זה גם באתר האינטרנט.

גלעד ארדן: אין בעיה.

גלעד ארדן: באתר האינטרנט.

גלעד ארדן: אם ההנהלה תרצה, היא תקצץ את התקציב של אתר האינטרנט ולא יהיה אתר אינטרנט.

איתן כבל: אז הוא יעלה את זה בטוויטר האישי שלו.

<מלי פולישוק: אני רוצה באותו עניין להוסיף.

<מלי פולישוק: זה יכול להיות הרבה יותר גרוע כאשר המועצה הזאת תעמיד לו את האמצעים הדרושים כדי למלא את תפקידו.

<מלי פולישוק: שוב אני לוקחת אתכם לנציב תלונות הציבור ברשויות מקומיות.

<מלי פולישוק: החוק קובע שהרשות המקומית תעמיד לרשות הממונה על תלונות הציבור משאבים הולמים למילוי תפקידו.

<מלי פולישוק: כבר היו מקרים, ורבים, שפשוט יש תפקיד - - -

גלעד ארדן: לדעתי גם כלפי התחקירנים בחטיבת החדשות, יש לי חשש שהם לא ייתנו להם תנאים והם לא יעשו תחקירים.

קארין אלהרר: אנחנו מקיימים דיון עקר.

קארין אלהרר: השר כבר אמר באתר האינטרנט.

<מלי פולישוק: אני לא מדברת על הפרסום אלא על עצם ביצוע התפקיד.

<לואיז ספורטס: עורכת הדין נויפלד אמרה שהוא יהיה עובד אלא שזה לא מוגדר בחוק.

<לואיז ספורטס: למשל, לגבי מבקר הפנים, כן כתוב שהוא יהיה עובד.

<לואיז ספורטס: אני חושבת שזה צריך להיות מוגדר שהוא יהיה עובד.

<לואיז ספורטס: נאמר קודם אבל אנחנו חושבים שהדרך הנכונה למנות היא באמצעות מכרז.

<נגה בריינס: אני חושבת שהנציב, כמו שדיברנו אתמול, צריך לטפל גם בתלונות של יוצרים.

קארין אלהרר: דיברנו על זה אתמול.

<נגה בריינס: לא רק בתלונות הציבור.

<דדי מרקוביץ: הוא מטפל בזה גם היום.

<קריאה: אבל זה ירד באיזושהי צורה, כי התלונות הן קצת שונות.

<נגה בריינס: כמו שאמר קודם השר, הפרילנסרים נופלים בין הכיסאות ובעצם הם לא עובדים של הרשות אבל הם גם לא ציבור.

קארין אלהרר: דדי, אתה מטפל היום?

<דדי מרקוביץ: קודם כל, כל אחד יכול לפנות אלי.

<דדי מרקוביץ: אם זה עניין שקשור בשידורים או באי שידורים או בטענות של יוצרים, אני מטפל בזה.

<דדי מרקוביץ: אם אלה עניינים של מחלוקות כספיות, אני מעביר את זה הלאה לבדיקה ואם נדרשת בדיקת עומק של המבקרת בעניין הזה, גם את בדיקת העומק של המבקרת.

<דדי מרקוביץ: אני פתוח לכל אחד מהציבור, גם היום ואני לא חושב שצריך להגדיר את זה.

<נגה בריינס: אולי פספסתי כאן משהו, אבל אחרי שהנציב בעצם בודק תלונה ומוצא אותה מוצדקת, האם יש מחויבות לרשות לתקן את העוול הזה?

קארין אלהרר: לדעתי יש הוראה בסעיף (ה).

<אתי בנדלר: כן.

<אתי בנדלר: יש הוראה.

קארין אלהרר: בסעיף (ה): "רשאי הוא להורות למנהל הכללי".

<קריאה: אבל זה רק בעניין פרסום.

<נגה בריינס: רק לפרסם את הממצאים.

<קריאה: אנחנו לא רואים כאן אכיפה.

<דדי מרקוביץ: בנוהל העבודה של הנציב היום, הכול נכתב בנהלים אבל נוהל העבודה של הנציב היום, ועדת הביקורת דנה בממצאים ועושים גם תיקון ליקויים.

<דדי מרקוביץ: ברור שמדובר בגוף שהוא כמו מבקר המדינה.

<דדי מרקוביץ: מישהו ממבקר המדינה אחראי שכל ההמלצות שלו יתוקנו?

<דדי מרקוביץ: אותו הדבר.

<נגה בריינס: אז מה המשמעות של הנציב?

<דדי מרקוביץ: יש תיקונים.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: חבר הכנסת שי.

נחמן שי: בעוונותיי ראיתי גם את נציב הקבילות ברשות השנייה כאשר הקמתי בשעתו את התפקיד הזה וכן הלאה וגם ברשות השידור.

נחמן שי: זה לא יכול להסתכם בשידור הממצאים וכן הלאה.

נחמן שי: אני לא יודע אם צריך לעשות את זה בחוק או באיזשהו אופן לבקש מהמועצה או ממועצת התאגיד הזה שתתקין כללים כדי שהדברים האלה לא יהיו רק בגדר הצהרת כוונות.

נחמן שי: מבקר המדינה באמת שם את זה על סדר היום הלאומי ואומר תלמדו מזה מה שאתם רוצים.

נחמן שי: זה לא מספיק.

נחמן שי: לאנשים האלה צריך לתת יותר כוח כדי שיעריכו את המשמעות שלהם, במיוחד בתאגיד ציבורי.

נחמן שי: צריכה להיות איזושהי משמעות יותר עמוקה.

גלעד ארדן: אני כבר מתנצל אם אני אולי אכעיס חלק מהנוכחים במה שאני אומר.

גלעד ארדן: אני זוכר את ההיסטוריה ואני חושב שהתפקיד העיקרי והמרכזי של נציב קבילות הציבור, כשמו כן הוא.

גלעד ארדן: בגלל התפקיד הייחודי של כלי תקשורת שרבים הצופים בו ואנחנו מקווים שיהיו בו רבים או מאזינים שיש להם תלונות על מה שקורה בשידורים, לכן יש צורך באדם כזה עם עצמאות, עם מעמד מכוח חוק.

גלעד ארדן: האדם הזה, ויהיה מוצלח וראוי ככל שיהיה, לא נועד להחליף את המנכ"ל, את היועץ המשפטי של הגוף, את המבקר פנים של הגוף, את שומרי הסף המרכזיים שבודקים את ההתנהלות השוטפת של הגוף ולא את הפרונט שלו אל מול הציבור.

גלעד ארדן: לכן זה עיקר תפקידו הציבורי.

גלעד ארדן: אני מקווה שזה באמת מה שקורה בפועל, דדי.

גלעד ארדן: מעבר לזה, אני חושב שראוי להשאיר בידי המועצה, בעצם הדירקטוריון, להחליט האם היא רוצה להטיל עליו משימות נוספות בסיוע לשומרי הסף.

גלעד ארדן: מעבר לזה, כבר עכשיו להחליט בחקיקה איך זה יתממשק עם סמכויות היועץ המשפטי או מבקר הפנים, אני לא חשוב שזה תפקידנו אלא זה תפקיד של מי שבשוטף הוא קובע את המדיניות של הגוף הזה.

גלעד ארדן: אני שוב אומר שאנחנו נביא סעיף שמחזק את עצמאותו ואי תלותו, וכפי שאמרנו קודם לגבי חובת פרסום מינימלית וכולל הספציפיקציה של האינטרנט.

<נילי בן גיגי וולף: סעיף האומבודסמן הוא סעיף שמאוד חשוב לנו.

<נילי בן גיגי וולף: באגודה לזכותה ציבור לדעת אנחנו באופן שוטף מטפלים בתלונות של הציבור הרחב מול גופי התקשורת.

<נילי בן גיגי וולף: עוברות דרכנו קרוב ל-600 תלונות בשנה.

<נילי בן גיגי וולף: האומבודסמנים בגופי השידור מכירים אותנו היטב וכך גם דדי אתו אני עובדת בצמוד והוא יכול להעיד על כך.

<נילי בן גיגי וולף: על אף אי הסכמות שיש בינינו לפעמים לגבי תוכן התלונות, אנחנו עובדים היטב ואני חייבת לשבח את השקיפות שלו.

<נילי בן גיגי וולף: לפני שאני מגיעה להמלצות שלנו, אני ממליצה לאמץ את מה שדדי הציע.

<נילי בן גיגי וולף: לגבי עצמאות האומבודסמן, דבר מאוד חשוב.

<אתי בנדלר: השר התייחס לזה.

<נילי בן גיגי וולף: מה שקורה ברשות השנייה, אני יכולה להעיד שזה עובד היטב.

גלעד ארדן: תגישו לנו מהר הצעה, אם יש לכם

<נילי בן גיגי וולף: הגשנו ואני אגיש שוב.

גלעד ארדן: יש לכם התמחות בעניין העבודה מולם.

גלעד ארדן: תגישו.

<נילי בן גיגי וולף: אני מציעה להשוות את הסעיפים למה שקורה היום בחוק הרשות השנייה.

<נילי בן גיגי וולף: הגיוני גם שתהיה אחידות מבחינה חוקתית אבל מעבר לכך למשל בסעיף שמדבר על איזה תלונות לא יהיה בהן בירור, בחוק הרשות השנייה פורט בצורה מאוד נכונה וטובה באיזה מקרים הוא רשאי לא לברר תלונה.

<נילי בן גיגי וולף: לצערנו זה שימושי.

<נילי בן גיגי וולף: הייתי שמחה אם זה לא היה שימושי, אבל זה שימושי.

<נילי בן גיגי וולף: היום זה דדי והוא אומבודסמן מצוין, אבל הכרתי אומבודסמנים שונים ממנו ויכולים להיות אחרים גם אחריו כאשר יש ניסיונות להתחמק מלברר תלונות.

<נילי בן גיגי וולף: חוק הרשות השנייה הגדיר היטב באיזה סעיפים מותר לא לברר את התלונה ואני ממליצה להשוות את זה גם בסעיף האומבודסמן בחוק רשות השידור.

<נילי בן גיגי וולף: כיום אנחנו מפרסמים באתר האינטרנט שלנו את כל התלונות שמועברות דרכנו יחד עם התשובות.

<נילי בן גיגי וולף: זה נולד, שוב לצערנו, כתוצאה מכך שלא תמיד הטיפול היה נאות ותשובה אחת ניתנה למתלונן אחד ותשובה אחרת למתלונן אחר ומרחו מתלוננים.

<נילי בן גיגי וולף: גילינו שאור השמש עושה מאוד מאוד טוב לטיפול בתלונות של הציבור הרחב.

<נילי בן גיגי וולף: אנחנו ממליצים בחום.

<נילי בן גיגי וולף: אני יודעת שלא רוצים לעשות את זה בחקיקה, אבל אני הייתי מבקשת כן בחקיקה, אבל אם לא, אז בדרך אחרת, שכן בהסכמת המתלוננים, כמו שאמר דדי, להעלות את התלונות ואת התשובות כי יש לזה השפעה אדירה על איך שהאומבודסמן משיב לתלונות כשהוא יודע שתשובותיו חשופות לעין כל.

<נילי בן גיגי וולף: תודה.

קארין אלהרר: עורכת הדין ברוק, להקריא ברצף את פרק י'.

<חגית ברוק: פרק י': תשדירי פרסומת והודעות, תשדירים לציבור והודעות חסות 57.

<חגית ברוק: תשדירי פרסומת והודעות ברדיו תאגיד השידור הציבורי רשאי לשדר ברדיו תשדירי פרסומת והודעות תמורת תשלום (בפרק זה – תשדירי פרסומת והודעות) וכן להכינם ולהפיקם באמצעות החטיבה המסחרית.

<חגית ברוק: המועצה תקבע, בהתייעצות עם המנהל הכללי, כללים בדבר - איסורים ומגבלות על תשדירי פרסומת והודעות.

<חגית ברוק: הכנתם ושידורם של תשדירי פרסומת והודעות.

<חגית ברוק: 58.

<חגית ברוק: עוצמת הקול בתשדירי פרסומת והודעות ובקדימונים תאגיד השידור הציבורי לא ישדר תשדירי פרסומת והודעות וכן קדימונים, בעוצמת קול העולה על טווח עוצמת הקול המקובל במשדר שאינו תשדיר פרסומת, הודעה או קדימון, כפי שתקבע המועצה בכללים.

<חגית ברוק: בסעיף זה, "קדימון" – תשדיר שנועד לקדם את שידורי תאגיד השידור הציבורי.

<חגית ברוק: 59.

<חגית ברוק: תשדירים לשירות הציבור בסעיף זה - "גוף ציבורי" – כל אחד מאלה: משרד ממשלתי ומוסד ממוסדות המדינה.

<חגית ברוק: רשות מקומית.

<חגית ברוק: גוף הממלא תפקיד ציבורי על פי דין.

<חגית ברוק: תאגיד שהוקם בחוק.

<חגית ברוק: גוף הפועל שלא למטרות רווח.

<חגית ברוק: "תשדיר לשירות הציבור" – תשדיר מטעם גוף ציבורי שמטרתו מתן שירות לציבור, בין בדרך של מתן מידע והדרכה לגבי שירותים ציבוריים או לשם קידומם של ענפים במשק, ובין בדרך של הכוונה או מתן ייעוץ בנושאים שבטובת הציבור, והכול בלא ציון שמו של יצרן מסוים.

<חגית ברוק: תאגיד השידור הציבורי רשאי לשדר, במסגרת שידוריו, תשדירים לשירות הציבור, תמורת תשלום, וכן להכינם ולהפיקם באמצעות החטיבה המסחרית.

<חגית ברוק: 60.

<חגית ברוק: הודעות חסות בסעיף זה, "הודעת חסות" – ציון השתתפותו של גורם חוץ במימון משדר (בהגדרה זו – המממן), בדרך של הקרנת שקופית או קריאת האמור בה.

<חגית ברוק: בשקופית כאמור יכול שיצוינו שמות מוצריו של המממן ותיאור מאפייניהם העיקריים, למעט תיאור איכותי-השוואתי של המוצרים, וכן הסימן המסחרי של המממן או של מוצריו.

<חגית ברוק: תאגיד השידור הציבורי רשאי לשדר, במסגרת שידוריו, הודעות חסות, וכן להכינן ולהפיקן באמצעות החטיבה המסחרית.

<חגית ברוק: המועצה תקבע כללים לעניין שידור הודעות חסות לפי סעיף זה.

<חגית ברוק: 61.

<חגית ברוק: החטיבה המסחרית לתאגיד השידור הציבורי תהיה חטיבה מסחרית שפעילותה תופרד משאר פעילות התאגיד והיא תהיה כפופה ליושב ראש המועצה במישרין.

<חגית ברוק: החטיבה המסחרית תהיה אחראית להכנתם ולהפקתם של תשדירי פרסומת והודעות, תשדירים לשירות הציבור והודעות חסות וכן למכירת זמן השידור בעבורם.

<חגית ברוק: המועצה תמנה לפי הוראות סעיף 20 ועדת משנה לפיקוח על פעילותה של החטיבה המסחרית.

<חגית ברוק: יושב ראש המועצה לא יהיה חבר בוועדת המשנה האמורה.

<דנה נויפלד: הסעיפים האלה, עניינם מספר נושאים.

<דנה נויפלד: ראשית, עיגון הסמכות לשדר תשדירי פרסומות ברדיו.

<דנה נויפלד: רשות השידור היום מפרסמת פרסומות ברדיו וגם הודעות חסות ותשדירי שירות בטלוויזיה.

<דנה נויפלד: מעבר לעיגון של הסמכות של תאגיד השידור הציבורי להמשיך ולשדר פרסומת והודעות ברדיו, אנחנו גם מעגנים את הסמכות לשדר תשדירים לשירות הציבור ואת הודעות החסות.

<דנה נויפלד: יש כאן את סעיף 58 שהוא קיים גם היום בכל דברי החקיקה שנוגעים לחקיקת התקשורת בעקבות הצעת חוק פרטית מלפני מספר שנים לעניין הגבלת עוצמת הקול בתשדירי פרסומת והודעות וקדימונים והעתקנו את אותו סעיף בלי שינוי גם לחוק הזה.

<דנה נויפלד: יש כאן חידוש.

<דנה נויפלד: בהמשך להמלצת ועדת לנדס תוקם חטיבה מסחרית.

<דנה נויפלד: החטיבה המסחרית היא זאת שתמכור את זמן הפרסומת ברדיו, הודעות החסות ותשדירי השירות.

<דנה נויפלד: על מנת להפריד – וזה מאוד חשוב – את החטיבה המסחרית מיתר הפעילות של התאגיד, החטיבה הזאת לא תהיה כפופה למנכ"ל - זה השוני ביחס לכל שאר פעילות הגוף – אלא ליושב ראש הדירקטוריון בעצמו.

<דנה נויפלד: זה על מנת לשמר את העצמאות שלה ואת ההפרדה שלה מהאינטרסים העיתונאיים והאינטרסים האחרים שראוי להפריד אותם מהאינטרסים המסחריים.

<דנה נויפלד: בנוסף, המועצה – וזאת ועדת משנה שמצוינת כאן באופן מפורש בשל החשיבות של הדברים – תמנה ועדת משנה לפיקוח על הפעילות של החטיבה המסחרית.

<דנה נויפלד: שוב, בגלל האינטרסים המאוד עדינים שיש לתאגיד השידור ביחס לחטיבה המסחרית.

<דנה נויפלד: יושב אש המועצה לא יהיה, בגלל הכפיפות של החטיבה המסחרית אליו, חבר בוועדת המשנה שתפקח על הפעילות של החטיבה המסחרית.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: הערות.

<לירן עצמור: פורום היוצרים הדוקומנטריים.

<לירן עצמור: מטרידים אותנו מאוד היחסים בין נותני החסויות לבין התכנית עצמן.

<לירן עצמור: לרשות השנייה יש הגבלות מאוד חמורות בעניין ולא ברור לנו האם צריך להשאיר את הדבר הזה רק לכללים או שהמחוקק כן צריך לתת כאן את דעתו לגבי הסכנות הקיימות אודות הקרבה האפשרית בין תכנית, סרטים, אקטואליה, חדשות לבין נותני חסויות כאלה שכאן הם רבים.

<לירן עצמור: האידיאולוגיות שלהם, הקווים האידיאולוגיים שלהם בסמיכות לתכנים שמשודרים מטרידים אותנו מאוד.

<לירן עצמור: אין כאן הגבלות מפורשות כאלה בחוק.

<לירן עצמור: בעצם לוועדת המשנה הזאת שאת מתארת מותר.

<לירן עצמור: אותנו זה מאוד מטריד שהחוק לא מגביל את זה בצורה חמורה כבר בשלב הזה.

<לירן עצמור: היחסים האלה, רק לאחרונה אתם מכירים את כל הדיונים בנושא תוכן שיווקי, פרסום סמוי, שנכנס גם לתכניות לאורך כל היום ואנחנו גם רואים את זה בפריים טיים כאשר כל מיני לוגויים ואינטרסים מסחריים נכנסים לתוך התכניות.

<לירן עצמור: לא ברור לנו האם לא כאן אתם אמורים להציב סכר ולומר כבר ולא להשאיר את זה רק לדיון בוועדה שלכאורה היא עצמאית או סמי עצמאית להחליט על הכללים האלה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: גדי.

<גדי בן יצחק: תודה.

<גדי בן יצחק: אני שמח שסוף סוף פותחים ברדיו, אבל בכל זאת תמה למה כדי לדאוג לשמונה מיליון צופים או מאזינים כדי שלא ישלמו כל כך הרבה לקו שווה בתחרות, לא חשבתם גם על פרסומת בטלוויזיה.

<גדי בן יצחק: זה לא לטובת הרדיו אם תהיה פרסומת בטלוויזיה הציבורית אבל בכל זאת.

קארין אלהרר: אתה מציע פרסומת בטלוויזיה.

<גדי בן יצחק: אני לא מציע.

<גדי בן יצחק: אני שואל למה הוחלט אחרת.

איתן כבל: אתה לא מבין למה?

<גדי בן יצחק: אני רוצה לשמוע את מי שמציע את החוק וזאת הממשלה.

רינה פרנקל: אני חושבת שחשוב שיהיו פרסומות גם בטלוויזיה.

<גדי בן יצחק: אחרי שדיברתי על עניין הפרסומת הסמויה והתוכן של הפרסומות, קודם כל, כמה זמן בשעה לא אמרתם, גם לא לרדיו.

<גדי בן יצחק: לא בחוק.

<גדי בן יצחק: השארתם את זה לאיש החשוב, ואני לא אחזור על ההגדרות, שמבין גם כלכלה וגם עיתונות, איך הוא יחליט כמה הוא מוכר וכמה הוא משדר במשך כל שעה.

<נילי בן גיגי וולף: ברשות השנייה יש מגבלה בחוק.

<גדי בן יצחק: הרשות השנייה לא כאן.

<גדי בן יצחק: הדבר האחרון.

<גדי בן יצחק: אני רוצה לדעת מה גובר על מה מול המנהלים שלי ואני במשמעת של עובדי מדינה, הפרסומת או המשך הריאיון עם השר.

<קריאה: או אירוע חריג.

<גדי בן יצחק: אירוע חריג מבטל.

<גדי בן יצחק: פרסומת או המשך הריאיון עם חבר הכנסת המכובד או עם יושב ראש עמותה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: יאיר.

<יאיר טרצ'יצקי: אני מצטער שאני חוזר להתייחס לסעיף עליו דיברנו.

<יאיר טרצ'יצקי: הייתה התרעמות לגבי המצוקות בהיררכיה, שיבוא ראש החטיבה העיתונאית ואותו מנכ"ל כאשר למעשה ראש החטיבה העיתונאית לא יהיה כפוף למנכ"ל , והנה כאן יש דוגמה טובה.

<יאיר טרצ'יצקי: דרך אגב, אני חושב שההפרדה במקרה הזה היא מבורכת אבל אני דווקא חושב שההפרדה צריכה להיות על דרך מתן עצמאות לחטיבה העיתונאית ולאו דווקא מתן העצמאות לחטיבה המסחרית שמלכתחילה אם העורך הראשי, כפי שמוצע, יש סיכוי מאוד גדול שהוא יהיה איש כספים והאוריינטציה שלו מלכתחילה תהיה תקציבית ומספרית, אני לא חושב שהחטיבה המסחרית היא זאת שצריכה אלא דווקא החטיבה העיתונאית.

<יאיר טרצ'יצקי: נראה לי מוזר שאותה התייחסות עקרונית ששללה את העניין הזה קודם, פתאום עכשיו אין עם זה שום בעיה והכול בסדר.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: לזר.

<לזר צנדקוביץ: בעניין הזה אני רוצה לשאול.

<לזר צנדקוביץ: הפקת התשדירים באמצעות החטיבה המסחרית תיעשה בתוך הגוף עצמו.

<לזר צנדקוביץ: האם הפקת התשדירים תיעשה על ידי עורכים טכניים שנמצאים בגוף?

<לזר צנדקוביץ: לא מוגדר מי אלה אנשי מקצוע טכניים שהיום קוראים להם טכנאים והאם יהיו אלה העורכים הטכניים כפי שאני קורא להם?

<לזר צנדקוביץ: שנית, מי קובע את איכות המוצר בגוף החדש?

<לזר צנדקוביץ: איכות יכולה להיות גם בזמן שידור, כמו שכתוב כאן עוצמת השידור או איכות השידור.

<לזר צנדקוביץ: מי יקבע אם אלה לא הטכנאים והם לא מוגדרים כאן בגוף החוק?

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: נילי.

<נילי בן גיגי וולף: מדברים כאן על פרסומות.

<נילי בן גיגי וולף: אולי צריך להזכיר שמדובר בשידור ציבורי שממומן על ידי הציבור.

<נילי בן גיגי וולף: נדמה לי שבמקור הציבור היה זכאי ליהנות משידור ציבורי חף מפרסומות.

<נילי בן גיגי וולף: אני יודעת שהדעה הזאת מאוד לא פופולרית, אבל אני מבקשת להשמיע אותה.

גלעד ארדן: למה היא לא פופולרית?

<נילי בן גיגי וולף: כשאנחנו מנסים להציע בלי פרסומות, בדרך כלל אוכלים אותי.

<נילי בן גיגי וולף: זאת ההצעה שהוגשה ואני תכף אתייחס לתיקונים בגוף.

<נילי בן גיגי וולף: לפני כן אני רוצה להקדים ולומר ששידור ציבורי לא אמור להיות פרסומות.

<נילי בן גיגי וולף: הציבור זכאי לקבל את השידור הציבורי שלו בלי פרסומות.

<נילי בן גיגי וולף: יותר מזה, זאת פגיעה בשידור המסחרי.

<נילי בן גיגי וולף: השידור המסחרי לא נהנה מהאגרה והפרסומות היא דרך המימון היחידה שלו.

<נילי בן גיגי וולף: יוצא שהשידור הציבורי נוגס בחלק מההכנסות של השוק המסחרי וגם זה לא הוגן.

<נילי בן גיגי וולף: אחרי שכל זה נאמר, אם על אף ולמרות הכול חייבות להיות פרסומות, והיינו מאוד שמחים אם היה אפשר לפתור את הכול דרך אגרת הרכב כפי שהיא נקראת ולא יהיו פרסומות, אבל אם חייב להיות, לכל הפחות צריך להגביל את הכמות.

<נילי בן גיגי וולף: כיום ברשות השנייה יש מגבלות ברורות בחוק לגבי איזה אחוז מקסימום מותר שזה יהווה.

<נילי בן גיגי וולף: אין את זה כאן.

<נילי בן גיגי וולף: אני לא יודעת אם עדיין נמצא כאן בחדר יושב ראש רשות השידור אמיר גילת, אבל נדרשנו אליו לפני כמה שנים כאשר עשינו, בעקבות תלונות של הציבור, בדיקה וגילינו אחוז בלתי נתפס של שעות פרסומת מתוך סך השידור.

<נילי בן גיגי וולף: כלומר, צריך גם להגן על הציבור שיקבל תוכן ולא רק לסמוך על זה שבוודאי שהם לא ירצו לפגוע באחוז המאזינים.

<נילי בן גיגי וולף: תתפלאו, זה לא קורה מעצמו אלא צריך להגן על הציבור.

<משה שגב: לגבי הפרסומת בטלוויזיה.

<משה שגב: אני חושב שאם אנחנו הולכים לחוק חדשני, יש לשקול בהחלט, וגם ברשויות שידור ממלכתיות בעולם אכן ניתן זמן לפרסומת בשעות מסוימות שהן לא פריים טיים כדי לא לפגוע בגופים המסחריים.

<משה שגב: יש תכנים מסוימים שמשדרים אך ורק בטלוויזיה הממלכתית ומן הסתם יש מפרסמים שלא ירצו לפרסם בתחנות המסחריות האחרות אלא אך ורק לגבי הנושא הספציפי הזה בא להם ששם האוכלוסייה שצופה.

<משה שגב: ואני חושב שכאן זה יכול לחסום באמת הכנסה לא מבוטלת כלפי הגוף הזה, מה גם שכמו בשידורים שאנחנו משדרים היום – למשל בשידורים כמו המונדיאל – נותנים חסויות.

<משה שגב: אנחנו יודעים שעלויות ההפקה של דבר כזה אלה עלויות עצומות ואני בטוח שיש מפרסמים שמאוד ישמחו להיכנס.

<משה שגב: אולי צריך לומר למעט שידורים מסוימים ומיוחדים ולא לחסום את הנתיב הזה של ההכנסה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: אמיר גילת.

<אמיר גילת: אני מצטרף כמובן לעמדה שהשידור הציבורי צריך להיות נקי מפרסום, אבל כאשר אנחנו מדברים על תקציב של גוף שמאה מיליון שקלים מתוכו לפחות הם פרסום והכנסות, כנראה זה לא ריאלי להצעת החוק הזאת.

<אמיר גילת: אמרתי כבר בהקשר אחר.

<אמיר גילת: על המונחים של רדיו, נדבר בהגדרות ואני לא אכנס לזה כרגע, אבל מה שחסר כאן, ללא צל של ספק, זה נושא האינטרנט.

<אמיר גילת: הפרסום באינטרנט.

<דנה נויפלד: יש התייחסות בסעיף אחר.

<אתי בנדלר: בסעיף של האינטרנט.

<אמיר גילת: לגבי המצב היום.

<אמיר גילת: גם הנושא של שקופית חסות, נראה לי שזה מושג קצת ארכאי.

<אמיר גילת: אתם יודעים שעושים פרסום גם של חסויות בדרכים קצת שונות.

קארין אלהרר: אבל זאת אותה הגדרה.

<קריאה: זאת פרסומת.

<אמיר גילת: שיישמרו כללי החסות אבל שההגדרה שקופית תצא כי יש שם כל מיני אלמנטים אחרים שאפשר להשתמש בהם ולאו דווקא שקופית.

<אמיר גילת: אני רואה שיש כאן התקדמות לעומת החוק הנוכחי שעשה לנו המון בעיות גם בתוכן של השקופית וגם בפרונט.

<אמיר גילת: היו הגדרות גם לגבי הפרונט.

<אמיר גילת: שאלתי פעם בציניות האם החוק אומר שהשקופית צריכה להיות מכוערת, כי זה בערך מה שהיה בחוק הישן.

<אמיר גילת: הנושא של החטיבה המסחרית.

<אמיר גילת: מאחר והיא מעין חטיבת בת של רשות השידור, חסרה כאן הגדרה איך נבחר מנהל החטיבה וצריך גם לוודא – נתקלנו בזה שאופי ההעסקה של עובדים שעוסקים בגיוס פרסומות הוא שונה ובדרך כלל אלה אנשים שמתבססים על עמלות ודברים כאלה – שהאפשרויות שעומדות בפני הגוף החדש מבחינת הממונה על השכר וההסכמים הקיבוציים פוטרים אותנו.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: רותם.

<רותם אברוצקי: אני מבקש מראש להתייחס גם לאינטרנט כי אני רואה את זה כמכלול וזה גם מייעל את העניין הזה.

קארין אלהרר: בסדר.

<רותם אברוצקי: כמובן, כמו לא מעטים בחדר הזה, אני חושב שהלוואי ואפשר היה שהשידור הציבורי יהיה נקי לחלוטין מפרסומות אבל זה לא ריאלי.

<נילי בן גיגי וולף: זה כן ריאלי.

<נילי בן גיגי וולף: הגשנו לוועדה וזה ריאלי.

קארין אלהרר: זאת עמדתו.

קארין אלהרר: לך יש עמדה וגם לו יש עמדה.

<רותם אברוצקי: כאשר מדובר במשחקי ספורט שממילא אנחנו מצלמים זירה פרסומית ובואו נקרא לילד הזה בשמו.

<רותם אברוצקי: כמעט כל משחק מכבי תל אביב, משחקי הכדורגל, המגרשים עצמם מלאים בשלטי פרסומת והרשות לא רואה בגלל זה שום דבר.

<רותם אברוצקי: המשדר לא יראה מזה כלום.

נחמן שי: זה מממן את הקבוצות.

נחמן שי: זה מימון לקבוצות.

<רותם אברוצקי: הספורט הוא בעצם היום זירה מסחרית וגם הקבוצות.

<רותם אברוצקי: לדעתי צריך לאפשר, כמובן במידה, פרסום וכמובן באינטרנט.

<רותם אברוצקי: באינטרנט למעשה כבלו את הידיים של הגוף העתידי שהוא לא יכול לעסוק בפרסום ממש.

<רותם אברוצקי: חבל, זה מקור הכנסה חשוב, זאת זירה חשובה וזה כסף שיוכל ללכת ישר להפקה.

<רותם אברוצקי: יש בזה רק ברכה לדעתי.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: עורכת הדין מצקביץ.

<חנה מצקביץ: שני דברים.

<חנה מצקביץ: הראשון.

<חנה מצקביץ: לא ברור מי קובע את הכללים והכללים עדיין צריכים להיקבע על ידי המועצה לעניין הפרסומת ולא על ידי החטיבה המסחרית.

<חנה מצקביץ: שנית, יכול להיות שכן צריך להיות גייד ליין לעניין הזה של הפרסומות בתוך החוק על דברים עקרוניים, כמו שקיים בחוק הרשות השנייה, כדי לא לרדת לפירוט אלא להשאיר את זה באמת לכללים אבל דברים עקרוניים אולי יש מקום להוסיף.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: לואיז.

<לואיז ספורטס: שאלת הבהרה.

<לואיז ספורטס: לא לגמרי ברור מהצעת החוק – זה חוזר על עצמו ובאינטרנט זה יותר בולט – ההבדל בין הודעת פרסומת, תשדירי פרסומת.

<לואיז ספורטס: זאת אומרת, תשדירי פרסומת אסור, הודעת פרסומת מותר.

<לואיז ספורטס: לא ברור מה זה ואני חושבת שצריכה להיות כאן הגדרה של מה המונחים האלה מייצגים.

<לואיז ספורטס: יש שאלה שאני לא יודעת לתת עליה את התשובה, אבל אם נאמר כאן על הפרדה של החטיבה המסחרית, את מה להפריד?

<לואיז ספורטס: את חטיבת החדשות מהחטיבה המסחרית, ואולי נכון בכלל שהחטיבה המסחרית תהיה גוף חיצוני כמו שהוא היום, שינהל את זה והוא יהיה מסחרי ושלא יהיה חלק מהתאגיד.

<לואיז ספורטס: נכון שוועדת המשנה תטפל והיושב ראש לא יהיה, אבל בסוף למיטב הבנתי את החוק זה יבוא למועצה.

קארין אלהרר: יוריק.

<יורם בן דוד: אחת הטענות שעלו במהלך השנים הייתה מעורבות היתר של המועצה, הוועד המנהל והדירקטוריון בעבודת הארגון.

<יורם בן דוד: כאן, בסעיף 61, אנחנו עוד מנציחים את זה בזה שאנחנו נותנים ליושב ראש המועצה לנהל את הצד המסחרי או את החטיבה המסחרית.

<יורם בן דוד: אני ממש לא מוצא סיבה לכך.

<יורם בן דוד: אני חושב שהמנכ"ל צריך להיות, במיוחד כאשר דיברנו על מנכ"ל עם איכויות עסקיות, ממונה על זה.

<יורם בן דוד: זה תפקיד קלאסי וזה חלק קלאסי מהעבודה שלו.

קארין אלהרר: תמנה.

<תמנה עורב: למעשה אני רוצה לחזור על הדברים של יוריק.

קארין אלהרר: תודה.

<אתי בנדלר: גברתי, גם לי יש הערות.

<אתי בנדלר: אולי כדאי להזכיר שהצעת החוק הזאת בעצם באה לשמור על החלוקה המסורתית שמדברת על כך שפרסומות בטלוויזיה יהיו רק בשידורים המסחריים, רשות השידור בעצם ממומנת מהאגרה עם החריגים שקיימים גם היום בחקיקה והחריגים הם ברדיו פרסומות ובטלוויזיה אין פרסומות אלא יש רק תשדירי שירות והודעות חסות.

<אתי בנדלר: קודם כל, כאשר אמיר גילת מציע להגדיר מה זאת הודעת חסות ולא ללכת רק על שקופית אלא לאפשר הודעות בדרכים דינמיות אחרות, אני חושב שהצעה כזאת באה בעצם לפלוש עמוק ולערער את ההבחנה הקיימת היום.

<אתי בנדלר: נכון, הודעת חסות, צריכים לזכור, היא פרסומת לכל דבר ועניין עם מספר מגבלות שנקבעו בחקיקה ושמוצעות גם בהצעת החוק הזאת.

<אתי בנדלר: ברגע שזה יורחב, אנחנו מערערים לחלוטין את ההבחנה בין פרסומת לבין הודעת חסות.

גלעד ארדן: גברתי בטח יודעת שגם עניין האינטרנט ופרסום באינטרנט, גם הוא מערער.

גלעד ארדן: עוגת הפרסום היא עוגה.

<אתי בנדלר: ללא כל צל של ספק.

גלעד ארדן: הערעור הזה מתקיים גם דרך הצעות חוק.

נחמן שי: העוגה מוגבלת.

נחמן שי: עוגת הפרסום.

גלעד ארדן: דרך אגב, גם השידורים המסחריים בעצמם, כשהם מקימים את אתר מאקו ומוכרים בו פרסומות, הם בעצמם גם מערערים גם כלפי רשות השידור.

<אתי בנדלר: אני מסכימה שבאינטרנט יש כללי משחק אחרים.

<קריאה: אין שם רגולציה.

גלעד ארדן: כרגע אין שום כללי משחק.

<אתי בנדלר: אין כללי משחק.

<אתי בנדלר: אולי ראוי שיהיו כללי משחק.

גלעד ארדן: אנחנו הגבלנו את השידור הציבורי.

<אתי בנדלר: אני יודעת.

<אתי בנדלר: הגבלתם בהתאם להגבלה שקיימת היום.

גלעד ארדן: אני רק מבקש להגיד שיהיה קשה מאוד, כל אחד יוכל לתת כאן הערכות והן יהיו טובות ככל שיהיו אבל אף אחד לא יכול לדעת באמת איך זה יתחלק ולאן זה ילך.

<אתי בנדלר: אין לי מחלוקת אתך.

<אתי בנדלר: אני רק אומרת שכרגע בשידורי הרדיו והטלוויזיה יש איזה שהם כללים וההצעה של אמיר גילת, אם היא תתקבל, ואני מקווה שלא, היא תערער גם בשידורי הטלוויזיה את החלוקה הקיימת.

גלעד ארדן: המעורערת ממילא.

<אתי בנדלר: מעורערת בשידורי הרדיו והטלוויזיה?

גלעד ארדן: ודאי.

גלעד ארדן: אני אתן לך דוגמה.

גלעד ארדן: היום כמות הפרסומות ברדיו האזורי שגם הוא ממומן, מוגבלת על ידי הרשות השנייה.

<קריאה: תשע דקות בשעה.

גלעד ארדן: זה חוק הרשות השנייה.

גלעד ארדן: ואילו עד היום קול ישראל הוא קובע לעצמו באמצעות המועצה כמה פרסומות.

<אתי בנדלר: יפה.

<אתי בנדלר: אדוני מוביל אותי להערה הבאה שלי.

נחמן שי: כאן זה לא כתוב.

גלעד ארדן: אני מדבר על המצב הקיים.

<אתי בנדלר: לגבי גורמי התקשורת האחרים, יש הגבלה בחקיקה של הזמן שניתן להקדיש לזמן פרסומת.

<אתי בנדלר: אפילו לגבי חוק גלי צה"ל שהוא מאוד דומה, המבנה הוא מאוד מאוד דומה, של תשדירי שירות ושידורי חסות או ההפך, שידורי שירות ותשדירי שירות, אינני זוכרת, נאמר מפורשות, ואני אקרא את זה: "זמן השידור המרבי לשידורי חסות ולתשדירי שירות בגלי צה"ל לא יעלה על ארבע דקות וחצי לשעת שידור".

גלעד ארדן: איפה זה כתוב?

<אתי בנדלר: בחוק גלי צה"ל, שידורי צבא הגנה לישראל, שידורי חסות ותשדירי שירות.

<אתי בנדלר: דהיינו, החקיקה תמיד מגבילה את הזמן, חוץ מחוק רשות השידור ואני חושבת שראוי שזה יהיה.

<אתי בנדלר: דבר שבוודאי לא קיבלתם אבל אני בכל זאת מציעה את זה ואני מציעה שחברי הכנסת ישקלו, העניין של הפיקוח הפרלמנטרי.

גלעד ארדן: דרך אגב, ההגבלה, נכון שיש לה השלכה מסחרית אבל לא פחות חשוב מזה, יש לה את המשמעות הציבורית.

<אתי בנדלר: בוודאי.

<אתי בנדלר: בראש וראשונה זאת הכוונה.

גלעד ארדן: כי אם למשל הגוף הזה יהיה כל כך חזק ומוצלח, יהיו מעט דקות והן יכולות להימכר במחיר מאוד יקר ולהפך כמובן.

גלעד ארדן: עובדתית היום הטלוויזיה, אם לא הטעו אותי, מוכרת בפחות מעשרים מיליון שקלים והרדיו בשמונים מיליון שקלים.

גלעד ארדן: זה המצב היום.

נחמן שי: לרדיו יש מונופול.

גלעד ארדן: לארצי, אתה צודק.

גלעד ארדן: הכול ישתנה כאשר יהיה רדיו דיגיטלי בכל רכב.

<קריאה: מתי?

גלעד ארדן: שלוש שנים מהיום.

גלעד ארדן: כבר עכשיו אפל מתקינה את זה בכל דגמי היוקרה של כלי הרכב.

גלעד ארדן: אתה תגלוש באותה מידה באינטרנט ושניים וחצי מיליון כלי רכב, זה די הרבה ועד עוד שלוש שנים אלה יהיו שלושה מיליון כלי רכב.

גלעד ארדן: אדם ברכב יוכל לבחור.

<קריאה: כבוד השר, יש לי כאן 10,000 ערוצי רדיו.

<אתי בנדלר: היום, ככל שמדובר בשידורים ציבוריים, וחוק גלי צה"ל גם הם שידורים ציבוריים במובן זה, לגבי השידורים המותרים, קרי, תשדירי שירות, הודעות חסות וכולי, נדרש פיקוח פרלמנטרי.

<אתי בנדלר: גם היום בחוק רשות השידור בנוסחו הישן – בעבר הרחוק מי שטיפלה בנושא הזה הייתה ועדת החינוך והתרבות – נאמר שכללים לפי סעיף קטן – אני מדברת על סעיף 25א לחוק רשות השידור.

<אתי בנדלר: לא, לא הפניתי לסעיף הנכון.

<דנה נויפלד: את צודקת.

<דנה נויפלד: היה אישור של ועדת החינוך.

<אתי בנדלר: היה אישור של ועדת החינוך.

<אתי בנדלר: אני צריכה לבדוק.

גלעד ארדן: אתם רוצים לצמצם פוליטיזציה?

<אתי בנדלר: רגע.

<אתי בנדלר: לגבי חוק גלי צה"ל, שידורי צבא הגנה לישראל, שוב, השר בהתייעצות עם השר הממונה על ביצוע חוק רשות השידור, שזה אדוני, ועם ועדת הפיקוח יקבע הוראות לעניין התנאים לשידור שידורי חסות ותשדירי שירות בגלי צה"ל והתקנות לפי אותו חוק אמורות להיות באישור ועדת הכלכלה.

<אתי בנדלר: בנושא של כללים לשידור פרסומות, הודעות חסות, תשדירי שירות וכולי, לא נכנסים לתוכן השידורים ולכן אין כאן שום עניין של פוליטיזציה למיטב הבנתי אלא עניין כללי משחק.

<אתי בנדלר: כך למשל אדוני בחוק הרשות השנייה יש הוראה מפורשת שלא ישודר תוכן שיווקי, אז קראו לזה פרסומות סמויות והיום במכבסת המלים המקובלת משתמשים בתוכן שיווקי וכולי.

<אתי בנדלר: אין כלל כזה לגבי רשות השידור.

<אתי בנדלר: אני חושבת שכלל כזה צריך להיקבע מפורשות כאשר מתירים פרסומות, כאשר מתירים הודעות חסות, בעיקר כאשר מתירים פרסומות, ולפרסומת לעניין זה יהיה איסור מפורש על פרסומת סמויה למשל.

גלעד ארדן: ואם זה ישתנה בשידור המסחרי?

<לירן עצמור: אתה צריך להיות המופת.

<לירן עצמור: בשידור הציבורי זה צריך להיות המופת לדבר הזה.

<אתי בנדלר: השאלה אם יש מקום לשנות את זה גם בשידור הציבורי אבל הכלל צריך להיקבע קודם כל ככלל אוסר, אם לא בחוק, לפחות בכללים שיובאו לאישור ועדת הכלכלה, כדי שתהיה גמישות לאחר מכן לשנות את זה ככל שיחשבו למשל שיש שידורים שראוי כן לאפשר תוכן שיווקי.

<לירן עצמור: זה מגוחך שיש כאן התייחסות לגבי הדציבלים של הרדיו אבל אין שום מטרה של תוכן.

קארין אלהרר: חבר הכנסת כבל.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ברשותך אדוני השר וחברים, הדיון הזה הוא מהתקרה.

איתן כבל: נושא של איך צריכה להתחלק עוגת הפרסום.

איתן כבל: יש היום כללים שאין לי ספק שצריך לפתוח אותם ולבחון אותם מחדש.

איתן כבל: זאת מלחמת עולם שיכול ותתקיים אבל אנחנו כבר דנים בעניין הזה ויש חלוקה איך שוק התקשורת בישראל מרוויח או איך הוא חי.

איתן כבל: בזמנו נקבע שרשות השידור חיה מאגרה.

איתן כבל: עכשיו העניין הזה משתנה.

איתן כבל: פרסומות זה לערוצים המסחריים וכבלים ולוויין חיים בדרך אחרת.

איתן כבל: למשל, כאשר אנחנו מדברים על פרסומות ברדיו, זה לחם חוק וזה חלק מתפיסה שלמה.

איתן כבל: אי אפשר להתייחס למשל לקרב שניהל גלי צה"ל כדי שיוכל לקבל חסויות כאלה ואחרות ושם סיפוח זוחל כל הזמן על עוד עניין ועל עוד דבר.

גלעד ארדן: אם אדוני יציע להעביר את גלי צה"ל למשרד התקשורת, נוכל לעשות סדר.

איתן כבל: אני מתייחס לזה, אדוני השר, ברצינות רבה ואגיד לך למה.

איתן כבל: הרגע הזה עומד להגיע בגלל או עקב – כל אחד יבחר לו – האינטרנט וכל אותם כלים שמשנים מקצה אל קצה את כל נושא החסויות ואת כל נושא הפרסומות.

איתן כבל: לכן אני אומר גם כאן גברתי שאני הייתי מאוד מאוד נזהר מלבצע פעולות דרסטיות שעלולות להשפיע על גורמים אחרים למרות שהייתי שמח שנמצא יותר מקורות עצמאיים לרשות החדשה שנבנית.

איתן כבל: אני מזהיר אותנו, זאת שמיכה צרה.

איתן כבל: כל מקום שנמשוך, היא פוגעת בקבוצה אחרת לגמרי.

איתן כבל: תודה.

נחמן שי: זה שדה מוקשים ויש בו הרבה גורמים בעלי תיאבון גדול.

נחמן שי: עכשיו גם התאגיד יהיה בעל תיאבון והוא ירצה עוד הכנסות וגם המדינה תעודד אותו כי ככל שהוא יביא יותר, המדינה תחשוב שהיא תוכל להקטין אולי את התמיכה שלה.

נחמן שי: אבל צריך להיזהר.

נחמן שי: אני מצטרף לכל מה שאיתן אמר.

נחמן שי: אנחנו לא בונים כאן משהו חדש כדי להרוס שחקנים אחרים שמצבם לא הכי מזהיר ואנחנו רוצים שוק תקשורת מגוון ולא שוק שיש בו שחקן אחד חזק והיתר מרקדים סביבו.

נחמן שי: זה בעיקרון ולכן אין מה להכניס את התאגיד הזה בתחום הטלוויזיה לנושא הפרסום.

נחמן שי: יש לו מסגרת ואם אני לא טועה, חנה תתקן אותי, המלים נשקלו ממש במשקולות הרבה שנים ואין כאן שינוי דרמטי.

<אתי בנדלר: רק פיקוח פרלמנטרי.

נחמן שי: הפיקוח הפרלמנטרי כן צריך להתקיים על מנת באמת לשמור בכל זאת, כולל אורך הזמן שאפשר לשדר גם פה וגם פה.

נחמן שי: זה דבר שהוא ממש מתבקש כי אחרת זה פרוץ.

נחמן שי: בגלל שהתאגיד הזה יהיה בעל אינטרס מסחרי יותר מובהק, הפיתוי לשדר יותר ויותר יגדל באופן טבעי.

נחמן שי: הבנתי שאנחנו רוצים שהמנהל יהיה מנהל.

נחמן שי: ברגע שלוקחים תחום אופרטיבי, אקזקוטיבי, המריבות בין מנכ"ל ליושב ראש הן באמת סאגה ידועה ברשות השידור, באמת, לאורך שנים וחלק מהן הן על סמכויות, מי עושה מה.

נחמן שי: ברגע שלוקחים תחום משמעותי מאוד ושמים אותו בידיו של היושב ראש, מלחמת עולם.

נחמן שי: אם אתם רוצים להעביר את החיידקים ממערכת למערכת, הנה, מצאתם את השיטה.

נחמן שי: אני מבין את הרצון להפריד מסחרי ותוכן, מבין אותו, אבל חפשו הגדרה אחרת ואל תטילו על היושב ראש את זה כי הוא יתחיל להתערב בעבודת הרשות יום יום.

נחמן שי: הוא יתחיל לשאול למה לא שידרו, למה כן שידרו, למה לא נתנו, למה כן נתנו ואז אתם מכניסים אותו ממש לתוך התהליך.

נחמן שי: מנכ"ל ינהל.

נחמן שי: יהיה טוב - יישאר, לא יהיה טוב - יישאר גם כן.

עיסאווי פריג': כבוד השר, אני מצטרף לאמירה של החברים קודם בעניין הפרסומות, אבל יש לי הערה ואני רוצה תשובה עניינית והוגנת.

עיסאווי פריג': בערוץ המסחרי יש את ערוץ 2 וערוץ 10, במקביל יש איזה ערוץ מסחרי בפינה חשוכה ושמו ערוץ האלה, ערוץ מסחרי שמשדר בשפה הערבית.

עיסאווי פריג': בפגישות ובדיקות שעשיתי לגבי הפרסום ועוגת הפרסום הממשלתית, איך היא נמצאת בכל המערך, שלושה אחוזים מתקציב הלפ"מ הולך לפרסום בערבית.

עיסאווי פריג': שאלתי למה.

עיסאווי פריג': נמוך.

עיסאווי פריג': הרי האוכלוסייה הערבית, מגיע לה והיא אוכלוסייה צורכת וגם כאשר צריך לתת הוראות עורף, היא חלק מהעורף.

עיסאווי פריג': נאמר לי שהטלוויזיה האלה שהיא חיה על פרסומות, לא מתרוממת.

עיסאווי פריג': בסדר.

עיסאווי פריג': לא מצליחים המשקיעים להביא אותה למצב שתצדיק את קיומה.

עיסאווי פריג': יש לי הזדמנות.

עיסאווי פריג': יש לי ערוץ 33 שכבוד השר מציע אותו ואנחנו נדבר עליו רבות ואני מאוד מקווה שדרכו יתממש איזה חלום והחברה הערבית תיכנס לתוך החברה הישראלית מהדלת הראשית.

עיסאווי פריג': התקציב מונח ואין איפה לפרסם.

עיסאווי פריג': יש מענה שערוץ 33 יכול לתת ללא שם קשר לערוץ 2 וערוץ 10 שאני לא אפגע להם בעוגה הפרסומית.

עיסאווי פריג': אני מדבר על פרסום בשפה הערבית שהמפרסם רוצה להגיע לאוכלוסייה הזאת ואין לו איך להגיע אליה.

עיסאווי פריג': זאת הזדמנות.

עיסאווי פריג': זה צינור לכסף שישמש למינוף המערכת ולמינוף הטלוויזיה כי בסופו של דבר, מה המטרה?

עיסאווי פריג': המטרה היא כמה שיותר לשחרר את האוצר מהזרמת הכסף, מהתלות בתקציב המדינה כי אי אפשר לדעת תקציבים.

עיסאווי פריג': אני אתייחס לזה בסעיף 68.

עיסאווי פריג': כשעיינתי בכל הטבלה של התקציב שהוצעה, היה כתוב באופן עקבי שמונים מיליון שקלים הכנסות מפרסומות ברדיו ועשרים מיליון שקלים הכנסות מחסויות.

עיסאווי פריג': קבוע.

עיסאווי פריג': כאילו הסכום קבוע ולא משתנה לאורך חמשת השנים הבאות לעומת האגרה מרדיו שמשתנה על פי מספרי הרכב.

עיסאווי פריג': למה הפרסומות?

עיסאווי פריג': הרי האוכלוסייה גדלה, הצרכים גדלים והנתח שלי כערוץ ממלכתי צריך לגדול.

עיסאווי פריג': למה שמונים מקבע אותו?

עיסאווי פריג': אלה שתי הסוגיות שרציתי להתייחס אליהן.

קארין אלהרר: אדוני השר, אני רוצה להעיר הערה.

קארין אלהרר: בעיני ההערה של לירן לגבי הפרסומות הסמויות, אנחנו עדים לזה שממש הורדה מהמסך תכנית בגלל הפרסומת הסמויה ורציתי לדעת האם זה כתוב בצורה גורפת וברורה בהצעת החוק.

<דנה נויפלד: הפרסומת הסמויה היא תופעה שמאפיינת יותר ערוצים מסחריים והיא אסורה בערוצים המסחריים והיא אמורה להיות מטופלת וגם מטופלת על ידי הרגולטורים השונים שעוסקים בתוכן השיווקי או באכיפה של האיסור.

<דנה נויפלד: אני לא אוהבת לומר תוכן שיווקי אלא פרסום סמוי.

<דנה נויפלד: זה פרסום סמוי.

<דנה נויפלד: לכן, קודם כל, זה אסור.

<קריאה: איפה זה כתוב?

גלעד ארדן: תנו לה לסיים.

גלעד ארדן: היא מדברת עכשיו על ערוץ 2.

גלעד ארדן: היא עוד לא הגיעה לערוץ 1.

<דנה נויפלד: בערוצים של רשות השידור, הפרסומת היא אסורה, חוץ מהרדיו.

<דנה נויפלד: נקודה.

<דנה נויפלד: יש התרה מוגבלת לחסויות ולתשדירי שירות, והיא מוגבלת והיא קובעת את הכללים איך לעשות את זה.

<דנה נויפלד: צריך לציין שהמימון נעשה על ידי גורם חוץ, איך הוא נעשה בהקרנה של שקופית.

<דנה נויפלד: היו כאן תלונות לעניין השקופיות, אבל הפתח הוא מאוד מאוד צר.

<לירן עצמור: ועדיין בגלל ההתקדמות הטכנולוגית, בדיוק התייחסו כאן להתקדמויות הטכנולוגיות שיאפשרו בעתיד שידור, אם זה שידור דו-מסכי או אם זה שידור על המסך.

<לירן עצמור: התכנים האלה הולכים ומתקרבים.

<לירן עצמור: אתם לא רוצים לראות גם משחק כדורגל שכל המשחק הוא כל הזמן עם הרולרים האלה למעלה ולמטה.

קארין אלהרר: הבנו, תודה.

<חנה מצקביץ: אני רוצה להעיר משהו אחד.

<חנה מצקביץ: לפי הפסיקה, כדי להגביל את חופש הביטוי של המפרסמים, זה חייב להיות בחקיקה.

<חנה מצקביץ: למשל, היום יש סעיף, גם בחוק הרשות השנייה וגם אצלנו, שנושאי פרסום שפוגעים בטעם הטוב וברגשות הציבור, אפשר לא לפרסם אותם.

<חנה מצקביץ: אם הדברים האלה לא יהיו קבועים בחקיקה, תהיה לנו בעיה להטיל מגבלות רק באמצעות הכללים על הדברים האלה.

<חנה מצקביץ: רציתי להסביר מה התכוונתי בגייד ליין.

<חנה מצקביץ: לגבי הפרסום הסמוי.

<חנה מצקביץ: בפרקטיקה באמת אנחנו פירשנו את זה כמו שאמרה דנה.

<חנה מצקביץ: אם אסור לפרסם, בוודאי שאסור לעשות פרסום סמוי, אבל לצערנו הרבה פעמים זה הגיע אלינו בדיעבד, אחרי שכבר הפרסומת הסמויה הייתה.

רינה פרנקל: לגבי פרסומות בטלוויזיה.

רינה פרנקל: אנחנו רוצים שהטלוויזיה הציבורית תהיה גם רווחית ולדעתי חשוב להכניס פרסומות גם בטלוויזיה אבל צריך להגביל אותן בזמן.

רינה פרנקל: זה יאפשר גם הפקות יותר איכותיות בהמשך והזרמת כסף למטרות ממש חשובות לטלוויזיה הציבורית.

<יאיר טרצ'יצקי: אני חושב שהחוק מפספס כאן משהו מאוד מאוד בסיסי ודי ברור מאליו אבל לפחות אני פספסתי והוא לא מופיע שאומר שאסור ששיקולים פרסומיים ומסחריים ישפיעו על התכנים.

<יאיר טרצ'יצקי: זאת אומרת, הוא לא אומר את זה עכשיו.

<דנה נויפלד: לא כללי האתיקה העיתונאית אומרים את זה?

<יאיר טרצ'יצקי: אבל המנכ"ל לא עיתונאי והוא לא כפוף לכללי האתיקה העיתונאית.

<יאיר טרצ'יצקי: אני רוצה לראות תרחיש בו אנחנו מתקרבים לסוף שנת כספים ותאגיד השידור הציבורי נמצא במצב רעוע וצריך הכנסה.

<יאיר טרצ'יצקי: מגיע קק"ל, כמי שמפרסם גדול, ואומר שאם עושים עליו סדרת תחקירים, הוא מפסיק לפרסם.

<יאיר טרצ'יצקי: במצב הדברים הנוכחי, על פי הגדרות של החוק, המנכ"ל יכול לבוא ולומר שהוא מבקש להפסיק את התחקירים על קק"ל ולפי החוק, האבסורד הוא שהוא מתנהל בסדר.

<לירן עצמור: לא כל תכנית היא תכנית עיתונאית.

רינה פרנקל: אולי המנכ"ל צריך להיות גם עיתונאי.

גלעד ארדן: הבנתי.

גלעד ארדן: אני רוצה להתייחס.

גלעד ארדן: אני אחזור ואומר את זה אבל כנראה זה לא יעזור כי לאנשים יש ניסיון חייהם והם ימשיכו לחזור על אותו הדבר.

גלעד ארדן: החוק לא יכול לטפל כל תרחיש.

גלעד ארדן: אם יש אדם מושחת, הוא יהיה אדם מושחת והוא יעשה והוא ימצא את הדרך איך לעשות את הדברים.

גלעד ארדן: אם לא מרגיע אותך שאני כותב למשל שיש אחריות על נושא משרה לפעול בכל הכללים וחובת הנאמנות וכולי, אתה לא מאמין ואתה עדיין מתאר לי, אז גם אם אני אכתוב כאן משהו, הוא ימצא את הדרך.

גלעד ארדן: אתה באמת חושב שאם קק"ל או גוף מממן בא למנכ"ל ואומר לו שאם יפרסמו עליו תחקיר, הוא לא יעשה אצלו פרסום והמנכ"ל בגלל זה יעשה כן, אתה לא רואה בזה הפרה של חובת הנאמנות שלו וכל הדברים שכתבנו בכלל בחובות של הגוף הזה?

<יאיר טרצ'יצקי: זה בכלל לא ברור.

גלעד ארדן: לך זה לא ברור כי אין לך ניסיון בחקיקה ובתחומים משפטיים.

גלעד ארדן: לי זה ברור ואני חושב שלכל מי שעוסק בתחום הזה, ברור שזה מכוסה על ידי הנושאים האחרים.

<יאיר טרצ'יצקי: בדרך כל בראש מערכות עיתונאיות עומדים עיתונאים.

גלעד ארדן: נכון.

גלעד ארדן: כל העיתונאים הם אנשים ישרים כי ברגע שתקוע אצלך עיתונאי, סימן שאותך לא קונים.

גלעד ארדן: אין עיתונאים שמעלו בשליחותם.

גלעד ארדן: אין דבר כזה.

גלעד ארדן: נכון?

גלעד ארדן: אין.

גלעד ארדן: זה שקוראים למשהו במילה, עוד לא יוצק לה את התוכן בהכרח.

גלעד ארדן: זה לא יוצק שום תוכן.

גלעד ארדן: אני רוצה ברשותך לומר כמה דברים.

גלעד ארדן: קודם כל, אני מקבל את ההערה שנדמה לי העיר נחמן שי.

גלעד ארדן: איכשהו פספסתי את זה.

גלעד ארדן: אני זכרתי שהרצון היה להכניס פנימה ושזה לא יהיה גורם חיצוני שישווק את הפרסום כי כשזה חיצוני, עוד יותר קשה לפקח בדברים הללו.

גלעד ארדן: איכשהו פספסתי, אבל אני חושב שיש טעם לשקול את ההערה של נחמן שזה לא חייב להיות היושב ראש אלא זה יכול להיות גם המנכ"ל, כי אם אנחנו מדברים על נשיאה באחריות כוללת, עם כל הכבוד זה עוד מתכון להתערבות של אחד בשני.

גלעד ארדן: אנחנו נחזיר עמדה בנושא הזה.

גלעד ארדן: לגבי פרסום בכלל.

גלעד ארדן: אני חושב, כפי שאמרתי קודם, אין שום דרך היום לאף אחד מאתנו - וכך זה בכל העולם, ואיתן נגע בזה – לדעת באמת איך יהיה המודל הכלכלי.

גלעד ארדן: תאמינו לי שאני נפגש גם עם אבי ניר ועם אבי צבי ואף אחד מהם לא יודע איך השוק הזה עומד להתחלק בטווח לא הארוך, גם לא הבינוני ואני לא יודע אם אפילו בטווח הקצר.

גלעד ארדן: בעוד ארבעה ימים אנחנו יוצאים למכרז על הדור הרביעי בסלולר ופתאום קצב הגלישה בעוד מספר חודשים כאן יהיה פי חמש ופתאום הווידאו יהיה שווה הרבה יותר והפרסומות כאן יעברו להיות זה, וכמו שציינו כאן אין כרגע שום רגולציה ושום הגבלות על חלק שילך מעוגת הפרסום לפרסום באינטרנט.

גלעד ארדן: בגלל הנושא הזה אני מיניתי לפני כחודשיים ועדת מומחים, ועדת שכטר, שפרסמה גם קול קורא ומופיעים בפניה.

גלעד ארדן: בתוך ארבעה חודשים מהיום היא אמורה לבוא עם המלצות על רגולציה צופה פני עתיד.

גלעד ארדן: להגיד לך בוודאות שגם הם יהיו מסוגלים?

גלעד ארדן: יש שם כלכלנים אבל אם הם בוודאות ידעו גם לבסס מודל כלכלי שמראה מה הייתכנות?

גלעד ארדן: יש לנו היום שידור מסחרי וכבלים ולוויין, וה-DTT יורחב – לא.

גלעד ארדן: אני כבר אומר שאני לא בטוח שאפשר יהיה לדעת לטווח ארוך.

גלעד ארדן: לא יהיה מנוס אלא מעת לעת להגיב להתפתחויות הטכנולוגיות ולהשלכות שלהן על המודל המימוני.

גלעד ארדן: לכן אני מציע, כמו שנאמר כאן בכמה הזדמנויות, לנסות לא לייצר זעזועים כבדים בגלל החוק הזה.

גלעד ארדן: בסדר, יש ועדה שדנה היום וזה תפקידה.

גלעד ארדן: יושבים שם באמת אנשי מקצוע מהשורה הראשונה.

<אתי בנדלר: הצעת החוק הזאת מנסה לשמר את המצב הקיים בלי לעשות זעזוע.

גלעד ארדן: עכשיו התייחסות עניינית לדבריך ולדברים אחרים.

גלעד ארדן: אני חושב שברמה הציבורית באמת יש מקום לקבוע בחקיקה ראשית, מה שלא היה בעבר – אמרה את זה גם היועצת המשפטית של רשות השידור – שיהיה ברור כמה צריך הציבור לסבול מפרסומות, כי אין מה לעשות, זה הכרח, מגונה או לא מגונה, אבל בהחלט מדובר בשידור ציבורי שהמימון מראש הוא לא כמו בשידור המסחרי כאשר כל המימון הוא על בסיס פרסומות.

<אתי בנדלר: גם שם יש הגבלה, לא מוצלחת אבל יש הגבלה.

גלעד ארדן: יש כאן באמת בעיה של קל וחומר.

גלעד ארדן: אם שם יש הגבלה, קל וחומר שכאן צריכה להיות בחקיקה הגבלה.

גלעד ארדן: מסכנה דנה, אבל לצערה היא תאלץ לקבל עליה את המשימה הזאת להביא בימים הקרובים איזשהו אימוץ של מגבלות שיחולו גם ברדיו.

גלעד ארדן: אני בכוונה מסייג קצת את הטלוויזיה כי בטלוויזיה, כמו שהיא אמרה, אנחנו צריכים לחשוב היטב.

גלעד ארדן: מצד אחד יש מה שאמר היושב ראש ואני חושב שהוא צודק.

גלעד ארדן: כלומר, אתה רוצה שידור ציבורי משפיע, חדש, מודרני ואז אתה מחייב אותו לנקוט באמצעים אנכרוניסטיים בלבד, הקרנה של שקופית.

גלעד ארדן: ההקדמה שאומרת כאן שאתה חייב לציין שההשתתפות של גורם החוץ, היא כשלעצמה מונעת את זה מלהיות פרסומת כמו שאנחנו רואים בשידור המסחרי של חצי דקה או דקה והרי יש פרסומות של דקה, של עלילה שלמה עם משפחה.

גלעד ארדן: זה מונע את זה אבל אם זה חייב להיות מוגבל להקרנה.

גלעד ארדן: כל עוד נאמר לפני שהדבר הזה עולה על המסך, אני לכשעצמי חושב שזה נכון.

גלעד ארדן: מצד שני, אני לא רוצה שכל היום יקפצו לי דברים כאלה על המסך.

גלעד ארדן: האם בזמן הקצר הזה של החוק אנחנו מסוגלים להגביל את זה או איך?

גלעד ארדן: אנחנו צריכים לעשות חושבים בעניין.

איתן כבל: אני לא מציע לגעת מעבר להתאמות בחוק הקיים.

גלעד ארדן: אמרתי את זה.

גלעד ארדן: אני מסכים אתך.

גלעד ארדן: מצד שני, כשאתה מדבר על שקופית חסות של מימון ואתה מתחייב לאמצעי הכי אנכרוניסטי, זה קצת בעייתי איך שהמסך ייראה.

נחמן שי: זה פסה.

נחמן שי: זה עבר.

גלעד ארדן: לזה אין דוגמה בחקיקה של הגבלה של האמצעי הזה.

<אתי בנדלר: אתה רוצה באנר שיתחיל לרוץ לך מול העיניים, כמה זמן ובאיזה חלקים של תכנית וכולי.

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: אני לא רוצה את זה.

גלעד ארדן: אף אחד מאתנו לא רוצה את זה, מצד שני אני גם לא רוצה עכשיו להתחנן לאוצר להטיל עוד מאה מיליון שקלים על הקופה הציבורית.

גלעד ארדן: ההסתמכות, גם אם בסוף ידובר על כ-700 מיליון, אנחנו לוקחים בחשבון, וגם האוצר – עוד נגיע לסעיף הזה – בהעברה שהוא ויתר על הכנסות המדינה, הוא לקח בחשבון את זה כשביעית כרגע.

גלעד ארדן: לא רצינו שזה יהפוך להיות גורם מרכזי במימון של השידור הציבורי.

<לירן עצמור: רק נזכיר שגם לרשות השנייה היום יש חסויות.

קארין אלהרר: לא.

קארין אלהרר: שמענו את זה מספר רב של פעמים.

קארין אלהרר: די.

<לירן עצמור: רק לגבי הנראות.

<לירן עצמור: לגבי סוגיית הנראות.

גלעד ארדן: אני חושב שהדבר שאפשר אולי לחשוב עליו זה כמה זמן מתוך שעה הזמן הזה של החסויות והזמן שהן נאמרות או מופיעות על המסך, מקסימום.

<אתי בנדלר: צריך לחשוב על זה.

<בלירן עצמור: רשות השנייה יש כללים ברורים לגבי זה.

<בלירן עצמור: אפשר להעתיק את המודל.

גלעד ארדן: למה אתה מתפרץ כל הזמן?

<אתי בנדלר: אני חושבת שכאשר דובר על חסויות, רצו לאפשר לגורם מסחרי לממן תשדיר שידור, תכנית, כולה או חלקה, אבל בתנאי שהציבור ידע שזה באמת מומן.

<אתי בנדלר: צריך להיות כאן גבול מאוד מאוד ברור בין חסות, בין הודעת חסות לבין פרסומת, משום שהרעיון הוא לא לאפשר פרסומת בטלוויזיה.

גלעד ארדן: קו הגבול הוא זה שאתה מודיע עכשיו שמה שאתם עומדים הרגע לראות, זאת חסות.

גלעד ארדן: זה לא קיים בשידור המסחרי.

גלעד ארדן: אין הודעה מקדימה.

גלעד ארדן: הוא מיד מבין שזה משתתף במימון התכנית והוא לא משקלל את זה בראש, שזאת לא המלצה של השידור הציבורי על שירותי ארמון השושנים ברודוס.

<לירן עצמור: יש שני דברים בשידור המסחרי שעושים.

עיסאווי פריג': הערת ביניים.

עיסאווי פריג': יש נושאים שאנחנו לא מספיק מבינים בהם.

עיסאווי פריג': כאשר מתקיים שיח כזה בין השר לבין היועצים, אנחנו גם לומדים.

עיסאווי פריג': להשמיע את הצד השני, זה מוסיף לנו וזה מאוד חשוב.

עיסאווי פריג': בשיח שהתקיים בין השר לבין לירן, ראיתי ניסיון ואני מעוניין לשמוע את שני הצדדים כדי להבין.

גלעד ארדן: גם אני מעוניין.

קארין אלהרר: אבל כל אחד בתורו.

<אתי בנדלר: בכל זאת, בהתייחס לדבריו של חבר הכנסת עיסאווי.

<אתי בנדלר: אני רוצה להפנות את תשומת הלב שלא הזמנו את הגורמים העלולים להיות מושפעים מהצעת החוק ככל שזה ישונה.

<אתי בנדלר: דהיינו, ככל שהמשרד יגבש איזושהי הצעה שעלולה להיות בה איזושהי הרחבה של הנושא של החסות לעבר פרסומת, גלישה, כמובן שעל הוועדה חלה חובה לשמוע את כל הגופים המסחריים שהמודל הכלכלי שלהם היום מתבסס על פרסומת.

גלעד ארדן: בסדר גמור.

גלעד ארדן: תזמינו את מי שאתם רוצים.

<אתי בנדלר: בוודאי.

<אתי בנדלר: יהיה צורך לקיים דיון נוסף עם הגופים האלה.

גלעד ארדן: זה שאנחנו נגביל פתאום מה שלא היה מוגבל עד היום, גם צריך להזמין אותם?

<אתי בנדלר: ההגבלה היחידה שמוצע לכלול היא הגבלה של משך הפרסום.

גלעד ארדן: זאת ההגבלה הכי משמעותית.

איתן כבל: רק מהשיח הזה, אני כבר רואה את הלחצים, את הטלפונים והבקשות להיפגש.

איתן כבל: זה מסוג הדברים הכי רגישים בשוק התקשורת.

איתן כבל: כל ניסיון לגעת, מיד מעורר את כל השוק.

<עידן אור: שתי נקודות.

<עידן אור: צריך להסתכל על השוק הזה בנושא הפרסומות בצורה הוליסטית.

<עידן אור: גם היום השוק הזה סובל מבעיה מאוד קשה וועדת שכטר שדנה בזה גם יוצרת את הבעיה הזאת.

<עידן אור: מה שהדבר הזה יכול ליצור, אם ברשות השידור, מעבר לזה שמנתקים את התלות מהפוליטיקאים ועושים תלות בבעלי הון בשידור ציבורי שזה גם בעייתי, בצורה הזאת ייצרו כאן קבוצה של גופי שידור חלשים ועניים שלא מסוגלים להתקיים כי כל אחד ינגוס בשני.

<עידן אור: הדבר הזה, צריך לשים אותו לנגד עינינו ואני מדבר עכשיו בהיבטים הכלכליים ולא על התוכן ועל ההשפעה על התוכן.

<עידן אור: צריך לזכור את זה.

<עידן אור: אנחנו רואים מה קורה היום בגופים המסחריים שיש שניים אבל בעצם שלושה גופים מסחריים.

<עידן אור: אנחנו רואים מה קורה במצבם הכלכלי ואיך הפרסום מתחלק.

<עידן אור: אם עוד ערוץ עכשיו ייקח ולו אחוז מסוים מנתח הפרסום הזה, ויש לו גם מקורות מימון נוספים שלאחרים אין, המצב הזה ייצור חוסר איזון קשה מאוד בשוק הזה והמון בעיות שלא נצליח לפתור אותן אחר כך.

<עידן אור: גם כך ועדת שכטר מתמודדת היום, אדוני השר, עם שלוש פלטפורמות כלכליות.

<עידן אור: ועדת שכטר עומדת בפני משימה כמעט בלתי אפשרית ליצור איחוד רגולציה בין שלוש פלטפורמות כלכליות שונות ועוד עכשיו רוצים להכניס לתוך אחת מהן עוד ערבוב.

<עידן אור: זה פשוט יהיה בלתי אפשרי לסדר את השוק הזה.

גלעד ארדן: תפיסת עולמי הפוכה משלך, אבל לא נתווכח עליה, וכנראה גם תפיסת כל העולם הפוכה משלך כי ברוב מדינות העולם, אם לא בכולן, הטובים הם אלו ששורדים ומנצחים, הטובים מבחינת היצירה העיתונאית שהם מביאים והצפייה של הציבור.

גלעד ארדן: רק בישראל הממשלות החליטו שהם יתכננו מראש את חלוקת העוגה ואת הדרישות.

גלעד ארדן: חלק מהדרישות כמובן באו גם בגלל הדרישות המוצדקות שלכם לשמור על היצירה הישראלית המקורית והשפה, אבל יש לזה מחיר כי בעידן המודרני – ואני מצטער, ראשי מייקרוסופט, אפל וכולי לדורותיהם, אני מתנצל על כך שהם פיתחו את מה שהם פיתחו אבל זה הולך לשנות את המודל בצורה שלא אני, לא אתה ולא אף אחד יודע להשפיע.

גלעד ארדן: לכן לחסום דווקא את גורם איקס ולא את גורם ואי במחשבה שאנחנו יודעים לצפות לאן זה ילך, זה ממש לא נכון.

גלעד ארדן: אם חס וחלילה בעוד כמה חודשים איזשהו ערוץ מסחרי ייסגר ויתפנו 300 ומשהו מיליון שקלים בעוגת הפרסום, למה אתה רוצה יותר שהם ילכו לגורם איקס או לגורם ואי?

גלעד ארדן: אני חייב לשמור על זה לטובת רשת-קשת דווקא?

<עידן אור: לא.

גלעד ארדן: למה שלא יהיו לתוכן של השידור הציבורי עוד הרבה יותר משאבים?

גלעד ארדן: למה שזה יהיה דווקא לבעלים של קוקה קולה ובנק המזרחי?

<עידן אור: אפשר להכניס שההשקעה שלו תהיה אחוז מההכנסה.

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: אני מעדיף לקבוע את הכללים כמו שאמרה היועצת המשפטית, כך שהדברים יהיו שקופים, כך שאני אקבע מכסה מסוימת של דקות שהציבור יסבול בהן פרסומת, אבל הדקות האלו יהיו שוות מחר פי חמש כל דקה כי השידור הציבורי מגיע ל-25 אחוזים רייטינג, אז מה רע בזה?

גלעד ארדן: מי אמר שאני צריך לשמוע על השידור המסחרי יותר מאשר על השידור הציבורי?

גלעד ארדן: זה נבע מדבריך.

גלעד ארדן: אתה אומר שהאיזון העדין, אבל מי אמר?

גלעד ארדן: אולי עדיף שהם יתמוטטו וזה יהיה גוף הרבה יותר חזק?

גלעד ארדן: למה אני צריך לתכנן את הדבר הזה?

גלעד ארדן: אני גם לא יכול לתכנן את זה.

<עידן אור: יכול להיות, אבל בהצעת החוק הנוכחית הגדלת הכנסות של תאגיד השידור הציבורי לא תגיע למסך כי ההוצאה שלו להפקה היא לא באחוז מההכנסות אלא היא בסכום קבוע.

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: זה מינימום.

גלעד ארדן: אם הוא ילך ויוציא 250 מיליון שקלים, אני אעצור אותו?

גלעד ארדן: המינימום שאנחנו מתכננים שיהיה לו זה 700 מיליון שקלים.

גלעד ארדן: אם מחר הוא ימכור פרסומות, את אותן דקות שנגביל אותו אבל בהרבה יותר כסף - - -

<לירן עצמור: בשום מקום בחוק לא כתוב לאן זה הולך.

<לירן עצמור: נדבר על זה עת נגיע לסעיף 68.

<לירן עצמור: שנציג האוצר יחתום על כך שהכסף הזה הולך ליצירה.

עיסאווי פריג': זה לא נכון, אדוני השר.

עיסאווי פריג': כשעיינתי בתקציב - - -

גלעד ארדן: אני מודיע כאן ועכשיו שזאת הכוונה.

גלעד ארדן: ככל שהיא לא ברורה מהחוק, נבהיר אותה.

עיסאווי פריג': לא קיבלתי תשובות לשאלות ששאלתי.

עיסאווי פריג': שאלתי את השר לגבי הפרסומות.

גלעד ארדן: מעירה לי היועצת המשפטית בצדק שזאת בדיוק הסיבה שהכנסנו את מה שעוד נתווכח עליו כנראה, שסך עלויות השכר בגוף הזה לא יעבור אחוז מסוים.

גלעד ארדן: כדי שאם פתאום יש לו הרבה יותר כסף, זה לא ילך רק למשכורות אלא זה ילך גם להפקות.

עיסאווי פריג': אני שאלתי את השר לגבי פרסומות בערוץ 33 ולא קיבלתי תשובה.

קארין אלהרר: פרסומות ייעודיות בערוץ הערבי.

גלעד ארדן: זה יבוא על חשבון הפרסום ב-האלה.

עיסאווי פריג': ב-האלה לא מקבלים.

עיסאווי פריג': זאת הבעיה.

עיסאווי פריג': אחד הנימוקים של לפ"ם למה אחוז הפרסום של הלפ"ם בשפה הערבית הוא שלושה אחוזים הוא שאין טלוויזיה בערבית.

עיסאווי פריג': אתה עכשיו עצמך אמרת שאתה חולם על היום שהתשדיר הציבורי יהיה עצמאי, חזק ועשיר ויעבור על המסחרי.

גלעד ארדן: אם באמת הערוץ הערבי, כפי שאנחנו מקווים שיוקם כאן, יהיה חזק ומשפיע והציבור הערבי ירצה לצפות בו, גם השווי של החסויות בו יהיה שווה הרבה יותר.

גלעד ארדן: למה אני צריך עכשיו להכניס את אותן פרסומות מסחריות?

גלעד ארדן: את אותם מסרים שהיום – כמו שאתה רואה שיש בשידורי מונדיאל וברייטינג גבוה – החברות הגדולות במשק רוצות להיות שם במקום הזה.

גלעד ארדן: אם אותו דבר יקרה עם הערוץ הערבי החדש, מטבע הדברים ירצו גם לעשות שם חסויות.

גלעד ארדן: מה יהיה המודל של החסויות, אם זאת שקופית או כמו שהציעו כאן גם בצורות מודרניות יותר – אפשר לדבר על זה.

גלעד ארדן: אני באמת מתחבט בשאלה איך מגבילים את כמות הדקות שם ואני חושב שזה כן יגדיל משמעותית את ההקצאה.

עיסאווי פריג': אני מציין את זה כי זאת הייתה עילה מרכזית בלפ"מ למה אין פרסום בשפה הערבית בטלוויזיה.

גלעד ארדן: אבל הלפ"מ לא אשם שערוץ האלה לא מגיע לאחוז צפייה גבוה והבעלים שלו, אני לא רוצה להגיד מה הם עושים או לא עושים, אבל הוא עדיין לא גורם משפיע בחברה הערבית שהיא למעלה ממיליון ומשהו בני אדם ולמפרסמים יש אינטרס להגיע לשם.

עיסאווי פריג': יש הזדמנות שערוץ 33 יהווה המודל החלופי של האלה.

גלעד ארדן: גם אם אני עכשיו אתן לו מאה פרסומות ובסוף הוא יהיה חלש ולא ירצו לצפות בו, אף אחד לא ירצה לקנות או לשים בו פרסומות.

גלעד ארדן: אתה הופך את הסדר.

גלעד ארדן: קודם כל הוא צריך להיות כזה חזק ומשפיע.

עיסאווי פריג': עם עשרים מיליון שקלים הוא לא יהיה מספיק חזק.

עיסאווי פריג': אני רוצה לתת לו את המקור התקציבי כדי שיהיה חזק ויהיה איכותי עם הפקות מקוריות וידבר לחברה הערבית.

עיסאווי פריג': לכאן אני חותר.

גלעד ארדן: עשרים מיליון שקלים, זה לא כולל עלויות השכר של העובדים.

<קריאה: רק ההפקה.

עיסאווי פריג': זה בלי חדשות.

עיסאווי פריג': על החדשות נדבר.

עיסאווי פריג': יש לי מה להסתייג שם.

גלעד ארדן: הבנתי.

גלעד ארדן: בסדר.

גלעד ארדן: אנחנו צריכים לחזור עם הצעה.

קארין אלהרר: לירן.

<לירן עצמור: אני חייב לעניין הזה של נושא איסור הפרסום.

<לירן עצמור: אני חושב שדנתם כאן בהגבלה כמותית, דנתם כאן בהגבלת דציבלים ברדיו אבל לא דנים בדבר המהותי ביותר ושאין אלא להתייחס אליו בגלל העידן החדש ובעיקר בתחום הניו מדיה, כבוד השר.

<לירן עצמור: העניין של האינטרנט.

<לירן עצמור: כוונת המחוקק היא בהקמה של ערוץ אינטרנטי חזק, ציבורי, אחר, היא שהוא לא יהפוך להיות פח אשפה של פרסומות שמונעות מכל מיני טריקים ושטיקים שהתוכן יכול לעשות ביחד עם מפרסמים היום גם במאקו ובכל אחד מאתרי האינטרנט.

<לירן עצמור: אתר האינטרנט הציבורי חייב להיות מודל של ניקיון בין פרסומות לבין מערכת ואתם חייבים להגן על זה.

<לירן עצמור: לכן צריך לקבוע מפורשות שחל איסור על פרסום ותכנים שיווקיים באתר האינטרנט של הרשות ובגוף הטלוויזיה הראשי של הרשות.

<גדי בן יצחק: שכחת להגיד מהיכן יבוא הכסף לשידור המופתי הזה.

<לירן עצמור: יש מודל בחוק מאיפה יבוא הכסף.

<לירן עצמור: החוק טוען שהוא יוכל לממן את התכנים האלה אבל זאת לא הבעיה.

<יורם בן דוד: אני מבקש להתייחס בכל זאת לפרסום סמוי מאחר ואני חושב שאנחנו נמצאים ממש בחלון הזדמנויות כן להכניס הגדרה של פרסם סמוי שלא קיימת היום בחוק ובשום חוק למיטב ידיעתי.

<יורם בן דוד: מה שקורה זה, ואולי אתם לא ערים לזה - - -

<אתי בנדלר: לא קיימת הגדרה?

<יורם בן דוד: הגדרה והתייחסות.

<אתי בנדלר: התייחסות יש.

<אתי בנדלר: בוודאות.

<דנה נויפלד: זה כתוב על דרך השלילה.

<אתי בנדלר: בוודאי.

<אתי בנדלר: שאסור לכלול.

<יורם בן דוד: מה שקורה זה שבתעשיית הקולנוע והטלוויזיה זה הפך לנורמה.

<יורם בן דוד: אתם רואים אולפן שכולו בעצם מרופד ברכוש של חברות מסחריות ובסוף אנחנו רואים תודה לחברה זאת וזאת, תודה לחברה אחרת וכולי, וכמובן פחיות שתייה על השולחנות וכולי.

<אתי בנדלר: זאת הפרת חוק.

<אתי בנדלר: למיטב ידיעתי, הרשות השנייה הטילה עיצומים כספיים.

<קריאה: הם הורידו תכנית בגלל זה.

<לירן עצמור: אבל זה לא עוזר.

<לירן עצמור: היום זה לא בחוק.

<יורם בן דוד: אולי כדאי, וזאת הזדמנות, להכניס הגדרה ולא על דרך השלילה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: דנה, את רוצה להתייחס לעניין הפרסומת הסמויה?

<דנה נויפלד: כן.

<דנה נויפלד: שוב, זאת הדרך לתקן את העולם כי נטען שיש בעיה מאוד קשה לעניין הפרסום הסמוי והתוכן השיווקי, כיוון שזה אסור.

<דנה נויפלד: יש היתרים מאוד מצומצמים בכללי הרשות השנייה ובכללים שנוגעים לערוצים בפרסומת בכבלים ובלוויין.

<דנה נויפלד: הייתי מאוד שמחה לפתור את כל הבעיות, אם אפשר, ברגע זה אבל נראה לי שזה קצת מוגזם.

<דנה נויפלד: בכל מקרה, משפטית אני יכולה להגיד לך, לא מעשית, שמקום שהחוק הזה מתיר באופן מצומצם הודעות חסות ותשדירי שירות, זה מה שמותר.

<אתי בנדלר: אבל מותר ברדיו פרסומות.

<אתי בנדלר: גם ברדיו יכולות להיות אולי פרסומות סמויות.

<יורם בן דוד: גם היום אסור.

<אתי בנדלר: אני חושבת שהנורמה הזאת, ראוי שהיא תיקבע בצורה מאוד ברורה.

<יורם בן דוד: אני הייתי שותף לתכניות טלוויזיה כאשר יודעים שאסור, אבל הספה הובאה מחברה זו וזו ובסוף כתבו להם תודה.

<לירן עצמור: חשוב להבין שהדבר הזה לא נגמר בחוק אלא הוא מושתל אחר כך לחוזה ההתקשרות מול המפיקים.

<לירן עצמור: זאת אומרת, בכל חוזה התקשרות, אני כמפיק מחויב היום מול הרשות השנייה קשת-רשת שלא יהיה תוכן שיווקי ולא יהיה פרסום סמוי בתכנים שאני מפיק עבור אותו הגוף.

<לירן עצמור: לכן החוק כאן הוא קריטי ועדיין יש עבריינים.

<לירן עצמור: אני אומר שהחוק כאן הוא קריטי כי הוא המופת לאורו אחר כך כל שרשרת המזון עובדת.

<חנה מצקביץ: גברתי, גם אצלנו בהסכמים, למרות שזה לא קבוע בחוק, יש סעיף כזה שאוסר פרסומת ובוודאי פרסומת סמויה.

גלעד ארדן: אנחנו נשקול בחיוב את העניין הזה.

גלעד ארדן: תוך כדי זה אני מסתכל על האתר של ה-BBC והוא נראה מעולה, אין בו אף פרסומת.

איתן כבל: איך שם המימון שלו?

<לירן עצמור: מימון ציבורי.

גלעד ארדן: אבל אלה שמונים מיליון אנשים ומכיוון שזה באנגלית, ההפקות שלהם נמכרות לכל העולם.

גלעד ארדן: זה קצת אחרת.

<לירן עצמור: בינתיים רייזינג סטאר זה פורמט ישראלי שנמכר בכל העולם.

<אתי בנדלר: אני מקווה אדוני השר שההצעה שמשרדו יגבש לא תוותר על הפיקוח הפרלמנטרי בעניין המצומצם הזה כפי שקיים לגבי גלי צה"ל.

גלעד ארדן: לכשעצמי, אם הייתי בכובעי הישן, אולי לא הייתי מוותר, אבל היום, כאשר שכנעו אותי כמה חשובה העצמאות וההפרדה ככל שניתן מדרגים פוליטיים, אני לא הייתי רוצה שמנהלי הגוף החדש יבואו לבקש אישור מסיעות הבית.

<אתי בנדלר: אדוני, קיבלתי את ההערה הזאת ברמה הכללית.

<אתי בנדלר: בוודאי שמת לב שבניגוד להרגלי אני לא הצעתי עד כה על אף סעיף פיקוח פרלמנטרי.

גלעד ארדן: רק על מה שמממן חלק.

<אתי בנדלר: כללי המשחק, מה הן פרסומות.

<אתי בנדלר: כן.

<אתי בנדלר: בנושא הזה אני חושבת שגם צריכה להיות אחידות עם חוק גלי צה"ל.

נחמן שי: בגלי צה"ל נכנסנו לסוגיה ועכשיו גם התחלנו אותה בצורה מאוד חמורה.

<אתי בנדלר: אני לא אומרת שאני לא בטוחה שלא יהיו סעיפים שאני אבקש אבל עד עתה לא ביקשתי.

קארין אלהרר: אני רוצה לסכם את העניין הזה של הפרסום.

גלעד ארדן: זה יהיה בפיקוח הוועדה המיוחדת בהרכבה הנוכחי.

גלעד ארדן: תהפכו לוועדה קבועה.

<אתי בנדלר: ועדת הכלכלה לדורותיה הייתה ונשארה מומחית בעניין.

קארין אלהרר: אני רוצה לסכם.

קארין אלהרר: מהדיון עולה שצריך להיזהר זהירות משנה בנושא של הפרסומות וכן, אני חושבת שראוי שננקה כמה שניתן משיקולים מסחריים, שזה לא המקום לשקול אותם, וגם לעניין הפרסומת הסמויה שראינו את החשיבות שלה גם אז ושווה לתת את הדעת.

גלעד ארדן: אנחנו נציע הצעה שתהיה התקדמות משמעותית לעומת המצב היום.

קארין אלהרר: תודה אדוני.

גלעד ארדן: עוד מעט נגיע לסעיף של אתר האינטרנט ונחסוך ממנו את הפרסומת.

קארין אלהרר: מעולה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: עורכת דין ברוק, בבקשה.

קארין אלהרר: פרק י"א, נכסים ותקציב.

<חגית ברוק: פרק י"א: נכסים ותקציב 62.

<חגית ברוק: איסור העברת נכסים תאגיד השידור הציבורי אינו רשאי למכור או להעביר בדרך אחרת משדרים, נכס מקרקעין או נכסים אחרים שבבעלותו, שהשר קבע בתקנות כי הם נכסים חיוניים, אלא באישור השר.

<חגית ברוק: תאגיד השידור הציבורי לא יהיה רשאי לשעבד נכס חיוני כמשמעותו בסעיף קטן (א) שברשותו או להשכירו לתקופה העולה על עשר שנים, אלא באישור השר.

<חגית ברוק: 63.

<חגית ברוק: תקציב תאגיד השידור הציבורי תקציב תאגיד השידור הציבורי יורכב מהכנסותיו לפי חוק זה, מהסכום הנוסף כמשמעותו בסעיף 84(א) לפקודת התעבורה, ומהסכום המועבר לפי הוראות סעיף קטן (ב).

<חגית ברוק: משרד התחבורה ינכה מתוך סך סכומי אגרת הרישיון שהוא גובה, בכל שנה, סכום של 150 מיליון שקלים חדשים (בסעיף זה – הסכום המועבר) ויעבירו אל תאגיד השידור הציבורי.

<חגית ברוק: הסכום המועבר לא ייחשב להכנסות המדינה והעברתו לתאגיד השידור הציבורי לא תיכלל בחוק התקציב.

<חגית ברוק: הסכום המועבר יתעדכן ב-1 בינואר בכל שנה בהתאם לשיעור השינוי במדד המחירים לצרכן שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, הידוע ביום האמור, לעומת המדד שהיה ידוע ב-1 בינואר בשנה שקדמה לה.

<חגית ברוק: בסעיף זה, "אגרת רישיון" – אגרת רישיון כמשמעותה בסעיף 84(א) לפקודת התעבורה, לפני הגדלתה בסכום הנוסף לפי אותו סעיף.

קארין אלהרר: אפשר להמשיך לקרוא עד סעיף 66?

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': אלה סעיפים שונים במהות.

עיסאווי פריג': את לא יכולה.

<לזר צנדקוביץ: זה בסדר.

<לזר צנדקוביץ: אפשר לפסוח על סעיף 65 ולעבור ל-66.

קארין אלהרר: עיסאווי, הערתך התקבלה.

קארין אלהרר: תודה.

<דנה נויפלד: סעיף 62 הוא סעיף שמופיע בחוק היום והוא סעיף שצריך את ההיסטוריה שלו.

<דנה נויפלד: בעבר לא היה ניתן למכור שום נכס.

<דנה נויפלד: הסעיף הזה דווקא מאפשר ביחס למה שהיה קיים בעבר הרחוק וכל מה שהוא מונע, זה מכירה של נכסים חיוניים שהשר קבע שהם נכסים חיוניים בתקנות.

<דנה נויפלד: זאת אומרת, זה נראה כאילו יש הגבלה אבל יחסית לסעיפי העבר, אתי אולי זוכרת את התיקון, הסעיף הזה הוא סעיף מתיר.

<דנה נויפלד: נדמה לי שאז היה צורך באישור ועדת הכספים או היה איזה הליך מאוד מורכב כדי לאשר מכירת נכסים.

<דנה נויפלד: אותו דבר הוא לעניין השעבוד.

<דנה נויפלד: שעבוד של נכס חיוני לתקופה שעולה על עשר שנים, היא אפשרית רק באישור השר לנוכח האלמנטים הציבוריים של הגוף הזה שמשדר, על מנת לוודא שלא מוכרים נכס שהוא חיוני או משעבדים אותו באופן שיכול לפגוע בציבור.

<דנה נויפלד: סעיף 63 זה הסעיף שעוסק בתקציב.

<דנה נויפלד: אני אומר בקצרה ואז עופר אולי ירחיב.

<עופר מרגלית: תקציב תאגיד השידור הציבורי החדש בעצם מורכב מכמה חלקים.

<עופר מרגלית: החלק הראשון הוא אגרת הרדיו כפי שנהוגה היום ללא כל שינוי, שזה הסכום הנוסף שאנשים משלמים במבחן הטסט השנתי.

<עופר מרגלית: חלק שני של הסכום הוא הסכום שכרגע עברנו עליו.

<עופר מרגלית: באמת שאלת איך אנחנו מניחים שכל הזמן יישאר שמונים ועשרים, שזה נכון כי אמרנו שנהיה שמרנים.

<עופר מרגלית: אם זה יעלה, מה טוב, כפי שהשר אמר.

<עופר מרגלית: אנחנו רוצים לקחת הנחה שמרנית שהגוף הזה יהיה מוצלח לפחות כמו הקודם.

עיסאווי פריג': אם יעלה, אתה תקטין את המימון שלך.

<עופר מרגלית: לא.

<עופר מרגלית: לא שמעת אותנו אומרים זאת.

עיסאווי פריג': אבל בחוק לא כתוב.

עיסאווי פריג': בוועדת לנדס, שם נתתם צפי תקציב לחמש שנים, עד 2019, ההשתתפות שלכם בירידה.

<עופר מרגלית: אתה מדבר על הדוח של היועצים, על הטבלה שראית.

<עופר מרגלית: אנחנו מדברים עכשיו על החוק וזה לא מה שכתוב בחוק.

<עופר מרגלית: החלק השלישי הוא החלק שמצאנו שחסר שעוד מעט נגיע להיקף שלו, איך הוא נבנה ואיך הוא רשום כאן והיכן זה נמצא בתהליך.

<עופר מרגלית: הסכום הנוסף הוא ויתור על הכנסות מדינה כאשר המדינה ראתה לנכון לעשות את זה בדרך הזאת בדיוק מהסיבה של הרצון והצורך בניתוק של הגוף הזה מתקציב המדינה.

<עופר מרגלית: זאת בעצם הסיבה שעבדנו במנגנון הזה של ויתור על הכנסות ולא תקצוב ישיר.

<עופר מרגלית: אנחנו חוששים שבמצב של תקצוב ישיר, הלחצים שיכולים להיות מופעלים לכל הכיוונים, אם זה להעלות ואם זה להפחית, בעצם יצרו קשר הרבה יותר הדוק בין הצד הפוליטי לתאגיד השידור.

קארין אלהרר: אני לא הבנתי את זה בהתחלה.

קארין אלהרר: אנשים שפחות מבינים מה ההבדל בין - - -

<עופר מרגלית: אני אסביר.

<עופר מרגלית: יש בעצם סכום שחסר.

<דנה נויפלד: יש לי הסבר ציורי.

קארין אלהרר: הוא מכיר את זה.

<עופר מרגלית: נחזור למשל הבריכה, כדי להבין.

<עופר מרגלית: בהכנסות המדינה שנגבות מכל המקומות, גם מהמסים, גם מאגרות וגם מהיטלים ומכל מקור, אנחנו מדמים אותם לצינורות שנכנסים לבריכה אחת שהיא תקציב המדינה ולאחר מכן את כל הבריכה הזאת מחלקים מחדש וזה מה שנקרא בתקנות התקציביות שמחולק לכל סעיפי התקציב.

<עופר מרגלית: המנגנון שבעצם נבחר כאן על מנת ליצור את העצמאות ואת אי התלות הוא מנגנון שהסכום נקבע בחקיקה, שכל שינוי בו לא יכול להיעשות בהחלטה תקציבית או באיזה שינוי של פקיד אוצר כזה או אחר אלא בכנסת.

<עופר מרגלית: צינור אחד, לפני שהוא מגיע לתקציב המדינה, לבריכה הגדולה, מוסט והסכום הזה מועבר ישירות לרשות השידור והסכום הזה הוא הסכום שנקבע כאן בתקנות.

עיסאווי פריג': למה אתה רוצה לעקוף את הבריכה בחוק הזה?

גלעד ארדן: הוא לא רוצה.

גלעד ארדן: אתם רוצים שהוא יעקוף.

<עופר מרגלית: בדיוק.

קארין אלהרר: הוא הרבה פחות רוצה לעקוף.

גלעד ארדן: מבחינתו שזה יהיה בתקציב המדינה וכל שנה יהיה משא ומתן על התקציב.

<עופר מרגלית: עלתה כאן שאלה למה לא צינור ישיר ולמה בכלל את צינורות עוקפי הבריכה האלה.

<עופר מרגלית: מהדיונים שהיו בוועדה עולה בצורה מאוד מאוד ברורה שהמצב הנוכחי בו הרשות היא גם גוף שגובה אגרה ישירות מהציבור, הוא מצב לא טוב.

<עופר מרגלית: גם העלויות שלו הן מיותרות לדעתנו, גם האופן שבו נעשתה הגבייה, נאמר עליה רבות וכולם כאן מכירים את כל הוועדות ודוחות המבקר וכל הדברים שסובבים את זה.

<עופר מרגלית: לכן אנחנו חושבים שיותר נכון שתחת גוף שכבר עובד היום וגבייה קיימת, הכספים יועברו לרשות ללא צורך בתקורות האלה שעולות היום הרבה כסף למשלם המסים ועובדות בצורה לא יעילה.

גלעד ארדן: אני רוצה לסיים את ההסבר.

עיסאווי פריג': לפני שנכנסים לדיון, מאחר ושני הסעיפים שונים בתכלית, זה נכסים וזה תקציב, אני מבקש, כדי שהתמונה תהיה ברורה, בסעיף 62, לקבל סקירת נכסים ומה על פי הרפורמה זה עומד.

עיסאווי פריג': סקירת נכסים של הרשות.

<עופר מרגלית: זה לא רלוונטי.

<עופר מרגלית: סעיף 62 מדבר על הגוף החדש.

עיסאווי פריג': כן, אבל לגבי הנכסים של הגוף הישן.

<עופר מרגלית: על זה יש התייחסות בפרק אחר בחוק ואנחנו נדבר על זה ארוכות.

<עופר מרגלית: יש לזה התייחסות בחלק השני של החוק.

<עופר מרגלית: זה לא הסעיף הזה והוא לא רלוונטי לזה.

גלעד ארדן: אני לא רוצה לחזור על מה שעופר הסביר אלא להוסיף נדבך נוסף שאולי עופר לא הזכיר כי הוא טיפל יותר בהקשר המימוני-תקציבי.

גלעד ארדן: צריך לזכור גם שאנחנו רוצים להקים גוף שהציבור יאהב, שייהנה מאמון הציבור ושהתפקיד שלו באמת הוא גם למתוח ביקורת על הממשלה או על גופים שלטוניים אחרים.

גלעד ארדן: לכן אני חושב שכאן נקודת זכות כלפי האוצר.

גלעד ארדן: אתה לא רוצה שהגוף הזה יהיה בעימות ישיר עם הציבור כאשר הוא גובה ממנו ישירות כסף, הוא צריך לרדוף אחרי מי שלא משלם, שזה מצב מראש לא בריא בעיקר בגלל שמדובר בגוף משדר שצריך לעשות גם תחקירים וצריך למתוח ביקורת.

גלעד ארדן: אני חושב שקודם כל, בלי קשר לזה שזאת עמדה נחמדה ופופולרית לבטל את אגרת הטלוויזיה, אני לא מכחיש שבסופו של דבר הציבור מממן הכול, בין אם זה במסים שלו, אבל ראשית, יש כאן מודל חברתי, ובחנו והחברה שם רם בלניקוב בדקה את זה בעוד מדינות, ויש היום מגמה כזאת בעוד כמה מדינות להעביר את המימון למימון ציבורי - או ממש מימון ציבורי דרך המדינה או שרוכב על מנגנוני גבייה אחרים קיימים כמו חשמל, ארנונה וכולי.

גלעד ארדן: כאן כאשר נוצר מצב שחצי מהציבור משלם וחצי מהציבור לא משלם, אחד משלם בשביל השני ויש גבייה, אין מודל מושלם לגמרי.

גלעד ארדן: גם חשבון חשמל לא כולם בסוף משלמים אותו, אבל בכלי רכב יש, המודל הקיים היום הוא רגרסיבי וזה מודל שהוא יותר צודק בפרוגרסיביות שלו.

גלעד ארדן: לגבי הסכום עצמו.

גלעד ארדן: חברת הייעוץ הכלכלית בראשותו של רם בלניקוב, לא השלימה עדיין את העבודה עד הסוף.

גלעד ארדן: היא עשתה עבודה והראתה שסדר הגודל של העלות הוא כ-700 מיליון שקלים ויש פירוט מלא.

גלעד ארדן: זה מבוסס על תחשיב שהוא גם תחשיב רב שנתי איך לממן את זה כי חלק נגזר מאגרת הרכב, ואנחנו יודעים את הגידול בכמות כלי הרכב ויש גם מתווה של העלייה בגובה אגרת הרדיו שהוא קיים כבר בחקיקה הקיימת, היום זה 136 שקלים וזה אמור לעלות בתשעה שקלים ואז להיעצר באזור ה-150 שקלים, וזה אמור לבסס סדר גודל של בין 400 ל-500 מיליון שקלים.

גלעד ארדן: על זה הוועדה לקחה את אותם מאה מיליון שקלים שהיום השידור הציבורי מכניס מפרסומות וחסויות ולא ביקשה ממנו להגדיל את זה.

גלעד ארדן: זה לא ששמנו לו עכשיו תמריץ התייעלות, שאם לא תמכרו יותר פרסומות, לא תקבלו את ה-700 מיליון.

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: זה בכוונה כדי לא לזעזע את השוק.

גלעד ארדן: לקחנו בחשבון רק את מה שקיים כיום.

גלעד ארדן: דרך אגב, אם זה לא יכניס את מה שקיים כיום, נכשלתי בענק.

<אתי בנדלר: זה מנהל החטיבה המסחרית.

גלעד ארדן: בסדר.

גלעד ארדן: אני חלק מהעניין.

גלעד ארדן: לא בורח מאחריות בעניין הזה.

גלעד ארדן: הנחת העבודה היא שלפחות אתה נותן לו גמישות ניהולית גבוהה יותר, כלים טכנולוגיים חדשים יותר ועוד הרבה דברים, ואם זה לא יביא לפחות את מה שקיים היום, בוא נגיד שיש כאן כישלון.

גלעד ארדן: לכן אם אנחנו לוקחים בחישוב רב שנתי את הסכומים שאמרתי, אנחנו מגיעים בעתיד בערך לכ-500 מיליון, אולי 550 מיליון שקלים, וברור שנדרשת כאן השלמה של בין 150 ל-200 מיליון.

גלעד ארדן: בשנים הראשונות גם יותר מ-200 מיליון שקלים כי העלייה בכלי הרכב ובאגרת הרדיו לא קורית בשנה הזאת וגם לא בשנה הבאה.

גלעד ארדן: לכן היום אנחנו צריכים לחזור אליכם – אני שוחחתי על כך גם עם עופר ועם ראש האגף ונכנסו עכשיו לעבודה אינטנסיבית שתושלם בימים הקרובים – ולהכניס כאן שבשנתיים הראשונות, כנראה שנתיים או שלוש, אני מקווה, אני מקווה שנגיע להסכמה עם האוצר, הסכום שיושלם יהיה גבוה יותר ולאחר מכן, בערך מ-2017, הוא יתקבע על סכום שהוא בין 150 ל-200 מיליון שקלים.

גלעד ארדן: בעניין הזה ייקח לנו עוד כמה ימים ונחזור עם הסכום המדויק.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: אבי חיים.

<אבי חיים: כבוד השר, לשר הכי קל היום לבוא ולומר סגירת אגף הגבייה, להפסיק את גביית אגרת הטלוויזיה אבל כשאני מסתכל על מדינות אירופה, סקנדינביה, מקומות כאלה גובים אגרת טלוויזיה.

<אבי חיים: גם שם יש משפחות שמשתמטות מתשלום האגרה והממשלה הקימה איזה גוף שהוא מצליח לגבות את זה דרך איזה קנס כלשהו או דבר כזה.

<אבי חיים: נכון, לא מכחיש, היו בעיות באגף הגבייה.

<אבי חיים: לא בעיה של העובדים שהם עובדים מאוד נאמנים בשכר מינימלי, כולל עובדים שמקבלים גם השלמת הכנסה, ואני מזמין את כבוד השר לראות את משרדי אגף הגבייה של רשות השידור, לראות באיזה מחשבים אנשים עובדים.

<אבי חיים: הכי קל היום לומר, וזה יהיה הכי פופוליסטי להגיד, לבטל את אגרת הטלוויזיה.

<אבי חיים: כן, אזרחי המדינה יקפצו וישמחו, אבל למעשה מה אנחנו חוסכים מהם?

<אבי חיים: שקל ביום למשפחה.

<אבי חיים: 360 שקלים אגרת טלוויזיה לכל השנה.

<אבי חיים: אפשר לעשות את הגוף הזה יותר ידידותי לתושבים.

<אבי חיים: היום הגבייה מתנהלת אחרת מכפי שהתנהלה ויש היום את האפשרות לנסות לשנות.

<אבי חיים: מה יעשו מאה משפחות היום של אגף הגבייה?

<אבי חיים: הרי ברשות החדשה, כפי שאני שומע כאן, זאת עיתונות, טלוויזיה, ולא שמעתי אף אחד שהזכיר את הגבייה.

<אבי חיים: יש כאן מאה משפחות שהולכות הביתה לפי כל מה שאני שומע כאן.

<אבי חיים: צריך לתת דגש גם על האנשים האלה.

<אבי חיים: אני חושב שאפשר לעשות את המימון.

<אבי חיים: חייב להיות אגף גבייה שיגבה מינימלי לטובת הציבור, יהיה יותר ידידותי, יותר שירותי, ואפשר לעשות משהו כזה כמו שמתנהל באירופה, בסקנדינביה ובדנמרק, גם שם יש משתמטים מתשלום האגרה אבל יש קנס שהממשלה הטילה ולכן התושבים פוחדים להשתמט והם רצים לשלם.

<אבי חיים: נכון, לא צריך לרדוף, לא מעקלים, לא עיקולים או דברים כאלה, אבל עושים משהו ידידותי לתושבי המדינה.

<קריאה: למה לא עשיתם את זה?

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: איתי לנדסברג.

<איתי לנדסברג: אני רוצה לדבר בעיקר על סעיף 63.

<איתי לנדסברג: אני פונה אליך אדוני השר בעניין הזה.

<איתי לנדסברג: נוצר כאן מצב, כאשר מדברים על מימון השידור הציבורי העתידי, כאשר סומנה המטרה עוד לפני שנקבעו העקרונות של החוק הזה ולפני שנקבע הבסיס ומקור המימון של השידור העתידי.

<איתי לנדסברג: הביטול של האגרה הוא לא מטרה בפני עצמה.

<איתי לנדסברג: המטרה היא כמובן שידור ציבורי יעיל, אמין, וכל המטרות שדיברנו עליהן בסעיפים קודמים.

<איתי לנדסברג: האגרה היא אמצעי.

<איתי לנדסברג: מדינות יותר מפותחות מאתנו ולא פחות דמוקרטיות קבעו מנגנונים ואצלן האגרה לא מאוסה והיא נגבית באחוזים גבוהים ועובדה היא שהדבר הזה קשור ישירות לתוכן ולשביעות הרצון של הציבור מהשידור הציבורי.

<איתי לנדסברג: כאן נוצר מצב שהתחיל פחות או יותר בשנת 2003, כאשר קוצצה האגרה באותו חוק שקיצץ את האגרה בחמישה אחוזים לשנה בידי שר האוצר דאז נתניהו, והנהלות הרשות שבאו אחריו רצו לחפש מקורות מימון אחרים.

<איתי לנדסברג: זה התחיל עם גבייה אגרסיבית במחסומים, זה נמשך עם גבייה אגרסיבית של עורכי דין והדבר הזה השניא את רשות השידור על הציבור.

<איתי לנדסברג: המנגנונים האלה, לא רק תלויים בעובדים אלא הם תלויים בהחלטות ניהול, במוסדות, בהחלטות החקיקה.

<איתי לנדסברג: לכן אני אומר שיש כאן סיבה ומסובב, שאם קודם כל יהיה תוכן איכותי שהציבור יעריך את השידור הציבורי ויהיה שבע רצון ממנו, הוא גם יהיה מוכן לשלם עליו אגרה בסך שקל ליום למשפחה.

<איתי לנדסברג: הביטוי אגרה נמצא כאן בחוק, בסעיף יותר נמוך, אמנם קוראים לזה אגרת רכב אבל זאת אגרה ולא יעזור שום דבר.

<איתי לנדסברג: זאת אגרה.

<איתי לנדסברג: מדובר כאן על הפער של המאתיים ומשהו מיליון שקלים שכרגע הזכרת וגם הזכרת את העניין של מנגנונים שונים במדינות שונות ואין מודלים אחידים כי יש מדינות שגובות דרך חשבון החשמל וזה נכון.

<איתי לנדסברג: אגב, יש גם מדינות שגובות אחוז מסוים מהשידור המסחרי כדי לממן שידור ציבורי.

<איתי לנדסברג: גם זאת אפשרות שצריך לקחת אותה בחשבון.

<איתי לנדסברג: כמובן שאני יודע שהשידור המסחרי יקפוץ לשמים אבל אם משחררים להם רישיונות ולא שמים עליהם מגבלות כפי שיש עליהם היום בעניין תכנים, יכול להיות שזה פתרון אפשרי.

<איתי לנדסברג: אבל אנחנו צריכים להסתכל על השידור הציבורי צופה פני עתיד, שצריך להיות לו מימון עצמאי, שהוא לא תלוי באוצר ולא לכל סעיף יהיה דרוש אישור של שר האוצר, ולכן אני חושב שבאיזשהו שלב, לא יעזור שום דבר, למרות ההכרזות, יצטרכו למצוא מנגנון בו האגרה הציבורית מממנת את השידור הציבורי.

<איתי לנדסברג: יש לזה גם משמעות דמוקרטית, כי ברגע שהציבור מממן את זה, הוא גם דורש את התמורה הציבורית שלו.

<איתי לנדסברג: ברגע שהממשלה מממנת את זה, יש לה את הדרישות שלה והיא גם יכולה כל יום מבחינת הגמישות שלה לעצור או לא לממן ואז הדברים האלה מוטלים בחזרה על המממן הציבורי.

<איתי לנדסברג: הדבר הזה משליך גם על הסעיפים הבאים עליהם נדבר עוד מעט לגבי 35 אחוזים שכר מתוך התקציב הכולל הזה.

<איתי לנדסברג: יש לזה משמעויות כמו ההוצאה על התקשרויות חיצוניות למשל שגם היא תושפע מתוך התקציב הזה.

<איתי לנדסברג: לכן אני חושב שלמרות ההכרזות שהיו בתחילת התהליך כאן, צריך לחשוב בצורה רצינית על מנגנון בו הציבור מממן את השידור הציבורי ואני אומר לך שבתוך כמה שנים אם השידור הציבורי ינוהל כנדרש מבחינת התוכן שלו, תהיה גם הצדקה ציבורית ותוכל לחזור ולבקש מהציבור אגרה בלי שהיא תהיה מאוסה והיא תוכל לממן את השידור הציבורי בלי שהוא יהיה תלוי באוצר ובאותם מאתיים מיליון שקלים וגם התקציב שלו יהיה ריאלי יותר.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: גדי.

<גדי בן יצחק: בהמשך לדבריו של איתי.

<גדי בן יצחק: אני רוצה להעיר את תשומת לבו של השר והוועדה הנכבדת.

<גדי בן יצחק: בהתייחס להכנסה של מאה מיליון שקלים מפרסומת הוא דבר שייעשה מכיוון שנהיה יותר יעילים ונעבוד טוב וזה בטוח, זה ממש לא בטוח.

<גדי בן יצחק: יש הרבה מאוד גופי שידור או עיתונות בעולם טובים מאוד שמפסידים.

<גדי בן יצחק: עוגת הפרסומת, נאמר קודם, היא ממש לא בטוחה.

<גדי בן יצחק: עוגת הפרסומת היא לא בטוחה.

<גדי בן יצחק: אי אפשר לדעת מה יקרה בעוד שנה וציינת את זה טוב, בגלל השינויים בענף.

<גדי בן יצחק: אז הנחת היסוד היא לא מוצקה מספיק.

<גדי בן יצחק: כנ"ל בעניין האגרה שהזכרנו אותה, אגרת הרכב.

<גדי בן יצחק: גם שם.

<גדי בן יצחק: היום מספר הרכבים עולה, אבל תבוא המדינה ותחליט על תחבורה ציבורית נהדרת, ונרד עם מספר המכוניות ואז מה יקרה?

<גדי בן יצחק: גם זה לא נמצא כאן.

<גדי בן יצחק: בוא נקרא לילד בשמו.

<גדי בן יצחק: אגרה זאת אגרה זאת אגרה.

<גדי בן יצחק: מימון צריך לבוא ממקום בטוח ואמרתם, עשרים-שלושים שנים, זה לא יהיה רע.

<גדי בן יצחק: בעניין עובדי הגבייה.

<גדי בן יצחק: ברור לכולם שלא הם אשמים במצב שנוצר.

<גדי בן יצחק: במכלול, אם היינו ציבורי בשם אבל כעובדים עובדי מדינה לאורך כל השנים, צריך למצוא פתרון בהשמת עובדים ולא בשליחתם הביתה.

<גדי בן יצחק: תודה רבה.

<לזר צנדקוביץ: כבוד השר, בשנת 2007 אתה כיושב ראש ועדת הכלכלה ביקשת מסמך ממרכז המחקר והמידע לגבי העלויות של האגרה בעולם.

<לזר צנדקוביץ: בטבלה שיש לי ישראל הייתה במקום האחרון מבחינת תשלום האגרה.

<לזר צנדקוביץ: איך זה מתיישב עם זה שאנשים בכל זאת לא ישלמו את האגרה?

<לירן עצמור: כבוד השר, אנחנו כמובן מברכים על המהלך הזה וכפי שאתה יודע אנחנו שמחים מאוד לכל המהלך הכולל אבל זה אחד הסעיפים שבאמת מטרידים אותנו ואנחנו חושבים שצריך לתת לו איזושהי מחשבה והבנה ולהסתכל רגע בניסוח כי באמת מדובר כאן על משהו שהוא לדורות.

<לירן עצמור: למשל הסעיף שמדבר על הכנסה מפרסומות לא נמצא כאן בכלל.

<לירן עצמור: אתם מדברים כאן על מאה מיליון שקלים, סכומים אחרים אתם מציינים אבל מאה מיליון השקלים האלה לא כתובים כאן.

גלעד ארדן: כתובים.

<אתי בנדלר: בסעיף 63(א), בהתחלה.

<אתי בנדלר: התקציב יורכב מהכנסותיו לפי חוק זה וגומר.

<אתי בנדלר: מהכנסותיו לפי חוק זה, זה הכנסות מפרסום.

<לירן עצמור: אבל המספר מאה מיליון שקלים לא מופיע כאן.

קארין אלהרר: איך אפשר להתחייב?

<לירן עצמור: צריך לזכור שמדובר כאן על תשתית שהיא תשתית רעועה ובדיוק במשבר האדיר הזה בו אנחנו נמצאים בשוק התקשורת ושהתייחסנו אליו, מתייחסים כאן למספרים.

<לירן עצמור: כבוד השר, אתה אומר 150 מיליון עד 220 מיליון שקלים יגיעו בשנתיים הקרובות ממשרד האוצר.

קארין אלהרר: סכום גבוה יותר בהתחלה.

<לירן עצמור: כמי שנלחמו 15 שנים בחוק הקולנוע, אנחנו יודעים מה זה להשיג מהאוצר עוד שמונה מיליון שקלים, עוד עשרה אחוזים להגדלת חוק הקולנוע.

<לירן עצמור: אנחנו יודעים על איזה רגליים אחוריות משרד האוצר עמד ואנחנו גם יודעים שכאשר היה את חוק הקולנוע, שהגדיר את החוק כאחוז מתמלוגים, משרד האוצר באותה שנה שבה החוק חוקק, באותה שנה, ביקש להגיע להסדר תקציבי שנשען על רגליים אחוריות שהן רגליים של הבטחה תקציבית שנתית לחמש שנים.

קארין אלהרר: הצעתך.

<לירן עצמור: הצעתנו היא שחייבת להיות כאן תשתית הרבה יותר קבועה, הרבה יותר ברורה, הרבה יותר ממוסמכת, הרבה יותר סגורה מבחינת הידיעה לאיזה מימון, לאיזה מקורות מימון אנחנו הולכים ועם מה הולכים להקים את הרשות החדשה.

עיסאווי פריג': אני רוצה להמשיך באותו קו בו התחיל לירן.

עיסאווי פריג': חברים, אני אומר לכם, ואני אומר את דעתי ואיך אני רואה את הדברים, הגוף החדש הזה שאנחנו דנים בו חייב להיות כי אחרת רשות השידור תקרוס.

עיסאווי פריג': אני אישית משוכנע בכך.

עיסאווי פריג': אבל המתכונת שמוצעת, יש בה הרבה מה לתקן.

עיסאווי פריג': אני לא חסיד ביטול האגרה.

עיסאווי פריג': אני מאמין בשידור הציבורי הממלכתי, שהוא אבן חשובה מאבני הדמוקרטיה וחובה עלינו שיהיה שידור עצמאי.

עיסאווי פריג': שידור ממלכתי, חשוב מאוד.

עיסאווי פריג': כדי להגיע לקביעה הזאת, איך אני אגיע למצב שהמצב שרשות השידור נמצאת בו היום אנחנו לא נראה בעוד 5-10 שנים.

עיסאווי פריג': אני צריך להבטיח מקורות תקציב אבל על פי המתכונת המוצעת כאן אין התחייבות למקורות התקציב, מלבד אגרת הרדיו.

עיסאווי פריג': מלבד זאת, כל המקורות גמישים ואני צופה רעות אם לא נעמוד על הסוגיה הזאת.

עיסאווי פריג': אני שואל את האוצר.

עיסאווי פריג': לאוצר תהיה מילה משמעותית בכל התקציב הזה כי הוא הרי יבקר, הוא יעקוב, תהיה לו מילה משמעותית והוא גם יממן.

עיסאווי פריג': הרי הירידה בהכנסות המדינה, משרד התחבורה, תבוא על חשבון הבריכה, נכון?

עיסאווי פריג': ובכל זאת לאוצר יש מילה.

עיסאווי פריג': אני רוצה להגיע למצב שנבטיח סכום קבוע על פי חוק שיעבור מהאוצר למשדר החדש.

עיסאווי פריג': זאת גולת הכותרת.

עיסאווי פריג': על פי המוצע אין לי שום התחייבות.

עיסאווי פריג': אני יכול להגיד ליוצרים שיקבלו סוגה עילית, יקבלו כסף ליצירה, הכול טוב ויפה, אני אראה את זה במספרים אבל זה לא יבטיח להם את זה לשנים הבאות.

עיסאווי פריג': אין שום הבטחה.

עיסאווי פריג': בהסבר שלו, לירן ציין את זה טוב מאוד גם לגבי הפרסום כשזה לא תורה מסיני.

עיסאווי פריג': אני רוצה שנחשוב על מודל, איך אנחנו מקבעים את ההכנסה ואת ההעברה מהאוצר על פי חוק כדי להבטיח שליוצרים יהיה ולהבטיח תפקוד שוטף של המשדר החדש שהוא נחוץ וחובה שיקום.

<קריאה: שיהיה לציבור מסך.

נחמן שי: הגענו באמת לאיזשהו מקום מאוד מרכזי בחוק הזה, שזה כמעט לב העניין.

נחמן שי: הלא זה התחיל באגרה.

נחמן שי: הכול יצא משם.

נחמן שי: האגרה הרעילה את הרשות, הרעילה את היחס כלפיה כמו שנאמר כאן ואני שמח שהצבעת על התאריך, כי אז כבר לא הייתי שם.

נחמן שי: אני מסכים אתך לחלוטין.

נחמן שי: גם המעשים שנעשו, החל במחסומים דרך עורכי הדין, היו הזרז שהרחיק את הציבור באופן מוחלט.

נחמן שי: עכשיו כל מי שמעז להעלות את המילה אגרה, יורים עליו בזירה הציבורית.

נחמן שי: ממש כך.

נחמן שי: סוקלים אותו.

<גדי בן יצחק: הקטנת האגרה בחוק ההסדרים במקרה.

נחמן שי: זה היה עוד קודם.

נחמן שי: אני אומר שאני מאוד חושש מהתלות שתיווצר בין האוצר וקופת המדינה לבין הרשות.

נחמן שי: אני מאוד חושש.

נחמן שי: היום נראים הדברים מאוד ישרים וכנים, אנחנו שומעים את ההצהרות של השר ואת שר האוצר ואני אומר שהם באמת לא מתכוונים להתערב.

נחמן שי: הם יקצו את הסכום ויזוזו החוצה.

נחמן שי: אבל החיים לא נשארים כאן אלא יש עוד המשך.

נחמן שי: פעם בחמישים שנים עושים חוק כזה.

נחמן שי: חוק רשות הידור הוא מ-1965.

נחמן שי: רוב הנוכחים לא יהיו כאן בעוד חמישים שנים.

גלעד ארדן: לשם ההגינות, תיקון 27, מתי נחקק?

גלעד ארדן: פחות מחמש שנים ולא חמישים שנים.

<קריאה: הייתה סדרת תיקונים ב-2012.

נחמן שי: עושים כאן משהו היסטורי.

נחמן שי: אני מבקש שהסכום הזה יעוגן בצורה הכי קשה וברורה שלא יחייב את המנכ"ל העתידי לעלות לרגל לשר האוצר.

נחמן שי: אני זוכר שאני עשיתי את זה וזה מאוד לא נעים.

נחמן שי: אתה אומר שזה לא ייכלל בחוק התקציב, אבל מה זה אומר, שזה לא יהיה בחוק יסודות התקציב?

נחמן שי: שזה לא יהיה קבוע מראש?

נחמן שי: זה יהיה משא ומתן שנתי?

נחמן שי: זה יוכל לקטון או לגדול?

נחמן שי: מה זה אומר?

<עופר מרגלית: אני חושב שמה שאתם מתארים, זה בדיוק החשש אתו החוק הזה מתמודד.

<עופר מרגלית: מבחינתנו אין תקדים לזה שאנחנו תומכים בחוק שקובע בחוק סכום מתקציב המדינה.

<עופר מרגלית: המשמעות הכי גדולה היא שכל התקציב הזה מגיע לבריכה הזאת שתיארנו ואז הממשלה יכולה לחלק אותו איך שהיא רוצה ואנחנו מתנגדים לתקציבים ייעודים.

<עופר מרגלית: בגלל הגוף הזה, המבנה המיוחד שלו והצורך הייחודי לניתוק, ולכן גם היה מנגנון האגרה, לכן שמרנו על המנגנון המנותק הזה ויש לך כאן סכום שקבוע בחוק.

<עופר מרגלית: לא יכול להיות משא ומתן.

<עופר מרגלית: השינוי היחיד שיכול להיות בסכום הזה, זה לא שר האוצר ולא אף אחד, זה חייב להיות כאן בדיון בכנסת.

<עופר מרגלית: אין שום גוף אחר שיכול לשנות את הסכום הזה.

נחמן שי: איך הוא יופיע בתקציב המדינה?

נחמן שי: 150 מיליון שקלים, איך זה יופיע?

<עופר מרגלית: לא מופיע בחוק התקציב בהוצאת המדינה.

נחמן שי: הוא לא יופיע.

<עופר מרגלית: לא.

נחמן שי: הוא בא מתוך הכנסות משרד התחבורה.

<עופר מרגלית: בסופו של דבר, כאשר בונים את התקציב, סך ההוצאות שמותר לך להוציא נגזר בעצם מחוק הגירעון, תקרת ההוצאה, ומהיחס לעומת ההכנסות שאתה אמור לקבל.

<עופר מרגלית: בהערכה שהמדינה תעשה לקראת התקציב – בתקווה שהחוק הזה יעבור – הבא, ההכנסות שיילקחו בחשבון יהיו פחות הסכום הזה ומזה יגזרו את כמות ההוצאות שהמדינה יכולה להוציא.

<עופר מרגלית: בחוק התקציב מפורטות ההוצאות.

נחמן שי: המילה אגרה לא יוצאת אלא היא קיימת אלא שהיא אגורה לתוך אגרת הרכב.

נחמן שי: היא קיימת.

נחמן שי: אגרת רשות השידור, פשוט לא קוראים לה יותר אגרת רשות השידובר אלא היא בתוך אגרת הרכב.

<עופר מרגלית: לא.

<עופר מרגלית: זה לא מדויק.

<אתי בנדלר: אני אזכיר לך.

גלעד ארדן: אגרת הטלוויזיה מתבטלת ואגרת הרדיו נשארת בגובהה הנוכחי.

<אתי בנדלר: אגרת רכב קיימת גם היום היא מעוגנת בפקודת התעבורה.

<אתי בנדלר: זאת אומרת, אגרת הטלוויזיה הייתה לפי חוק רשות השידור ואגרת הרכב מעוגנת בפקודת התעבורה.

<אתי בנדלר: מה שנקבע בפקודת התעבורה זה שבמרכיב של אגרת הרכב יהיה תשלום נוסף, סכום נוסף.

<אתי בנדלר: אינני זוכרת איך קוראים לזה.

<דנה נויפלד: סכום נוסף.

<אתי בנדלר: התשלום הנוסף הזה שסכומו גם הוא קבוע בפקודת התעבורה, יועבר לרשות השידור.

<אתי בנדלר: זה מה שנקבע.

נחמן שי: המילה אגרה לא מופיעה.

<אתי בנדלר: זה חלק מאגרת הרכב.

גלעד ארדן: השם הנוראי הזה, הסכום הנוסף שאפשר לשרים בממשלה לתקוף אותי באופן שקרי ולרמות את הציבור כאילו באמת גובים ממנו סכום נוסף, זאת הבעיה.

גלעד ארדן: זה לא סכום נוסף.

<אתי בנדלר: זה חלק מהאגרה.

גלעד ארדן: מתוך הסכום של הטסט לרכב, לוקחים מתוכו יותר כסף לטובת השידור הציבורי.

<אתי בנדלר: כל אדם שמקבל שובר לתשלום אגרת רכב, הסכום הנוסף הזה שמיועד לרשות השידור מגולם בסכום האגרה.

<קריאה: כלומר, אגרת הרכב קיבלה הנחה במקור.

נחמן שי: אגרת הרכב נותנת עכשיו יותר לנושא הזה.

קארין אלהרר: בדיוק.

נחמן שי: נותנת עוד 150 מיליון ולא חשוב כמה אתה אוסף.

גלעד ארדן: זאת לא אגרת הרכב.

נחמן שי: זה לא אגרת הרכב אלא התשלום הנוסף.

עיסאווי פריג': לא זה חלק מאגרת הרישוי.

<קריאה: אם כך, אגרת הרכב ירדה?

עיסאווי פריג': נשארה כמו שהיא.

גלעד ארדן: המדינה גובה מבעלי כלי רכב במדינת ישראל תשלום על הטסט.

גלעד ארדן: מתוך הטסט היה חלק שהוא נקרא אגרת רדיו.

גלעד ארדן: זה מייצר סכום מסוים ועל הסכום הזה יש מתווה והוא נשאר אותו דבר ומועבר ישירות לתאגיד השידור הציבורי.

גלעד ארדן: חוץ מזה, מתוך יתר סכום הטסט שהמדינה גבתה עד היום באמצעות משרד התחבורה ובמהלך עסקים רגיל הסכום הזה, שני מיליארד, שניים וחצי מיליארד, שלושה מיליארד, תלוי בכמות כלי הרכב ששילמו טסט באותה שנה, הסכום הזה נסע להכנסות המדינה ושימש יחד עם עוד מס הכנסה ומע"מ את סך הכנסות המדינה שאותם לוקח האוצר ומחלק כתקציב המדינה.

גלעד ארדן: אותו סכום גבייה של הטסטים שהיה אמור להגיע כולו, חוץ מאגרת הרדיו, לקופת המדינה – הוא לא מגיע כולו כי 150 מיליון שקלים ממנו מועברים גם הם בנוסף אבל זה לא מעלה את גובה הטסט וזה לא משנה אותו.

עיסאווי פריג': אני רוצה לחדד את ההסבר ולהציג את הנתונים.

גלעד ארדן: אני לא עניתי על הדברים שנאמרו כאן.

עיסאווי פריג': כבוד השר, אני מחזיק את התכנית העסקית של בלינסון.

גלעד ארדן: אמרתי מראש שזה לא סגור עד הסוף.

גלעד ארדן: אני מסכים אתך.

עיסאווי פריג': כתוב כאן על הרדיו, 371 מיליון שקלים.

עיסאווי פריג': הכנסות הרדיו בשנת 2015 – 371 מיליון שקלים.

גלעד ארדן: אבל אמרתי שזה במתווה עולה ולכן צריך בשנים הראשונות להשלים והם יצטרכו להשלים.

עיסאווי פריג': אני אגיע לשאלה.

גלעד ארדן: אמרתי שכרגע זה כתוב זמנית, תראה את דברי ההסבר, ואנחנו נחזור תוך מספר ימים עם סכומים מדויקים.

גלעד ארדן: אני כבר אומר לך שהם יהיו גבוהים יותר.

עיסאווי פריג': כבוד השר, אני אגיע לנקודה.

עיסאווי פריג': כתוב 150 מיליון.

עיסאווי פריג': ה-150 מיליון לא משתקף מהנתונים של הטבלה.

עיסאווי פריג': זה נתון שצריך לשנות.

גלעד ארדן: צודק.

<קריאה: זה לא יספיק.

גלעד ארדן: אני אומר שאתם צודקים.

גלעד ארדן: מה אתם רוצים?

נחמן שי: הסכום הזה הוא רק דוגמה.

עיסאווי פריג': הוא לא סופי.

גלעד ארדן: שימו לב, בדברי ההסבר באותו עמוד, עמוד 732, כתוב באמצע: גובהו של הסכום המועבר המצוין בסעיף קטן (ב) המוצע אינו סופי והוא כפוף לתחשיב מפורט וסופי שייערך עד תום הליכי החקיקה.

קארין אלהרר: עופר, רצית להוסיף משהו?

<עופר מרגלית: לא.

נחמן שי: במידה ויחול שינוי במרכיבים אחרים, יעלו הכנסותיה של הרשות, למשל תהיה התייעלות יפה בתחום הפרסומות , החסויות ואולי הניו-מדיה תספק להם.

גלעד ארדן: כשלא היית, הורדנו את הפרסומות מהניו מדיה.

קארין אלהרר: כן.

קארין אלהרר: בזמן שיצאת.

נחמן שי: הורדת את זה?

גלעד ארדן: לא סופי סופי.

גלעד ארדן: אני מוכן עוד לשמוע.

גלעד ארדן: נראה לי על פניו.

גלעד ארדן: תראה את האתר של ה-BBC ותשווה את זה ואז נחליט ביחד.

גלעד ארדן: אין גוף שמחויב להוציא איקס ולא לשכר, אבל בסדר, אני מעריך את העמדה הציבורית שלכם.

גלעד ארדן: באמת, כל הכבוד.

נחמן שי: אני מניח שהאוצר יעקוב בכל מקרה אחרי תקציבה של הרשות בצורה יותר הדוקה מאשר בעבר.

נחמן שי: בסדר.

נחמן שי: גם זה אני לא אוהב, אבל לא חשוב.

נחמן שי: השאלה היא אם יעלו הכנסותיה ממרכיבים אחרים, האם הסכום הזה המעודכן יעורער או שיאמרו שהם לא צריכים כל כך הרבה ולכן נקטין?

גלעד ארדן: אני יכול לענות באופן כוללני לטענות שנשמעו.

גלעד ארדן: קודם כל, טען לזר צנדקוביץ שאני הזמנתי לפני שבע שנים מחקר ממרכז המחקר של הכנסת.

גלעד ארדן: אני כמובן לא זוכר אבל אני גם בטח לא מכחיש.

<לזר צנדקוביץ: יש לי את זה.

גלעד ארדן: אני לא מכחיש שאני מכיר את הנתונים.

גלעד ארדן: קודם כל, זה שמשהו בישראל הוא נמוך ביחס לעולם, לא מונע מהציבור לחשוב שהוא משלם יותר מדי.

גלעד ארדן: לצערי אני לא קובע עבור הציבור מה הוא חושב.

גלעד ארדן: הוא מחליט מול התמורה האם לדעתו זה מעט מדי או יותר מדי והוא מבטא את עמדותיו.

גלעד ארדן: דרך אגב, גם לגבי תעריף החשמל, הטבלה תראה משהו דומה והתחושה הציבורית גם מראה משהו דומה מול מדינות אחרות.

<אבי חיים: שם לא עושים כלום.

גלעד ארדן: גובה האגרה, אני אכן מאשר את דבריך שלמיטב זיכרוני המעורפל הוא לא גבוה ביחס למדינות אחרות אבל את העובדה שהציבור מרגיש שהוא לא מקבל תמורה על האגרה הזאת והוא מתעצבן, ויש משבר אמון בינו לבין השידור הציבורי, את זה לא אני המצאתי ואני מקווה שלא תגידו שאני המצאתי את זה.

גלעד ארדן: זה השתקף בוועדת לנדס כמעט על ידי כל מי שהופיע בפניה ועל ידי כל הגופים הציבוריים.

גלעד ארדן: כנראה שכאשר הציבור לא מרגיש שיש לו תמורה, הגובה הוא לא הדבר המשמעותי ביותר.

גלעד ארדן: אני תמיד ממשיל את זה לכך שלפעמים כאשר הולכים למסעדה, גם אם היא לא הייתה יקרה אבל היה לך ממש ממש לא טעים, אתה מרגיש רע מאוד ומתלונן על כך שנדפקת.

<קריאה: אתה לא חוזר לשם פעם שנייה.

גלעד ארדן: נכון, וזה משתקף בירידה הקבועה באחוזי הרייטינג.

גלעד ארדן: לגבי העצמאות, חשוב לי להבהיר משהו.

גלעד ארדן: אני לא מכיר מודל דמיוני.

גלעד ארדן: אני מכיר מודלים שהם במציאות.

גלעד ארדן: יש במציאות רק שני מודלים – או שיממנו את השידור הציבורי גופים פרטיים, או שהמדינה תממן אותו בצורה כזאת או אחרת.

גלעד ארדן: אם יש למישהו רעיון שלישי, בבקשה.

גלעד ארדן: אני מכיר רק את שתי האופציות האלה ולא מכיר סקטור שלישי שיכול לממן.

גלעד ארדן: אם גופים פרטיים מממנים אותו, יש את כל התחלואים והחסרונות שדיברנו עליהם.

גלעד ארדן: אם המדינה מממנת אותו, או בגבייה ישירה כמו שהיה עד היום, שהיא האגרה, ואתה בדבריך סתרת את דבריך.

גלעד ארדן: אמרת שלכאורה אגרה זה המודל העצמאי ביותר אבל אתה בעצמך סיפרת שכאשר בא שר אוצר חזק ומביא מתווה פוחת לאגרה, כי הוא מסביר שיש מצב קשה במדינה, ויש רוב קואליציוני וחברי הכנסת נרתמים ומצביעים בעד מתווה להפחתת האגרה, אז אפשר גם להשפיע על העצמאות.

גלעד ארדן: כרגע הסברת את זה בדבריך.

גלעד ארדן: לכן בוא נודה על האמת, כל מודל מימוני שהוא לא הפרטי אלא מדינה, ראשית, בסוף באיזשהו מקום הוא ממומן על ידי הציבור כי גם את הוויתור על הכנסות המדינה, זה לא הכנסות פרטיות של עופר אלא אלה הכנסות מהגבייה מהציבור אלא שלטעמנו זה מודל יותר צודק חברתית ופחות רגרסיבי מאשר מודל גביית האגרה שיש שם גם פרי ריידרים כי חצי משלמים וחצי לא משלמים, אלו מממנים את אלו וכן הלאה.

גלעד ארדן: זה יוצר גם את העימות הישיר בין השידור הציבורי לבין הציבור שאנחנו וועדת לנדס חושבים שהוא לא נכון.

גלעד ארדן: כשאתה רוצה אהדה ציבורית כתאגיד שידור ציבורי לתחקירים שלך ולדברים שאתה עושה שם, הציבור לא רוצה להרגיש – זה אפילו בר פסיכולוגי – ועדיף שזה לא יהיה ישירות עימות בינך לבינו במודל של הגבייה.

גלעד ארדן: לכן, אם תמיד ממשלה יכולה להביא הצעת חוק ולהצליח בשלוש קריאות להפחית את המימון, היא תמיד תוכל לעשות את זה, בין אם זה מימון בגובה האגרה או בין אם זה מימון בהעברה תקציבית.

גלעד ארדן: מה שעופר תיאר בצדק זה שהאוצר הסכים לא להכניס את זה לדיון כל שנה ושנה, כשעל זה הייתה ביקורת ציבורית מוצדקת, כאשר דנו בכל מיני מודלים, וגם אני התעקשתי שזה לא יהיה במודל שנתי של תקציב מדינה שכל שנה האוצר אומר שאם זאת באמת הוצאה, הרי יש את מגבלת ההוצאה שהיא קבועה בחוק ואז אם האוצר רואה שלדעתו יש בזבזנות שם והוא חושב שצריך לקצץ שם – הוא יביא בתוך הצעת התקציב קיצוץ ברשות השידור כי ברגע שהוא משלם שם לדעתו יותר מדי, הוא צריך לקצץ ממקום אחר כי יש לו בחוק מגבלת הוצאה מהוצאות הממשלה.

גלעד ארדן: הוא אומר, לא, זה לא יהיה בצד של הוצאות הממשלה שחברי הכנסת מכירים עד כמה זה כואב לאוצר להוציא כסף תקציבי, אלא אנחנו נוותר בצד של הכנסות המדינה, זה יהיה בחקיקה ראשית.

גלעד ארדן: זה לא אומר שלא יכול לבוא בעתיד שר אוצר או שר תחבורה או שניהם יחד ולנסות להפחית את זה, אבל הוא יהיה חייב לעבור כנסת, זה יהיה שקוף, זה לא בדיון שוטף שמתקיים כל שנה על תקציב המדינה.

גלעד ארדן: זאת מקסימום העצמאות שניתן לייצר בהיבט הזה.

<איתי לנדסברג: קיצוץ האגרה ב-2003, ואני מצטט כאן את גברת בנדלר שהייתה היועצת המשפטית של ועדת הכספים נדמה לי, בדיון ב-2008.

<אתי בנדלר: אני תמיד כלכלה אבל בדיני תקשורת לפעמים אני הולכת לוועדות אחרות.

<איתי לנדסברג: את אמרת אז לוועדה, בדיון שהיה כאן בכנסת, שהאגרה קוצצה כדי להכריח את הנהלת הרשות ועובדיה להתייעל, ולא בגלל בעיה כלכלית.

<גדי בן יצחק: חוק הסדרים.

<איתי לנדסברג: אבל הצעד הזה לא לווה במציאת מקורות מימון אחרים או בהסכמי עבודה או ברפורמה או דברים אחרים.

<איתי לנדסברג: לכן במשך השנים הדבר היחידי שקרה מבחינת ההתייעלות זה קיצוץ האגרה, ואז נולד מה שתיארתי קודם.

גלעד ארדן: מה שאתה אומר, הוא לא מקובל.

גלעד ארדן: זה היה אמור לייצר מנגנון התייעלות בין ההנהלה לבין העובדים לבין ההסתדרות.

גלעד ארדן: זה שאף אחד משלושת הגורמים שציינתי לא לקח על עצמו אחריות להפחית את העלויות, זה לא אשמת הממשלה.

גלעד ארדן: אני לא רוצה להכתיר כתרים מי אחראי על זה.

גלעד ארדן: זה שאתם החלטתם להתעלם מסך ההכנסות שעומד לרשות

גלעד ארדן: כם וזה לא תורגם בסופו של דבר.

גלעד ארדן: אני גם אומר שהקיצוץ לא היה קיצוץ.

גלעד ארדן: הכנסת חוקקה חוק חדש ששינה את מתווה האגרה והפחית אותה.

<איתי לנדסברג: זה קיצוץ.

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: זה לא קיצוץ.

גלעד ארדן: זה חוק חדש.

גלעד ארדן: זה חוק אגרה חדש.

גלעד ארדן: כמו שאתה טוען שאפשר עכשיו לעשות חוק שיפחית את ההכנסות כאן, הנה, עשו חוק להפחתת האגרה והצליחו.

גלעד ארדן: אין הבדל בעצמאות בין אגרה בין זה.

<גדי בן יצחק: לא דנו על מטרות השידור.

<גדי בן יצחק: בחוק ההסדרים הכניסו סעיף אחד שמורידים את האגרה.

<גדי בן יצחק: מי שם לב?

<גדי בן יצחק: היה דיון כמו שגברתי נותנת לנו עכשיו אפשרות להתייחס ולומר מה חושבים על השידור הציבורי?

<גדי בן יצחק: לא.

<גדי בן יצחק: הורידו את האגרה.

<קריאה: זמן השידור נשאר אותו זמן שידור.

גלעד ארדן: הכנסת היא הריבון והיא אחראית להחלטות.

<איתי לנדסברג: אני רוצה להשלים את התשובה.

<איתי לנדסברג: מי זה אתם?

<איתי לנדסברג: הממשלה ממנה את המוסדות ואת הנהלת רשות השידור ולכן הייתה לה אחריות גם להגיע להסכמי עבודה, הסכמים קיבוציים והתהליכים המלווים לקיצוץ האגרה.

<איתי לנדסברג: שנית, אני אומר שהעניין של קיצוץ האגרה הוא לא מטרה בפני עצמה.

<איתי לנדסברג: גם אחרי שתעביר את החוק הזה ותקום כאן רשות שידור חדשה, הציבור יבחן את התכנים שלה ורק על פי התכנים שלה הוא יוכל להגיד האם המודל החדש שאתה מייצר כאן כרגע עונה על התמורה לא לאגרה אלא למה שאנחנו מדברים כאן כרגע, על הפער.

גלעד ארדן: לאגרת הרדיו.

<איתי לנדסברג: אחרי שכבר החלטת לקצץ את האגרה או למעשה לבטל אותה ולהשאיר רק את אגרת הרדיו, נשאלת השאלה איך מוצאים את הפער הזה שיהיה מימון קבוע והוא לא יהיה תלוי רק באוצר ולא יהיה גמיש.

<איתי לנדסברג: לכן הדברים שאני אמרתי הם הצעות שצריך לשקול אותן.

גלעד ארדן: אבל אתה לא הצעת.

<איתי לנדסברג: הצעתי.

<איתי לנדסברג: אחוז מסוים מהכנסות של הגופים המסחריים.

גלעד ארדן: גם בזה יכול מחר לבוא ראש ממשלה או שר אוצר שהגופים המסחריים נורא חשובים לו והם זועקים ונאנקים, והוא גם יביא הצעת חוק כזאת.

<איתי לנדסברג: ודאי.

גלעד ארדן: תרשה לי להגיד שמנכ"לי ערוצי החדשות במסחרי הם די משפיעים כאן וחזקים.

גלעד ארדן: חוויתי את זה על בשרי בשנה האחרונה.

גלעד ארדן: יכול להיות שגם את זה יצליחו לשנות.

גלעד ארדן: הכנסת יכולה לשנות כל דבר.

גלעד ארדן: אין הבדל בעצמאות אם תקבע את זה בחוק איקס או בחוק ואי.

גלעד ארדן: אם הכנסת תשנה את זה, היא תשנה.

גלעד ארדן: זה או שהגוף הפרטי יממן את זה או שהמדינה תממן את זה.

גלעד ארדן: בכל מקרה, בחקיקה אפשר לשנות הכול.

<עופר מרגלית: אני רק יכול להרגיע אותך ולומר שכל החלופות שציינת, ועדת לנדס קיבלה סקירה בינלאומית וראינו את כל החלופות שיש לגבייה בעולם ובחנו אחת אחת בצורה מאוד מאוד יסודית כולל ערוצים מסחריים, כולל ארנונה, כולל חשבון חשמל, כולל כל המנגנונים שקיימים בעולם והגענו להחלטה הזאת בצורה מאוד מושכלת ולאחר הרבה מאוד עבודה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: לזר.

<לזר צנדקוביץ: רציתי לשאול בהמשך לדבריו של חבר הכנסת נחמן שי.

<לזר צנדקוביץ: יכול להיות מצב שהבריכה תגלוש ויהיה עודף כסף.

<לזר צנדקוביץ: האם חלק מהכסף יגיע לעובדים?

<לירן עצמור: לא קיבלנו תשובה בנושא המאה מיליון שקלים, לגבי הפרסומות.

<לירן עצמור: במיוחד בשנה-שנתיים הראשונות להקמת גוף כזה שצריך להוכיח את עצמו.

קארין אלהרר: אמרה לך היועצת המשפטית.

<לירן עצמור: אבל מדובר כאן בסכום.

<לירן עצמור: מדובר כאן בהבטחה של סכום שהשר דיבר עליו של מאה מיליון שקלים שהוא מקווה, שנהיית הלב של כולנו היא, שהוא לא ירד מזה, אבל במיוחד בשנה ראשונה ושנייה להקמת גוף כזה שעוד אין לו מותגי שידור, שהוא עוד לא בנה את עצמו, שהוא עוד לא בנה את רצועות השידור שלו.

<לירן עצמור: מה מבטיח לנו שמאה מיליון השקלים האלה אכן יהיו?

<לירן עצמור: אנחנו מדברים על מאה מיליון שקלים.

<לירן עצמור: כל מה שהובטח כרגע לז'אנר העליון הוא מאה מיליון שקלים.

<לירן עצמור: מה קורה אם זה לא מגויס בשנה-שנתיים הראשונות?

גלעד ארדן: זה הוא יודע.

<לירן עצמור: אני חושב שאנחנו רק עוזרים לשר כאן במאבקנו כלפי האוצר.

עיסאווי פריג': לוודא קיום 700 מיליון שקלים.

<לירן עצמור: אני מבקש מחברי הכנסת שיפנימו את הדאגה הזאת כלפי האוצר.

נחמן שי: לגבי מנגנון העברה.

נחמן שי: האם זה ייעשה במנה שנתית או מדי חודש בחודשו?

נחמן שי: אני מבין שהרשות מקבלת היום לאורך השנה את הכסף ולא בפעם אחת.

<עופר מרגלית: זה אותו מנגנון.

<עופר מרגלית: בדיוק באותו מנגנון.

נחמן שי: כלומר, אחד חלקי 12, הסכום יהיה אשר יהיה.

<אתי בנדלר: אגב, זה בעניין של הסדר.

<אתי בנדלר: זה לא מקובע בשום מקום.

<אתי בנדלר: למיטב ידיעתי זה לא מקובע באף דבר חקיקה, מנגנון העברת הכספים ממשרד התחבורה לרשות השידור.

<אתי בנדלר: ההוראה היחידה שקיימת היא שהוא צריך להעביר, "ויעבירו אל תאגיד השידור הציבורי".

<קריאה: פעם בחודש.

<אתי בנדלר: לא כתוב.

<אתי בנדלר: יכול להיות שזה רעיון שצריך לקבע את זה מדי רבעון את החלק היחסי.

עיסאווי פריג': בשביל התפקוד השוטף, אחד חלקי 12.

<אתי בנדלר: מנגנון חודשי, מנגנון רבעוני.

<אתי בנדלר: אולי כדאי באמת לקבע את זה.

<עופר מרגלית: אני עניתי תשובה מאוד ברורה.

<עופר מרגלית: כרגע הכספים מועברים על ידי חשב במשרד התחבורה וזה אפילו לא מגיע לשום דרג.

<עופר מרגלית: זאת פעולה טכנית.

<עופר מרגלית: כל חודש אחד חלקי 12.

<עופר מרגלית: כך יהיה גם כאן.

<אתי בנדלר: יש כאן התחייבות שלטונית להעביר את זה בצורה כזאת?

<עופר מרגלית: זה המנגנון הקיים.

גלעד ארדן: אני אסביר לך מה הכוונה.

גלעד ארדן: אם נגיד הגוף הזה לא מתנהג טוב והאוצר אומר שעכשיו הוא לחוץ בכסף, רק בעוד שלושה חודשים הוא יעביר.

קארין אלהרר: לאוצר יש שיקול דעת בעניין?

גלעד ארדן: התזרים של הגוף הזה צריך להיות ודאי.

<אתי בנדלר: מכוח מה אין לו שיקול דעת?

קארין אלהרר: מכוח מה יש לו שיקול דעת?

קארין אלהרר: זה לא עובר דרך האוצר.

<אתי בנדלר: עופר, תקרא היטב מה כתוב כאן.

<אתי בנדלר: משרד התחבורה, בכל שנה סכום של 150 מיליון שקלים ויעבירו לתאגיד השידור הציבורי.

<עופר מרגלית: איך הסכום הזה בעצם נגבה.

<עופר מרגלית: ההתפלגות על פני השנה, ובדקנו את זה, של כמות הטסטים שנעשים, חלק עושים בינואר, חלק במרץ, חלק ביוני וחלק באפריל.

<עופר מרגלית: ההתפלגות על פני השנה היא סך הכול אחידה.

<עופר מרגלית: בדקנו את זה ואלה התוצאות.

<עופר מרגלית: אין איזה ריכוז של קניית רכבים בתקופה מסוימת שמשנה את התזרים הזה.

<עופר מרגלית: על כן בכל סוף חודש, חשב משרד התחבורה מקבל את התקבולים שיגיעו מכל מי ששילם טסט בדואר או בכל אמצעי אחר ומזה הוא מעביר לרשות השידור את הסכום הרלוונטי.

נחמן שי: אפשר להוסיף שזה ייעשה באופן יחסי אחת לחודש?

<עופר מרגלית: אבל זה המצב.

קארין אלהרר: הוא אומר לך שזה הנוהל.

נחמן שי: אנחנו רוצים לעגן את זה בצורה הכי בטוחה כדי לשמור על הגוף הזה.

נחמן שי: גם אתה באותה נקודת ראות.

נחמן שי: אתה ואני לא נהיה כאן בפעם הבאה, לפחות אני לא אהיה.

<עופר מרגלית: אם לא יהיה בדיוק את אותו הכסף באותו יום?

נחמן שי: אני לא רוצה שיעלו לרגל.

<עופר מרגלית: לא יעלו לרגל.

<עופר מרגלית: זה מנגנון שעובד.

<עופר מרגלית: אין לי בעיה שנבדוק את זה ונחזור.

<עופר מרגלית: אם אפשר לפתור את זה בחקיקה.

<אתי בנדלר: ודאי שאפשר לפתור בחקיקה.

<אתי בנדלר: רצוי.

<עופר מרגלית: השאלה אם זה אפשרי.

קארין אלהרר: זה ייבדק.

<ברוך אסקרוב: אני חושב שמה שחבר הכנסת שי הביע, ניתן להחדרת שלוש מלים ולפתרון.

<ברוך אסקרוב: משרד התחבורה מנקה ויעבירו.

<ברוך אסקרוב: אפשר לומר יעבירו ישירות מדי חודש בחודשו.

<ברוך אסקרוב: לא לשם כך ביקשתי את רשות הדיבור.

<ברוך אסקרוב: אני רוצה לדבר על שלושה דברים, על אגרת הטלוויזיה, על הנכסים ועל אגרת הרדיו.

<ברוך אסקרוב: ברשות

<ברוך אסקרוב: כם קודם כל ברכה גדולה לשר.

<ברוך אסקרוב: אני ביקשתי להופיע בוועדת לנדס והופעתי ואחד המסרים הפרטיים שלי כאזרח, מעבר לענייני ועד, היה על ביטול האגרה והבאת המקור מתקציב המדינה כשנתתי גם נימוקים שהם בשפת האוצר, שממילא זה מעוגת המיסוי.

<משה שגב: גם על אגרת הרדיו בירכת?

<ברוך אסקרוב: על ביטול אגרת הטלוויזיה כדי שלא נהיה כולנו ארגון שנוא.

<ברוך אסקרוב: אתה צריך להגיד לי תודה על כך.

<ברוך אסקרוב: אמרתי שדיברתי בשמי.

<ברוך אסקרוב: תגיד תודה, חבר.

<ברוך אסקרוב: דווקא תגיד תודה כי זה וין, וין, וין.

<ברוך אסקרוב: בנושא שאיתי העלה ועוד חברים.

<ברוך אסקרוב: אני חושב שצריך למצוא איזו חוליית ביניים, בין דיון בפורום כנסת ומחוקקים, כאשר נוצרת אי התאמה בסכום הקבוע לחוק.

<ברוך אסקרוב: שנה עוברת ועוד שנה ועוד שנה ויכול להיות שזה פחות מדי או רב מדי.

<ברוך אסקרוב: הצעתי כבר בוועדת לנדס שתהיה ועדה עם ההיגיון של הוועדה שקובעת שכר שופטים שזה דבר דומה כאשר ממשלה או משלמת או נותנת זכות שיעבור כסף ציבורי אל מי שמבקר אותה.

<ברוך אסקרוב: הוועדה לקביעת שכר שופטים היא עם רוב לממשלה כי בכל זאת היא המאפשרת, אבל ייצוג לאופוזיציה לגורמים מקצועיים והם רואים את מצב המדינה ואת צורכי הציבור.

<ברוך אסקרוב: זאת הנקודה הראשונה.

<ברוך אסקרוב: אני חוזר ואומר שכאיש רשות השידור אני מברך על כך שהנטל הזה ירד מאתנו.

<ברוך אסקרוב: לעניין הנכסים, נושא שמופיע בסעיף מספר 62(א).

<ברוך אסקרוב: ליוויתי את שיחות הרפורמה בחלקן ודי נדה

<ברוך אסקרוב: מתי כאשר ב-2012, בדרך, סעיף קודם שדיבר על כך שרשות השידור לא תמכור נכסים לרבות נכסי מקרקעין אלא באישור ראש ועדת הכספים, פתאום בתוך שלל הסעיפים הקטנים זה הפך להיות השר הממונה.

<ברוך אסקרוב: זאת לא החלפת כתובת בין גורם משטרי בתוך אותה רשות אלא זה מהזרוע - - -

גלעד ארדן: על איזה סעיף אתה מדבר?

<ברוך אסקרוב: על סעיף 62(א).

<ברוך אסקרוב: הסיפור לא טמון כאן כבוד השר אלא בשנת 2012, שם זה נלקח מראש ועדת הכספים, שזה איש בכיר במערכת המחוקקת והמפקחת על השלטון, ועבר לשר הממונה.

<ברוך אסקרוב: הרי השר הממונה ממילא ממונה.

<ברוך אסקרוב: כך היו לנו עסקאות לוד ומכירת נכסים של השידור הציבורי בשקל.

<ברוך אסקרוב: לא בקדנציה שלך כבוד השר.

<ברוך אסקרוב: הערה שלישית ואחרונה מתייחסת לסעיף 63 לחלוקת הכסף וכן הלאה.

<ברוך אסקרוב: אני שמח שמובהר לנו בזאת, אני מקווה שהבנתי נכון, שאגרת הרדיו נשארת אגרת הדיו.

קארין אלהרר: נכון.

<ברוך אסקרוב: אני חושב שחשוב לקשור את סעיף 63 לתמונה שמחכה בסעיפים הבאים, עד 70, בקשר למבנה של רשות השידור.

<ברוך אסקרוב: זה לא מופיע בחוק.

<ברוך אסקרוב: יש אפשרות שתהיה חטיבת חדשות, יש הרבה בין חבריי שדוגלים בזה ויש אפשרויות אחרות שעד שהתיקונים, הרפורמות וההקמות החדשות תושלמנה, שיאופשר לרדיו – ואני כאן מייצג נאמן שלו, אני מקווה – להמשיך להתקיים.

<ברוך אסקרוב: גם לעתיד, חשוב שהמקורות הכספיים שלו ייוחדו לו כי אחרת הוא לא יוכל לתפקד עצמאית.

<ברוך אסקרוב: אני חושב שהרשות החדשה או התאגיד החדש בעקרונות הניהול שלו, היה רוצה שיחידה כמו הרדיו, יהיה לה סוג של מרכז רווח, עצמאות ניהולית, כי אחרת – וכאן אני בשם בכי של עשרות שנים אבל בוודאי של העשור האחרון – נכסי הרדיו די נבזזים בתוך הארגון.

<ברוך אסקרוב: צריך ליצור לו חומה ניהולית פנימית כדי שהוא יוכל לתפקד ולהביא את כישרונותיו למיטבם.

<ברוך אסקרוב: יישפט לטובה ולרעה על ביצועיו ולא שאם הוא מבצע טוב, יחידות אחרות שודדות אותו שזה אנטי ניהול.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: אבי, הערה קצרה ממש.

<אבי חיים: אני רוצה להעיר לברוך שרץ ואומר לבטל את אגרת הטלוויזיה.

<אבי חיים: מפה זה בא.

<אבי חיים: ממעשיך ומחרביך, ממך יצאו.

<אבי חיים: שלא ישכח מאיפה הוא קיבל את המשכורות שלו כל השנים, מהמאמצים של עובדי אגף הגבייה שעבדו בלילות ועבדו ממש קשה כדי לתת לו את המשכורת.

<אבי חיים: אז היום לקום ולהגיד לבטל את אגרת הטלוויזיה, כל הכבוד לך.

<ברוך אסקרוב: אני מודה לך, אבל זה היה גם עבורך.

<ברוך אסקרוב: האגרה קברה אותנו, אם לא אכפת לך.

<אבי חיים: לא נראה לי שאתה כל כך מסכן.

קארין אלהרר: הסבא שפותח את הפה בלי רשות דיבור, לא מקבל יותר רשות דיבור.

קארין אלהרר: אנחנו עוברים לסעיף 64.

<חגית ברוק: 64.

<חגית ברוק: דרכי הכנת התקציב ואישורו שר האוצר יקבע את דרכי הכנת התקציב, דרכי אישורו והנושאים שייכללו בו.

קארין אלהרר: לפני שהיא מקריאה את סעיף 65, אני מבהירה בזאת שסעיף 65 יוקרא והדיון בו לא ייעשה היום.

קארין אלהרר: תודה.

<חגית ברוק: 65.

<חגית ברוק: עלות שכר עובדים עלות השכר הכוללת של העובדים בתאגיד השידור הציבורי לשנת כספים, לא תעלה על סכום השווה ל-35 אחוזים מתקציב תאגיד השידור הציבורי לאותה שנה כאמור בסעיף 63(א).

<חגית ברוק: לא התקיימה בהצעת תקציב תאגיד השידור הציבורי המגבלה הקבועה בסעיף קטן (א) (בסעיף זה – מגבלת עלות השכר), לא תאשר המועצה את הצעת התקציב לפי סעיף 21(6).

<חגית ברוק: לא יאוחר מתך 45 ימים מתום שנת כספים, יודיע המנהל הכללי למועצה, לשר ולשר האוצר, בדרך שיקבע שר האוצר, אם התקיימה מגבלת עלות השכר בשנת הכספים שחלפה (בסעיף זה – הודעת המנהל הכללי).

<חגית ברוק: הודיע המנהל הכללי בהודעתו לפי סעיף קטן (ג) כי התקיימה מגבלת עלות השכר בשנת הכספים שחלפה, יבחן שר האוצר א הודעת המנהלה כללי ויחליט אם אכן התקיימה המגבלה כאמור, והוא רשאי לבקש מהמנהל הכללי כל מידע הדרוש לו לשם קבלת ההחלטה כאמור.

<חגית ברוק: ההחלטה, לפי סעיף קטן זה, תינתן לא יאוחר מתוך שלושים ימים ממועד קבלת הודעת המנהל הכללי, ואם נדרש מידע נוסף לפי סעיף קטן זה - ממועד קבלת המידע.

<חגית ברוק: הודיע המנהל הכללי בהודעתו לפי סעיף קטן (ג) כי לא התקיימה מגבלת עלות השכר בשנת הכספים שחלפה או החליט כך שר האוצר לפי הוראות סעיף קטן (ד), יחולו, החל במועד ההודעה או ההחלטה, לפי העניין (בסעיף קטן זה –המועד הקובע), וכל עוד לא החליט שר האוצר אחרת, הוראות אלה: השכר המשולם לעובד תאגיד השידור הציבורי ערב המועד הקובע לא יוגדל, אלא באישור שר האוצר.

<חגית ברוק: הקפאת השכר לפי פסקה זו לא תובא בחשבון לעניין חישוב תשלום חד פעמי המשולם לעובד תאגיד השידור הציבורי עקב סיום עבודה.

<חגית ברוק: תאגיד השידור הציבורי לא ישלם לעובדיו מענקים או פרמיות, אישיים או קבוצתיים, אלא באישור שר האוצר.

<חגית ברוק: תאגיד השידור הציבורי לא יקבל עובדים חדשים, אלא באישור שר האוצר.

<חגית ברוק: תאגיד השידור הציבורי לא יתקשר עם אדם לשם קבלת שירות שבוצע ערב המועד הקובע בידי עובד תאגיד השידור הציבורי, אלא באישור שר האוצר.

<חגית ברוק: הוראות סעיפים 29(ב) ו-(ג), 29א, 33א(ב1) ו-(ד) עד (ו), 35, 36 ו-37(ד) עד (ו) לחוק יסודות התקציב יחולו לעניין תשלום שנעשה בניגוד להוראות סעיף קטן זה, בשינויים המחויבים.

<חגית ברוק: האמור בסעיף זה יחול על אף האמור בכל הסכם.

<חגית ברוק: לעניין זה, "הסכם" - הסכם קיבוצי או צו הרחבה כמשמעותם בחוק הסכמים קיבוציים, התשי"ז-1957.

<חגית ברוק: הסדר קיבוצי, הוראת מינהל או חוזה עבודה אישי.

<חגית ברוק: 66.

<חגית ברוק: הלוואות למטרות פיתוח תאגיד השידור הציבורי רשאי לקבל הלוואות למטרות פיתוח אם אישרה זאת המועצה ברוב של שני שלישים מחבריה, ובלבד שסך ההלוואות לא יעלה על עשרים מיליון שקלים חדשים אלא באישור שר האוצר.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: עופר מרגלית, תן בבקשה הסבר במיוחד לגבי סעיף 64 ו-66.

קארין אלהרר: על סעיף 65 אנחנו לא דנים כרגע.

קארין אלהרר: אין צורך להתלהם.

קארין אלהרר: מיותר.

<עופר מרגלית: כל התאגידים הסטטוטוריים מחויבים בהגשת תקציב לאישורו של שר האוצר לפני סוף השנה, תהליך שלא הושלם ברשות השידור כפי שאת מכירים בשנים האחרונות בשל הבעיות שהיו ברשות ובנתונים שעברו.

<עופר מרגלית: מטרת הסעיף הזה, בעצם יש נוהל רוחבי במשרד האוצר מה נדרש גוף להציג, איזה נתונים, על מנת שיאושר התקציב וזה בעצם מה שאומר הסעיף הזה.

<עופר מרגלית: ההוראות לגבי רשות השידור הן לא מיוחדות ולא משהו שונה.

<עופר מרגלית: ההנחיות האלה מדברות בגדול על פירוט לגבי היקפי כוח אדם, הנחות שיש להצמדות ולמקדמים ובעצם בחינה שהתקציב מאוזן.

<עופר מרגלית: זאת בעצם ליבת הבחינה שאנחנו עושים באוצר.

קארין אלהרר: הערות.

קארין אלהרר: אמרתי שהיום לא יהיה דיון בסעיף 65.

קארין אלהרר: יש הערות לסעיפים 64 ו-66?

<אתי בנדלר: עופר, לא הספקתי לעשות השוואה לגבי החוקים שנוגעים להקמת תאגידים סטטוטוריים.

<אתי בנדלר: האם הנוסח הזה הוא הנוסח המקובל בכל החוקים האחרים, ששר האוצר, לא רק שהוא צריך לאשר את התקציב אלא שהוא יקבע את דרך הכנתו, את דרכי אישורו ואת הנושאים שייכללו בו?

<אתי בנדלר: האם זה לא רחב מהמקובל?

<עופר מרגלית: אפשר לבדוק.

<אתי בנדלר: פשוט לא הספקתי לעשות השוואה.

<אתי בנדלר: יש לי תחושה שאולי זה נוסח רחב מהמקובל.

<אתי בנדלר: נדמה לי שהנוסח כאן רחב מהמקובל, אבל אולי אני טועה.

נחמן שי: בכל מקום שאני רואה שר אוצר, עולה לי פיוז.

נחמן שי: האם זה מקובל גם על תאגידים ציבוריים אחרים?

קארין אלהרר: זאת הייתה שאלתה של היועצת המשפטית.

<עופר מרגלית: אני הסברתי.

<עופר מרגלית: התהליך הזה דה פקטור קורה בכל תאגיד סטטוטורי שקיים.

<עופר מרגלית: לגבי הנוסח, עכשיו היא תראה מה הנוסח.

נחמן שי: עוד נתווכח על 65, אבל ב-64 אני שואל האם זה הנוסח וכך מקובל בתאגידים ציבוריים.

נחמן שי: אני בעד להגן על כספי הציבור.

<דפנה גלוק: שאלנו כדי לברר אם חוק יסודות התקציב שבעצם קובע את המתווה לאישור.

<דפנה גלוק: אני אבדוק שוב לגבי תאגידים נוספים.

קארין אלהרר: בסדר.

קארין אלהרר: הערות לגבי סעיף 66.

קארין אלהרר: אין.

קארין אלהרר: פרק י"ב, תכני השידור הציבורי.

<חגית ברוק: פרק י"ב: תכני השידור הציבורי 67.

<חגית ברוק: ערוצי השידור תאגיד השידור הציבורי ישדר שידורי טלוויזיה במסגרת שלושה ערוצים לפחות, והם: ערוץ שידורים מרכזי.

<חגית ברוק: ערוץ לילדים ונוער.

<חגית ברוק: ערוץ בשפה הערבית.

<חגית ברוק: יש סעיף שמוצע לעניין הרדיו.

<חגית ברוק: הוא עלה הבוקר לאתר הוועדה.

<חגית ברוק: 67א ערוצי השידור ברדיו תאגיד השידור הציבורי ישדר שידורי רדיו בנושאי אקטואליה ומוזיקה, מורשת ישראל, שידורים בשפה הערבית ובשפות שונות הרווחות בציבור הישראלי.

<חגית ברוק: 68.

<חגית ברוק: הפקה ורכישה של תכניות תאגיד השידור הציבורי יוציא, בכל שנה, הוצאה למימון הפקה ורכישה של תכניות כמפורט בתוספת ובהתאם למרכיבי ההוצאה והסכומים המפורטים בה.

<חגית ברוק: תאגיד השידור הציבורי לא ירכוש מגורם אחד, במהלך שנה אחת, הפקות מקומיות קנויות בסכום העולה על 15 אחוזים מסכום ההוצאה השנתית שעליו להוציא למימון הפקות מקומיות קנויות בכל אחד מערוצי השידור האמורים בסעיף 67, בהתאם להוראות התוספת.

<חגית ברוק: לעניין סעיף קטן זה יראו בתאגיד, במי ששולט בו ובתאגיד בשליטת מי מהם, כגורם אחד.

<חגית ברוק: בחירת הפקות מקומיות קנויות שיירכשו בידי תאגדי השידור הציבורי תיעשה לאחר התייעצות עם נציגי ציבור בעלי ניסיון מתאים, שימונו לשם כך לתקופות קצובות.

<חגית ברוק: המועצה רשאית לקבוע כללים לביצוע סעיף זה, לרבות בדבר הקצאת תקציבים שיאפשרו ביצוע הפקות מקומיות קנויות ברמה ובאיכות הולמים.

<חגית ברוק: המועצה רשאית, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, לשנות את התוספת.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: התוספת נמצאת בסוף החוק.

קארין אלהרר: אני מבקשת לאפשר לעורכת הדין נויפלד להסביר את הסעיפים שנקראו.

קארין אלהרר: לאחר מכן נשמע הערות.

קארין אלהרר: לא נסיים את הדיון בעניין הזה היום.

<דנה נויפלד: אולי כדאי שנקריא את התוספת יחד עם זה.

<אתי בנדלר: לא.

<אתי בנדלר: קודם תסבירי את העיקרון.

<אתי בנדלר: מסעיף 67 עד סעיף 68.

<דנה נויפלד: שלושת הסעיפים שהוקראו למעשה מעגנים את חובות תאגיד השידור הציבורי בשני היבטים.

<דנה נויפלד: האחד, לשדר לפחות שלושה ערוצי טלוויזיה וזה החידוש המרכזי של הצעת החוק, ולכן זה כתוב באופן מפורש כך.

<דנה נויפלד: אנחנו למעשה באים ומוסיפים ערוץ נוסף על הקיים היום.

<דנה נויפלד: יש לנו ערוץ שידורים מרכזי, ערוץ ילדים ונוער וערוץ בשפה הערבית.

<דנה נויפלד: בנוסף, הסעיף קובע עיגון של שידורי הרדיו.

<דנה נויפלד: כמו שהוועדה, הבאנו נוסח שמעגן את שידורי הרדיו בנושאים השונים והמגוונים כפי שמקובל היום.

<גדי בן יצחק: לפי מה ששמענו, שמונה תחנות כמו היום, שזה בכלל שינוי לעומת מה שנקבע ברפורמה במשא ומתן.

<קריאה: מספר ערוצי השידור של הרדיו.

גלעד ארדן: היום הוא בחוק?

<גדי בן יצחק: לא.

<גדי בן יצחק: גם שלושת תחנות הטלוויזיה לא היו בחוק הקודם.

<גדי בן יצחק: אתם מביאים אותם.

<גדי בן יצחק: בסדר.

<גדי בן יצחק: אני שואל מה רע בשמונה התחנות?

קארין אלהרר: אמרנו שניתן לעורכת הדין נויפלד להסביר.

קארין אלהרר: אתה תרשום לעצמך את ההערה, תתאזר בסבלנות, כשיגיע תורך לדבר – מה אתה רוצה.

<דנה נויפלד: החוק הזה מוסיף ערוץ שידור שלא קיים היום ולכן הוא נכתב כמו שהוא נכתב, להבדיל מהרדיו כאשר ועדת לנדס המליצה להשאיר את הרדיו במתכונתו מבחינת הסוגים והאפיונים של השידורים.

<דנה נויפלד: דבר נוסף שהסעיף עושה, הוא מחייב חובה של הוצאה למימון הפקה ברכישה של תכניות והפירוט של החובות לרכישה ולמימון תכניות מופיע בתוספת.

<דנה נויפלד: דבר נוסף שעושה הסעיף, הוא דואג לביזור של הגורמים מהם ניתן לקנות את ההפקות כך שלא ניתן יהיה לרכוש מגורם אחד יותר מאשר 15 אחוזים מסכום ההוצאה השנתית למימון הפקות.

<דנה נויפלד: זה נועד לגוון את בתי ההפקה מהם רוכשים תכניות.

<אתי בנדלר: אני מציעה בהקשר הזה לקרוא את ההגדרה של הפקה מקומית כי אי אפשר להבין את הסעיף הזה בלי ההגדרות הרלוונטיות.

<דנה נויפלד: בסדר.

<דנה נויפלד: ההגדרה של הפקה מקומית היא הגדרה מקובלת בחקיקת הרגולציה בתחום התקשורת.

<דנה נויפלד: הקראנו אותה.

קארין אלהרר: הקראנו אותה בדיון השלישי ולא הצבענו.

<דנה נויפלד: נכון.

<דנה נויפלד: ההגדרה של הפקה מקומית היא הגדרה שהיא מספרית ואומרת שרוב היוצרים ורוב המבצעים, רוב הצוות הטכני, רוב אנשי ההפקה הם תושבי ישראל המתגוררים בה דרך קבע ואשר הופקה בעבור קהל יעד ראשוני ישראלי בעברית, בערבית, ברוסית או בשפה אחרת שאישר המנהל הכללי מראש למעט שידורי חדשות, תכניות ספורט וחדשות בענייני היום.

<דנה נויפלד: ההגדרה של רוב, 75 אחוזים לפחות.

<אתי בנדלר: תקראי גם את הפקה מקומית קנויה.

<דנה נויפלד: זה הוקרא, אבל אם רוצים, אני מוכנה להקריא שוב.

<דנה נויפלד: הפקה מקומית קנויה היא הפקה מקומית שאינה אחת מאלה: הפקה מקומית עצמית, הפקה של מוסד ממשלתי, הפקה של גוף אחר המשדר לפי כל דין שידורי טלוויזיה לציבור או הפקה של תאגיד שגוף אחר כאמור הוא בעל שליטה או בעל עניין בו במישרין או בעקיפין.

<דנה נויפלד: הפקה מקומית עצמית היא הפקה מקומית שהפיק תאגיד השידור הציבורי.

<דנה נויפלד: כלומר, יש לנו הפקה מקומית, יש לנו הפקה מקומית עצמית שזה מה שתאגיד השידור מפיק בעצמו, ויש לנו הפקה מקומית קנויה שזה מה שהוא רוכש.

<דנה נויפלד: זה מה שאיננו הפקה מקומית עצמית.

<דנה נויפלד: בחירה של הפקות מקומיות עצמיות, בשביל להכניס גם סעיף שהוכנס בעקבות דיוני ועדת לנדס, על מנת שלא כל ההפקות – כיוון שמדובר בגוף משמעותי שמוציא הרבה מאוד כסף, על מנת שלא יהיה רק אדם אחד שבסופו של דבר מכתיב למעשה את כל השידורים בגוף השידור הציבורי בעצמו – הכנסנו לכאן מנגנון שדומה למנגנון שקיים בקרנות הקולנוע.

<דנה נויפלד: בקרנות הקולנוע יש לקטורים.

<דנה נויפלד: כתבנו שבחירת ההפקות המקומיות הקנויות – אלה שנרכשות – תיעשה לאחר התייעצות עם נציגי ציבור בעלי ניסיון מתאים שימונו לשם כך לתקופות קצובות.

<דנה נויפלד: זה יאפשר להכניס נציגי ציבור.

גלעד ארדן: מי ממנה אותם?

גלעד ארדן: לא הדרג הניהולי.

<דנה נויפלד: המועצה רשאית לקבוע כללים לביצוע סעיף זה.

<דנה נויפלד: אתם יכולים לראות את סעיף קטן (ד).

<דנה נויפלד: זאת אומרת, המועצה תקבע אם היא רוצה בעצמה למנות או שהיא רוצה לאשר או אם היא רוצה לקבוע איזשהו נוהל שהוא פרסום לציבור.

<דנה נויפלד: כיוון שלא רצינו להיכנס לזה ברמת הרזולוציה של חקיקה, אפשרנו את שיקול הדעת למועצה כאשר ברור שהכוונה היא לערב בהליך הבחירה נציגים חיצוניים לגוף עצמו, שוב, על מנת לדאוג שיתקיים המגוון גם מבחינת בתי הפקה וגם מגוון של הדעות והרעיונות לגבי מה שערוץ השידור הציבורי אמור לשדר.

גלעד ארדן: למה לא הכנסתם שנציגי הציבור יוחלפו אחת לשנתיים?

<דנה נויפלד: כתוב לתקופות קצובות.

<קריאה: כמה נציגי ציבור?

גלעד ארדן: אם הם יקצבו את התקופה לעשר שנים?

<דנה נויפלד: אם רוצים להגביל בחקיקה, אפשר לכתוב לשנתיים ושלוש או כמה שהוועדה תמצא לנכון.

<אתי בנדלר: לתקופות שלא יעלו על.

<דנה נויפלד: אפשר.

<לירן עצמור: צריך לקחת בחשבון שזה לא פשוט למצוא אנשים שמבינים בתחום כי אז גם אסור להם לעבוד עם הגוף זה באותו זמן, באותה תקופה.

<קריאה: אין בעיה למצוא אנשים.

עיסאווי פריג': גברתי, הסעיף הזה, סעיף 68, לדעתי הוא סעיף מאוד מהותי והוא בעצם הבסיס לכל התכנית.

עיסאווי פריג': כוונת המחוקק בדברי ההסבר היא לא באותה רמה כמו החוק עצמו.

עיסאווי פריג': רוב הדברים נמצאים בכוונת המחוקק למטה.

עיסאווי פריג': ראשית כל, אני אתחיל בזה.

עיסאווי פריג': כתוב מאתיים מיליון שקלים בכל שנה, סכום שמיועד להפקות מקומיות.

עיסאווי פריג': נכון?

גלעד ארדן: כן.

גלעד ארדן: צריך להוסיף "לפחות".

עיסאווי פריג': נכון.

עיסאווי פריג': צריך להוסיף את המילה "לפחות".

קארין אלהרר: זה יוסף.

עיסאווי פריג': כשאומרים לי תשעים אחוזים מסכום ההוצאה השנתית, האם תשעים אחוזים אחרי עשרת האחוזים או לפני עשרת האחוזים?

<קריאה: אחרי.

עיסאווי פריג': אני רוצה לדעת מה כוונת המחוקק.

עיסאווי פריג': תשעים אחוזים מסכום ההוצאה השנתית לתכניות יוקצו למימון הפקות מקומיות, קנויות ותכניות ספורט.

גלעד ארדן: מהמאתיים מיליון.

עיסאווי פריג': מהמאתיים.

עיסאווי פריג': בסדר, כי זה לא מובן.

<אתי בנדלר: ההערות של אדוני מתייחסת בעיקר לתוספת.

עיסאווי פריג': בין היתר.

עיסאווי פריג': הדבר השלישי, תכניות.

עיסאווי פריג': אני מציע שבתוספת, תכניות הספורט לא יהיו חלק מהמאתיים מיליון שקלים כי אני חושב שהסכום המוצע הוא כזה שעד שנגייס את הכסף הזה, ייקח זמן.

עיסאווי פריג': אם אני לוקח חמישים אחוזים מהמאתיים מיליון לסוגה עילית ואחרי כן אני לוקח עשרה אחוזים, שהם עשרה מיליון שקלים, נשאר סכום שצריך להיות מחולק בין ספורט לדוקו ודרמה, אז הספורט נכנס כאן לשיקול דעת שאין לו מגבלה.

קארין אלהרר: אתה מבקש לצמצם את הספורט?

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': ילך למקום אחר.

<קריאה: זכויות ליגה עולות בסביבות 15 מיליון שקלים בשנה.

גלעד ארדן: המונדיאל עולה עוד 21 מיליון שקלים.

גלעד ארדן: אני יכול כבר לענות לך.

גלעד ארדן: אני מסכים אתך.

גלעד ארדן: זאת הייתה גם כוונתי.

גלעד ארדן: רם לנדס הציע לי הצעה אחרת כי החשש הוא, כמו שאתה אמרת, שברגע שלא ברור בכמה מדובר, לכאורה יכול לבוא מחר מנהל שרואה את הדבר הזה כדבר הכי חשוב ויקנה את מכבי תל אביב ואת הליגה הישראלית ותהיה באותה שנה אולימפיאדה או מונדיאל וכולי, כך שאתה מגיע כבר לסכום כזה שהוא לוקח עכשיו נתח משמעותי.

גלעד ארדן: יש אופציה נוספת.

גלעד ארדן: שגב אמר שבדרך כלל משקיעים בשוטף, אם אין אירועים מיוחדים, נגיד 15 מיליון שקלים.

גלעד ארדן: אולי אפשר לקבוע איזהו קייפ בחקיקה שהסכום של הספורט לא יהיה מעל סכום מסוים.

גלעד ארדן: הרי בסופו של דבר, צריך לזכור שיש לנו נניח כרגע 180, תשעים זה דרמה ודוקו ותשעים זה כל השאר.

גלעד ארדן: הספורט בא מכל השאר.

גלעד ארדן: אם יש כאן שעשועונים, תשע בריבוע, הספורט לא יכול לגעת בדוקו ובדרמה אלא הוא בחלק הזה.

גלעד ארדן: יש גם חסרון להעביר אותו לצד של חטיבת חדשות ואקטואליה כי שם הוא עלול לבוא על חשבון תחקירים למשל.

<ליאור תמאם: בצד של האקטואליה, הוא בא על חשבון אנשים שעושים את התכנית.

גלעד ארדן: ניסיתי להסביר שיש חסרון גם להעברתו.

גלעד ארדן: אני הלכתי בהתחלה בכיוון הזה של העברתו לחטיבת החדשות והאקטואליה, אבל מצד שני, כמו שאמרת - - -

<ליאור תמאם: אני דווקא מחזק את המחשבה הזאת.

<ליאור תמאם: אם יש אנשים שעובדים אין האוס, זה שהם יעשו מאבק פנימי בין עובדים של רשות השידור לבין עובדי רשות השידור שנלקח להם כסף מתקציב לתקציב.

גלעד ארדן: למה לשים את העימות הזה?

גלעד ארדן: מה טוב בזה?

<ליאור תמאם: כי העימות הזה הוא יותר נכון מול עימות שנמצא מול אנשים שנמצאים מחוץ.

<ליאור תמאם: האנשים שנמצאים בחוץ ועובדים חיצוניים של רשות השידור - - -

גלעד ארדן: אני מניח שאתה אומר חיצוניים.

<ליאור תמאם: אני אומר חיצוניים.

גלעד ארדן: אבל האינטרס שלנו הוא שגם חטיבת החדשות ואקטואליה תהיה חזקה ויציבה ושלא בגלל עלויות ספורט קיצוניות מאוד גדולות, באותה שנה לא יהיה לה תקציב לתחקירים למשל.

<ליאור תמאם: הם יוכלו לשמור יותר טוב על עצמם מאשר ארגונים שנמצאים בחוץ.

עיסאווי פריג': בכל זאת אני חושב שיותר בריא למערכת שהספורט יהיה חלק מהחדשות.

עיסאווי פריג': אני רואה את זה כשלב הרבה יותר קדימה ואני מאוד מקווה שהשר יהיה אתנו בגישה הזאת.

עיסאווי פריג': גלעד, אני רוצה שתעקוב אחרי הדברים.

עיסאווי פריג': בחמישים אחוזים שאנחנו מקצים לסוגה עילית, הרי יש דוקו ויש דרמה.

עיסאווי פריג': הספקתי ללמוד ולהבין את זה, יש הבדל עצום בין עלות דוקו לעלות דרמה.

גלעד ארדן: לא בהכרח.

עיסאווי פריג': בדוקו אתה מעסיק שניים-שלושה אנשים.

גלעד ארדן: תלוי מה הדוקו.

<לירן עצמור: לאו דווקא.

<לירן עצמור: תלוי מה הקולנוע הדוקומנטרי.

עיסאווי פריג': בדרמה מועסקים עשרים עד מאה אנשים לעומת הדוקו, בו מועסקים אנשים ספציפיים, שלושה-ארבעה ויכול להיות אפילו שניים.

עיסאווי פריג': אני מציע בסוגיה הזאת, שהחלוקה בין הדוקו לדרמה בסוגה עילית תהיה יותר לטובת הדרמה כי אני מסתכל קדימה.

<לירן עצמור: יש לנו התנגדות עזה להצעה הזאת.

קארין אלהרר: לא שאלתי אותך.

גלעד ארדן: אתה אומר לנו.

גלעד ארדן: דווקא לשח"מ אין התנגדות.

<לירן עצמור: למאות יוצרים דוקומנטריים שאין להם בית אחר חוץ מאשר הערוץ הראשון, יש התנגדות עזה.

קארין אלהרר: לירן, מעמדך בוועדה אינו שונה מיתר המוזמנים.

קארין אלהרר: אתה לא מתפרץ.

עיסאווי פריג': בחדשות, שישים מיליון שקלים לחטיבת חדשות מאוחדת של הטלוויזיה והרדיו בכל השפות.

עיסאווי פריג': כאן אני רוצה לשים דגש על החדשות בערבית.

עיסאווי פריג': תראה, הרגילו את האוכלוסייה הערבית ב-1968 שהערוץ הראשון מאז הוקם ביולי 1968 הוא ערוץ תעמולתי והוא לא מקבל בכלל אהדה בחברה הערבית וכי הוא ערוץ דחוי.

עיסאווי פריג': ממש כך.

עיסאווי פריג': לאחרונה בערוץ משדרים תקומה, עמוד אש ודברים מהסוג הזה.

<קריאה: בעיקר בעברית.

עיסאווי פריג': בערוץ הערבי.

גלעד ארדן: ב-33.

עיסאווי פריג': אני מדבר על התדמית של הערוץ.

גלעד ארדן: לא אהבו את עמוד האש?

<קריאה: רק את האש.

גלעד ארדן: אני מתלוצץ.

עיסאווי פריג': אחרי חמש שעות.

קארין אלהרר: אתה הרבה יותר חד אחרי כל כך הרבה שעות.

עיסאווי פריג': כבוד השר, אני מציע, אם אתה הולך על שינוי משמעותי, כדי שאזרחי מדינת ישראל הערבים והחברה הערבית תזכור אותך, בוא נשב על זה ונתייחס אליהם כאל ציבור ישראלי שרוצים את השתלבותו וניתן לו מענה אמיתי.

עיסאווי פריג': לא יהיה ערוץ ערבי שישדר סרטים מתורגמים בשפה הערבית.

עיסאווי פריג': לשם כך אני לא רוצה ערוץ ערבי שכל מה שהוא עושה נכון להיום, מסקר ביקורי שרים בישובים הערביים.

עיסאווי פריג': אני רוצה ערוץ ערבי שיבליט את הבעיות של החברה הערבית, את קושי בהשתלבותה, את הבעיות מהן היא סובלת, את המורשת שלה.

עיסאווי פריג': איך עושים את זה?

עיסאווי פריג': עושים את זה בחטיבת החדשות.

עיסאווי פריג': צריך להקים חטיבה בתוך החטיבה שתעסוק בערוץ 33 ולתת מענה לחברה הערבית.

עיסאווי פריג': כאן לא מצוין, זה מעורפל ולא קיים.

עיסאווי פריג': אני מצפה, אם אתה הולך על מהפכה אמיתית, שתכלול את כל אזרחי המדינה כדי להוציא את המיטב שנמצא בחברה הזאת.

עיסאווי פריג': אני אכעיס את היוצרים בקטע הבא של דבריי.

עיסאווי פריג': בחוק אנחנו הגבלנו הפקות מקומיות קנויות בסכום העולה על 15 אחוזים.

עיסאווי פריג': 15 אחוזים, לטעמי זה די גבוה.

עיסאווי פריג': זה המון כסף.

עיסאווי פריג': אם אתה לוקח את המאתיים מיליון שקלים - - -

גלעד ארדן: 180 מיליון.

עיסאווי פריג': 180 מיליון.

עיסאווי פריג': קח עשרה אחוזים שאתה קונה בחוץ לארץ.

עיסאווי פריג': אתה מוסיף לזה גם ארבעים מיליון בערוץ ילדים והסכום הקטן שבערוץ הערבי, עשרים מיליון, אתה יכול להגיע ל-260 בפוטנציה שיכולים ללכת לשוק ההפקות.

עיסאווי פריג': תכפיל את זה ב-15 אחוזים.

עיסאווי פריג': אתה נותן לחברת הפקות ארבעים מיליון שקלים.

עיסאווי פריג': זה סכום גדול.

עיסאווי פריג': אני חושב שה-15 אחוזים זה גבוה מדי.

עיסאווי פריג': אם אנחנו רוצים לתת לשוק ליהנות רוחבית, כולו ייהנה מהכסף שהולך להיות מוזרם אליו, זה אחוז גבוה.

עיסאווי פריג': אני מציע גג עשרה אחוזים.

<לירן עצמור: וגם להגביל את כמות הפעמים שמותר.

<לירן עצמור: כרגע מותר לתת לשש חבות את ה-15 אחוזים.

<לירן עצמור: זאת אומרת, שש חברות יכולות לעבוד בכל המאה אחוזים ואין הגבלה על כמות הפעמים שמותר 15 אחוזים.

עיסאווי פריג': אני חושב שצריך לתת את הדעת על הסוגיה הזאת.

עיסאווי פריג': לגבי ערוץ ילדים.

עיסאווי פריג': אני מבין שערוץ הילדים בעצם יכלול בתוכו את החינוכית.

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: הוא לא יכלול בתוכו.

גלעד ארדן: הוא מחליף אותו.

עיסאווי פריג': בינתיים העובדים של הטלוויזיה החינוכית הם בחוץ.

גלעד ארדן: לא היית בבוקר, אבל התייחסתי.

עיסאווי פריג': שמעתי על הניוד שלהם.

עיסאווי פריג': ארבעים מיליון שקלים בערוץ הילדים, האם יש מקום כאן גם להשליך את מה שעשית על המאתיים מיליון ולתת חמישה אחוזים לסוגה עילית?

עיסאווי פריג': סוגה עילית גם בילדים, חמישים אחוזים.

<קריאה: רעיון מעולה.

עיסאווי פריג': אני שואל אותך.

עיסאווי פריג': כך אני רואה שצריך להיות.

גלעד ארדן: נבדוק את זה.

גלעד ארדן: לא יודע לענות.

עיסאווי פריג': לגבי הערוץ הערבי.

עיסאווי פריג': כבוד השר, עשרים מיליון שקלים.

עיסאווי פריג': אתה שלם עם עצמך שבעשרים מיליון שקלים אתה יכול לפעול?

גלעד ארדן: על זה אני חייב להגיב מיד.

גלעד ארדן: קודם כל, זה רק בהתחלה עשרים מיליון כי ייקח זמן להפיק תכנים.

גלעד ארדן: זה עולה לשלושים מיליון ובשונה מערוץ הילדים, הרעיון הוא שחלק מהתכנים בערוץ כן יהיו תכנים מתורגמים מהערוץ המרכזי, אבל הרבה יותר קטן ממה שכיום, וחלק של עשרים-שלושים מיליון שהוא אך ורק להפקות חיצוניות, כן, זה מה שהמליצה ועדת לנדס.

גלעד ארדן: אני לא בשוק הזה, אבל אומרים לי שזה סכום משמעותי.

עיסאווי פריג': אני רוצה שתשמע גם את דעתם של אנשי תקשורת ערבית כמי שחיים את זה.

עיסאווי פריג': קח עוד זמן.

עיסאווי פריג': יש זמן ותשמע את דעתם.

גלעד ארדן: אין לי בעיה.

גלעד ארדן: אני מוכן לשמוע.

עיסאווי פריג': יש לנו זמן עוד חודש.

גלעד ארדן: שבועיים וחצי.

עיסאווי פריג': נעזור לך להעביר את החוק אבל אנחנו רוצים מוצר, ילד הכי טוב.

עיסאווי פריג': עוד שני דברים אחרונים.

עיסאווי פריג': כבוד השר, התרגום בערבית, אני מבקש שיקבל ביטוי בחוק על אחוז התכניות המתורגמות.

עיסאווי פריג': לא שמונים אחוזים או שבעים אחוזים מהערוץ יהיה תרגום.

עיסאווי פריג': אני רוצה לשמוע את דעתך ודעת אנשי המקצוע כמה זמן לוקח להכין תכנית דרמה.

עיסאווי פריג': בדקתי, מינימום שנתיים.

עיסאווי פריג': לכתוב תסריט, למצוא שחקנים, להפיק – שנתיים.

עיסאווי פריג': אנחנו עכשיו דנים בתקציב 2015 ונותנים ליוצרים מאתיים מיליון שקלים כשבעצם עד שיתחילו להכין את הדרמה, יעברו עוד שנתיים.

עיסאווי פריג': אז מה נעשה עם הכסף הזה?

גלעד ארדן: נתת לאוצר עכשיו סיבה לא להוסיף מה שרציתי להוסיף.

גלעד ארדן: בהוראות המעבר, בין הגוף הקיים לגוף החדש, יש הוראת מעבר שקובעת שבין הגוף החדש שמקימים לבין הגוף הקיים – הרי הגוף הקיים הוציא כבר כסף, חלק שולם בחלקו, חלק הוא עוד חייב למפיקים חיצוניים – ותצטרך להיות כאן איזושהי העברת מקל כדי שהגוף החדש גם ישלם לגוף הקיים על הפקות שהוא ירצה ויצטרך בשנה הראשונה כדי למלא את המסך.

גלעד ארדן: יש הצדקה לכסף הזה.

עיסאווי פריג': יש לזה תכנית עסקית?

גלעד ארדן: אלה דברים שנבדקים עכשיו.

עיסאווי פריג': אנחנו עוד נמשיך להתייחס לזה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: בשלב הזה אני מבקשת לסיים את הדיון.

קארין אלהרר: אני רוצה להבהיר שהדיון בסעיפים 67 ו-68 לא הסתיים ואנחנו נחזור לדון בהם.

קארין אלהרר: הדיון הבא יתקיים ביום שני בשעה 11:15 באולם ועדת העלייה והקליטה.

קארין אלהרר: אני מבקשת להבהיר, במיוחד לחברי הכנסת, שנשלח נוסח מתוקן עד סעיף 28 מטעם משרד התקשורת.

קארין אלהרר: ההצבעה תתקיים ביום שלישי בתחילת הדיון.

עיסאווי פריג': את ההסתייגויות אפשר להגיש עד סעיף 28.

קארין אלהרר: כן.

קארין אלהרר: עד סעיף 28.

קארין אלהרר: אני מזכירה שההצבעה תתקיים רק במעמד חברי הכנסת.

<קריאה: על כל הסעיפים?

קארין אלהרר: על כל הסעיפים.

קארין אלהרר: תודה רבה.