הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 19, פרוטוקול מספר 77, 2014-07-07 12:30

עדי קול: צהריים טובים, אני שמחה לפתוח את הישיבה של הוועדה המיוחדת לפניות הציבור.

עדי קול: כל ישיבה אני פותחת ומציגה את הועדה.

עדי קול: הוועדה לפניות הציבור היא ועדה ככל הוועדות בכנסת.

עדי קול: היא פחות מוכרת ופחות ידועה, אבל היא קטנה ונשכנית, אתם תראו מיד.

עדי קול: זו ועדה שיש לה באמת את אותן זכויות כמו לוועדת העבודה, רווחה ובריאות, חוקה, חוק ומשפט, אנחנו יכולים לזמן גופים וארגונים.

עדי קול: הוועדה מטפלת בפניות שמגיעות בעיקר מאזרחים או מאדם אחד, קבוצה או ארגונים – אנחנו מטפלים עד שאנחנו מגיעים לפתרון שהוא לשביעות רצוננו.

עדי קול: אומר, יכול להיות שזה לא יהיה דיון אחד אלא יותר.

עדי קול: אני רוצה לפתוח ולומר שאני מרגישה זלזול בוועדה, גם התשובות שקיבלנו הן תשובות של קבצים מחוברים, של מיילים לאזכורים.

עדי קול: שאלנו שאלות וקיבלנו, בעיניי, תשובות לא מדויקות וגם העובדה שמשרד הכלכלה הבטיח נציגה מאגף המעונות והנציגה הזאת לא נמצאת.

עדי קול: אני רוצה לומר לפרוטוקול, אני חושבת שזה זלזול בוועדה ובטח שהודעה כזאת ברגע האחרון לא מקובלת.

עדי קול: אם היו מודיעים לנו מראש היינו דוחים את הועדה ומתאמים אותה למועד אחר.

עדי קול: אני חושבת שהכתובת היא אתם כי בסופו של דבר התפקיד של חברי הכנסת או של הכנסת בכלל הוא לפקח על רשויות הממשלה, ואתם רשויות הממשלה.

עדי קול: זאת אומרת, שאנחנו צריכים לפקח עליכם ואתם צריכים להתייצב כאן.

עדי קול: אם אני לא אקבל תשובות לשביעות רצוני אני אקיים דיון נוסף עד שהיא תגיע.

עדי קול: אנחנו נפנה לשר בעניין הזה.

עדי קול: מטבעה של הוועדה לפתוח עם נציג הפונים, אנחנו נותנים את רשות הדיבור לפונים.

עדי קול: היום יש לנו הרבה פונים ואנחנו ניתן להם את הכבוד הראוי.

עדי קול: כל מי שירצה לדבר יוכל לדבר.

עדי קול: אני רק אציג את הפניות שהגיעו אלינו, והגיעו עשרות פניות ולא רק על הנושא הספציפי, אלו בכלל פניות בעניין הקבלה למעונות.

עדי קול: מאתמול בערב נוספו עוד פניות, עוד רעיונות ועוד שאלות.

עדי קול: הנושא המרכזי שלשמו התכנסו היום, הפנייה הראשונה: קבלה שלא על פי הקריטריונים.

עדי קול: אני יודעת שהשאלה נשאלה, האם מקבלים ילדים שלא על פי קריטריונים ונענו שלא.

עדי קול: אני רוצה לחדד את השאלה ולהגיד, אני יודעת שיש קריטריון של 10% קבלה שלא על פי הקריטריונים וזה על פי שיקול דעת של המוסד.

עדי קול: אני חושבת שיש כאן בעיה.

עדי קול: אני לא היחידה שחושבת את זה.

עדי קול: אני רוצה להקריא לכם מתוך דוח מבקר המדינה שכתב: "בכל מעון שבו מספר הנרשמים גבוה מהתפוסה המאושרת למעון תתכנס ועדת קבלה בהשתתפות משקיף מהאגף.

עדי קול: תפקיד הוועדה לקבוע מי מהנרשמים יתקבל למעון על פי סדר קדימויות שייתן עדיפות להורים שמצבם החברתי כלכלי קשה" – זאת המטרה של המעונות, זאת המטרה שלשמה הם פה.

עדי קול: "ברם, בדיקת המסמכים של ועדות הקבלה שנערכו בשנים 2009 ו-2010, העלתה עשרות מקרים שבהם הוועדות קיבלו פעוטות שלא לפי סדר קדימויות ראוי.

עדי קול: העדפת פעוטות בניגוד להוראות פוגעת בזכויות ההורים שילדיהם נדחו והיא בגדר הפלייה פסולה ופגיעה באמונו של ציבור ההורים בשירות הציבורי ונציגיו.

עדי קול: ראוי שהאגף באמצעות נציגיו בוועדות הקבלה ימנע מהוועדות לעשות זאת מלכתחילה.

עדי קול: וכשנתקבלו ההחלטות היה על מנהלת האגף לפעול בנחישות לבטלן בטרם יושמו, אך פעולות אלה לא נעשו".

עדי קול: דוח מבקר המדינה מאשים ישירות את משרד הכלכלה על כך שהוא לא עשה פיקוח ראוי.

עדי קול: אני רואה שמאז שהוא נכתב, הדוח הוא משנת 2010, הדברים לא השתנו.

עדי קול: לא השתנו כי מגיעות פניות מהשטח.

עדי קול: הן מגיעות לא רק על הקבלה של ה-10% האלה.

עדי קול: אני חושבת שזה השינוי הגדול שמדובר על 10%, אבל לא שינו מעבר לזה.

עדי קול: בנוסף הגיעו פניות נוספות, אני אציג אותם אם הם לא יעלו מהפונים.

עדי קול: אלו הן פניות על קריטריונים בעיתיים שיוצרים הפלייה כנגד האוכלוסייה שזקוקה יותר מכל למעונות האלה.

עדי קול: אני רוצה לקבל תשובות ממשרד הכלכלה, לכן היה חשוב לי מאוד שמנהלת האגף תהייה וגם חשוב לי שתתייצבו לדיונים שאנחנו מקיימים ותתנו לנו את התשובות.

עדי קול: כמו כל דיון נפתח עם הפונים הראשונים.

עדי קול: ענת בבקשה.

<ענת בן יעקב: שלום.

<ענת בן יעקב: תודה שהזמנתם אותי, אני ענת בן יעקב.

<ענת בן יעקב: אני בת 40, חיה בזוגיות בתל אביב, אימא לשניים בגילאי מעונות.

<ענת בן יעקב: מסורבת שנה רביעית ממעונות ויצ"ו ונעמ"ת במרכז תל אביב.

<ענת בן יעקב: מסתבר שבכל שנה נכנסים למעונות ילדי חד-הוריות או משפחות עם הכנסה מאוד נמוכה.

<ענת בן יעקב: תהליך ההרשמה למעונות הוא כזה שמאפשר רישום כוזב והצגת מסמכים לא אמיתיים.

<ענת בן יעקב: מאוד קל להציג מצב משפחתי של חד-הוריות, מאוד קל להציג מצב משפחתי של עצמאיות שמרווחיות מעט.

<ענת בן יעקב: בפועל, המתקבלים למעונות הם אנשים שברובם הם משפחות שבהם שני בני זוג, בין אם הם חד מיניים או דו-מיניים, גרים ביחד באותו הבית.

<ענת בן יעקב: ברוב המקרים המצב הכלכלי של הפונים והמתקבלים הוא נפלא.

<ענת בן יעקב: המכוניות, מי שמסתובב ברחובות וגר במרכז תל אביב יודע טוב מאוד מי מתקבל למעונות ומיהן המשפחות האלה.

<ענת בן יעקב: התהליך שבו משרד הכלכלה, עיריית תל אביב לא אוכפות ולא בודקות בסך הכול את תהליך ההרשמה מאפשר רישום כוזב.

<ענת בן יעקב: הוא יוצר מצב שבו בכיתה של מעון של נעמ"ת בתל אביב יש 22 ילדים שהם ילדי חד-הוריות.

<ענת בן יעקב: אני לא חושבת שזה היחס של החד-הוריות בכלל האוכלוסייה ובטוח לא ביחס לחד-הוריות בתל אביב.

<ענת בן יעקב: בשביל זה אני פה, אני חושבת שזה חייב להיפתר ודחוף.

<עילם טייכר: אני הורה לילדה בת שנה וחצי.

<עילם טייכר: אני ואשתי גרים בתל אביב.

<עילם טייכר: אני מבקש להודות לך מאוד שכינסתם את הוועדה בנושא הזה.

<עילם טייכר: אני מודה לכל הנציגים והנציגות שהגיעו.

<עילם טייכר: חבל לי מאוד שעיריית תל אביב לא שלחה את האנשים שבאמת מטפלים בנושא הזה.

<דניאלה שחר: אני נציגה כאן.

<עילם טייכר: דווקא אותך אני מכיר באופן אישי ואני יכול לומר רק דברים טובים על מה שאתה עושה.

<עילם טייכר: חבל לי מאוד שהתקבלו החלטות בעיריית תל אביב, גם אני פניתי אליהם והצעתי להם להגיע לדיון והם לא הגיעו.

<עילם טייכר: אני מתנצל שאני קצת מתרגש, לכן אני מקריא מהדף.

<עילם טייכר: באתי להזכיר לנבחרי ועובדי הציבור שנמצאים כאן, בעצם נכשלתם בעבודת הפיקוח על הקבלה לגני הילדים המסובסדים.

<עילם טייכר: אני באתי בתקווה שאצליח לגרום לכם לפעול יותר כי עד עכשיו לא עשיתם די.

<עילם טייכר: מזה שנים אנחנו שומעים סיפורים ורואים כתבות על כך שרשתות הגנים המסובסדים: ויצ"ו, נעמ"ת ואמונה הם למעשה גנים למקורבים ולפרוטקציונרים, בעיקר במרכזי הערים הגדולות כי בהם יש מצוקה ומחסור בגני הילדים.

<עילם טייכר: בשנת 2008 קבע דוח של משרד התמ"ת (התעשייה, המסחר והתעסוקה), היום זה משרד הכלכלה, כי השמועה הזאת היא בעצם סוד גלוי ולמעשה אין פיקוח אמיתי על וועדות הקבלה של הרשתות המסובסדות.

<עילם טייכר: כמו שאמרה חברת הכנסת, בשנת 2011 קבע גם מבקר המדינה שזה הפך לשיטה מעוותת, הוא קרא למדינה לעשות לשנות במהירות את המצב.

<עילם טייכר: אם יהיה לי זמן אחר כך אוכל להביא לכם הרבה דוגמאות שאספנו בשבועיים האחרונים על איך בעצם, לא האנשים עובדים על ויצ"ו, נעמ"ת ואמונה, אלא איך בעצם עובדים עלינו הציבור, וסליחה על הביטוי.

<עילם טייכר: פעם אחת אתם מסירים את האחריות, כל מי שאני פניתי אליו מסיר את האחריות, הממשלה והעיריות, מילדים מתחת לגיל 3.

<עילם טייכר: שולחים אותנו לגנים עצמאיים פרטיים.

<עילם טייכר: פעם שנייה, אתם משתמשים בכספי המיסים שלנו כדי לממן רשתות גנים שמשרתות יותר ויותר, אני אומר את זה שוב כי אני יודע את זה בעיקר על תל אביב וגוש דן כי אלו המקרים שאני בדקתי, יותר ויותר הם משרתים את המחוברים ואת המקושרים אפילו שהם לא האוכלוסייה הזקוקה לגנים הללו.

<עילם טייכר: אני לא באתי כדי לבקש מכם לפעול, כי ההתנהלות בעשר השנים האחרונות מראה שאתם לא מסוגלים לזה.

<עילם טייכר: אני אומר את זה בכאב גדול וכמעט מייאוש.

<עילם טייכר: בשבועות האחרונים למדתי את הנושא, גיליתי שעסקתם בו ללא הרף בעשור האחרון.

<עילם טייכר: דוחות ביקורת פנים, דוחות מבקר המדינה, מסמך מדיניות של בנק ישראל, ועדות, ניסיונות חקיקה שהתחילו עוד בכנסת הקודמת, דיונים בכנסת הנוכחית, אבל השיטה המעוותת שלכם ממשיכה בשלה.

<עילם טייכר: מעמד הביניים ממשיך להיות שק החבטות שלה.

<עילם טייכר: זה נראה כאילו יש אנשים שלא רוצים או לא יכולים לתקן את השיטה הזאת.

<עילם טייכר: באתי לכאן כדי להתריע בפניכם כי נראה שגם את הבושה איבדנו.

<עילם טייכר: אני רוצה לספר לכבוד יושבת ראש הוועדה, בחודש שעבר רשת ויצ"ו שלחה לכל כתבי הבידור סרטון שיווקי שמתגאה בילדי המקורבים הלומדים בגנים שלה.

<עילם טייכר: ויצ"ו החליטה כנראה לוותר על מטרתה, כמו שמופיעה באתר האינטרנט שלה, להעניק לפעוטות, ילדים, בני נוער וקשישים שוויון הזדמנויות למען צמצום פערים בחברה הישראלית.

<עילם טייכר: ויצ"ו כנראה הבינה, כמו שאר הרשתות, שאין כבר מה להסתיר ואין מה להתבייש ומה שהיה הוא שיהיה, לא משנה כמה תעסקו בנושא הזה.

<עילם טייכר: לכן גם אין בעיה לספר בתקשורת, אני מביא ציטוט של ויצו על ילדי הסלבס שנמצאים בגנים שלה.

<עילם טייכר: הגדיל לעשות ביום שישי האחרון סגן ראש עיר, עיר גדולה, שהתראיין באופן אנונימי לעיתון הארץ והזיל דמעות תנין על כך שהפוליטיקאים נאלצים להתחנף לעובדי העירייה, שאם לא כן, לא יוכלו לדאוג למקום בגן הילדים לתומכיהם הפוליטיים.

<עילם טייכר: באמת נשבר לי הלב ממר סגן עיר אלמוני וחבריו, אבל לא בגלל שעובדי העירייה מקשים עליך לשבץ ילדים של חברים בגנים ציבוריים, אלא בגלל העוול שאתם גורמים לאנשים העובדים של המדינה הזאת ולתושבים שלכם.

<עילם טייכר: אני פונה לנציגי משרדי הממשלה ומתריע בפניכם שהמשך המצב הקיים הוא עוול.

<עילם טייכר: אתם צריכים לפעול מידית, לעדכן את הקריטריונים ולעדכן את תהליך הקבלה לגנים המסובסדים.

<עילם טייכר: זה נושא שכבר דנתם בו רבות בכנסת הקודמת ובכנסת הנוכחית.

<עילם טייכר: עליכם לאמץ את החלטת הממשלה משנת 2007 בדבר מימון ואוצ'רים להורים לפי קריטריונים אובייקטיביים ולא לפי ועדות חשאיות, לקדם את תהליך החקיקה בנושא "חוק הפיקוח על הגנים" שנמשך כבר שנים ומשום מה נעצר בכנסת הזאת.

<עילם טייכר: עליכם לפקח על תהליכי הקבלה וליזום הליכים פליליים, כמו שהבטחתם בוועדת הכנסת לפני שנה, נגד אלה שהשתמשו בכספי הציבור בניגוד לחוק וכפי שמבקש מכם מבקר המדינה.

<עילם טייכר: עליכם להתחיל ולקדם בניית מעונות נוספים, דבר שכמעט ולא נעשה במרכזי הערים למרות שיש לכך תקציב.

<עילם טייכר: המחסור בגנים הוא שורש כל הרע בעיניי.

<עילם טייכר: אינני יודע מי מכם צריך לתת את הדין על המצב הקיים, מי מכם צריך להיות האמיץ שיגיע למסקנה שהתמיכות הכספיים ברשתות הגנים מנוגדות לעקרונות התמיכה בעמותות וסדרי מינהל תקין.

<עילם טייכר: אני כאן כדי להזכיר לכם שאתם בעצמכם הגעתם למסקנה שהקבלה לעמותות הגנים לא פועלת כראוי.

<עילם טייכר: אני פונה לנציגת הרשות המקומית, שוב אני מכיר אותך באופן אישי וחבל לי שדווקא אותך, הגנים המפוקחים בעיריית תל אביב שהם נקודת האור בכול הסיפור הזה, דווקא אותך שלחו.

<עילם טייכר: אני פונה לרשויות המקומיות להפסיק לתמוך בכסף ובמשאבים בגנים אלה.

<עילם טייכר: אל תגידו שלא ידעתם כפי שאמר לי נבחר ציבור בעיר שאני גר, הוא לא ידע שהעירייה שלנו מממנת בכספים של עמותות ובמבנים את הרשתות האלה.

<עילם טייכר: העוול הזה שמתרחש מול עיניכם הפקוחות ואינכם עושים דבר כדי להפסיק אותו.

<עילם טייכר: זה עלול לחזור אליכם כמו בומרנג.

<עילם טייכר: אם לא תגרמו מידית לשינוי המצב הקיים, אם תמשיכו לתמוך בעמותות שפועלות ללא שקיפות וללא אובייקטיביות, אם לא תעצרו את העברת המשאבים מהרשויות המקומיות לרשתות הגנים המסובסדים, תחשפו את העיריות ואת משרדי הממשלה לעתירות מנהליות, לתביעה ייצוגית בגין הפלייה מצד הורים שימאס להם המשך המימון הציבורי של גני המקורבים.

<עילם טייכר: לצערי, כותרת דיון הוא 'הפלייה בלתי הוגנת למעונות היום'.

<עילם טייכר: אך מאחר ומדובר בעובדות שקבעו הממשלה והכנסת, לא מדובר רק בטענות של הורים, אשמח מאוד שהמשך הדיון יתמקד בנושאים אלה כדי להפסיק ההפליה זאת.

<עילם טייכר: אבקש מכם לא לעמוד מנגד כי עוולת מחדל היא כעוולה במעשה.

<עילם טייכר: תודה

עדי קול: תודה לך.

עדי קול: נגה בבקשה.

<נגה קלינגר: אני כמעט בת 37 עוד, אימא לשניים, אחד פה.

<נגה קלינגר: אני הייתי מיוזמות 'מחאת העגלות' לפני שלוש שנים.

<נגה קלינגר: אני חושבת שהסיבה העיקרית לדיון כאן והסיבה שהנושא הזה עולה לדיון, פשוט מאוד משום שאין מספיק מעונות.

<נגה קלינגר: אני אבקש להקריא משהו שכתבתי כדי להעביר את הדברים הכי הכי ברור.

<נגה קלינגר: לטענתי, הדרישה להפסקת המימון היא מקרה קלאסי של הפרד ומשול.

<נגה קלינגר: יש לנו פה מצב ברור שהמחוקק לא לוקח אחריות לילדים מגילאי לידה עד גיל 3.

<נגה קלינגר: אין עיני צרה בהורה זה או אחר שילדו מתקבל היום למעונות: ויצ"ו, נעמ"ת ואמונה.

<נגה קלינגר: עצם העובדה שהנושא הזה מעורר סערה כזאת חריפה רק מדגישה את הבעיה האמיתית והיא, אין מספיק מעונות.

<נגה קלינגר: היום רק אחד מתוך ארבעה ילדים מתקבל למעונות הציבוריים.

<נגה קלינגר: אלו הסטטיסטיקות הידועות.

<נגה קלינגר: לפני שלוש שנים יצאנו לרחובות בדרישה לחינוך חינם מגיל לידה.

<נגה קלינגר: בעקבות צעדות הקיץ ירד גיל המימון הציבורי מגיל 5 לגיל 3.

<נגה קלינגר: אנחנו עדיין טוענים שילד לא נולד בגיל 3.

<נגה קלינגר: בעקבות ועדת טרכטנברג הוקצו מיליארד שקלים להקמת מעונות.

<נגה קלינגר: מיליארד השקלים האלה נמצאים תקועים במסדרונות הבירוקרטיה בין משרד הכלכלה לבין הרשויות המקומיות ולבין ארגוני הנשים.

<נגה קלינגר: כלומר, בסופו של דבר בתוך המשולש הזה תקוע כסף קיים שכבר צבוע בצבע מסוים להקמת מעונות – והמעונות עדיין לא נבנים.

<נגה קלינגר: <קריאה:> לא אצל ארגוני הנשים.

<נגה קלינגר: בתוך המשולש הזה.

<נגה קלינגר: אמרתי 'בתוך המשולש של הבירוקרטיה'.

<נגה קלינגר: <קריאה:> את צודקת, תקוע, אבל לא אצלנו.

<נגה קלינגר: תני לי לסיים את דבריי.

<נגה קלינגר: הגיע הזמן שהמחוקק, אני חושבת שהוא זה שבסופו של דבר אליו אנחנו צריכים לפנות.

<נגה קלינגר: שהמחוקק ייקח אחריות על אזרחי ישראל מגיל לידה ויבטיח שלכל ילד שנולד בישראל, כל ילד ולא משנה מי.

<נגה קלינגר: בעיניי כל נושא הקריטריונים הוא הבעייתי, לא צריכים להיות קריטריונים.

<נגה קלינגר: לכל ילד שנולד במדינת ישראל צריך להיות לו מקום במעון ציבורי מפוקח, איכותי ומסובסד, זו לא שאלה של תקציב כי כסף קיים.

<נגה קלינגר: זאת שאלה של לקיחת אחריות וסדר עדיפויות.

עדי קול: גם המיליארד הזה לא יהיה.

עדי קול: זה עניין של תקציב.

<נגה קלינגר: אני רוצה לסיים ולהוסיף, גם בדוח אלאלוף הוזכר בפירוש, יש שורה כזאת, "מעונות מסובסדים מגיל לידה ישנו מהותית את מצב העוני בישראל".

<נגה קלינגר: חינוך איכותי ומסובסד לכולם מגיל לידה יאפשר שוויון הזדמנויות אמיתי, יפנה הכנסה פנויה לכל משפחה בישראל ויהיה אפקטיבי יותר מכל קצבה.

<נגה קלינגר: אני כן רוצה לפנות לחבריי ההורים שנמצאים פה, נותנים לנו להתווכח על הפירורים.

<נגה קלינגר: זאת הבעיה העיקרית.

<נגה קלינגר: אנחנו לא רוצים להתווכח על הפירורים, אנחנו רוצים שלכל ילד יהיה מעון כי זה מגיע לו מעצם העובדה שהוא אזרח ישראל.

<נגה קלינגר: תודה.

<זוהר פורמן: תודה שהזמנתם אותי, ברגע האחרון הגעתי.

<זוהר פורמן: אני אימא בת 40, אני אם חד-הורית לרועי בן 11.5 חודש.

<זוהר פורמן: אני עובדת במשרה מלאה פלוס במפעל ישראלי יצרני.

<זוהר פורמן: שירתי 4 שנים בצבא, אני מתנדבת הרבה שנים ב"נערים ונערות בזנות" בתל אביב ובארגון לתת.

<זוהר פורמן: ניסתי להתקבל לשני גני נעמ"ת ואחד ויצ"ו באזור מגוריי בתל אביב.

<זוהר פורמן: מצחיק, בדיוק שלשום קיבלתי מכתב בו כתוב 'מר זוהר פורמן', בטוח בדקו את זה מאוד מאוד יסודי, אבל לא נעלבתי כי גם בחו"ל קוראים לי כך וזה בסדר.

<זוהר פורמן: אני פונה כי התשובות שקיבלתי עד לרגע זה, הן תשובות כמו: אולי יש בעיה בטפסים, ואיך יכול להיות שלא התקבלת.

<זוהר פורמן: כשבאתי להירשם כל ה גנים אמרו לי 'את מתקבלת ללא בעיה, המשכורת שלך היא כזאת, אבל עדיין יש כאלה שמתקבלים לכאן עם משכורות הרבה יותר גבוהות משלך ואת חד-הורית, את אפילו לא צריכה להירשם ליותר מגן אחד, את מתקבלת כאן אוטומטית'.

<זוהר פורמן: כשאני באה עכשיו אומרים לי 'את בכלל לא ברשימות, אולי הייתה בעיה, אולי לא רשמנו את ההערה מהוועדה'.

<זוהר פורמן: אגב, עד רגע זה לא קיבלתי, זאת השקיפות שאני מחפשת.

<זוהר פורמן: לקריטריונים אני לא נכנסת.

<זוהר פורמן: יש קריטריונים וצריך לעמוד בהם.

<זוהר פורמן: בתוך עמי אני חייה ואני יודעת מי בדיוק מתקבל, לפחות לשני גנים מתוך השלושה האלה.

<זוהר פורמן: אין לי בעיה עם שום אוכלוסיה, לא חד-מיניים ולא עם אנשים שחיים בזוגיות שלא התחתנו ומצהירים הצהרות כוזבות, שקריות, לא אומרים באמת כמה אנשים גרים באותו הבית – אתם לא בודקים את זה.

<זוהר פורמן: דווקא ויצ"ו, כשבאתי להירשם הם אמרו לי 'אנחנו אחרת מנעמ"ת, אנחנו בודקים בחשבון המים את מספר הנפשות ונוכל לראות אם את גרה לבד עם הבן שלך ושעשית אותו לבדך'.

<זוהר פורמן: אני באה לפה לא רק מהעניין של מסובסד, באמת זה מסובסד וזה מבוקר, זה דבר מאוד מאוד חשוב.

<זוהר פורמן: אני באה בגלל שעות העבודה שלי, אני עובדת הרבה מאוד שעות.

<זוהר פורמן: אני לא יכולה לממן גם גן פרטי וגם שמרטפית וגם לעבוד במשרה מלאה בתפקיד שאני עושה.

<זוהר פורמן: אני חיכיתי לגיל 40 כדי שיהיה לי מספיק כסף שאוכל לממן אותו ולתת לו את מה שאני צריכה.

<זוהר פורמן: מדינת ישראל צריכה לתת לי את הגן הזה כי אני עומדת בקריטריונים, אני בתוך הקריטריונים – כולם אמרו את זה, כל מי שהצלחתי להגיע אליו ולדבר איתו, יש אנשים שניסיתי ולא רצו לדבר איתי.

<זוהר פורמן: זאת השקיפות שאני רוצה.

<זוהר פורמן: שקיפות ראשית למה לא.

<זוהר פורמן: שנית, למה אנשים, שכנים שלי שאומרים לי 'הצהרנו על משכורת אחת, יש לנו עוד שלוש ולא הצהרנו עליה.

<זוהר פורמן: אני עובדת סוציאלית והם ראו.

<זוהר פורמן: זה שאני עובדת בעוד 4 עבודות ומרוויחה בסוף יותר ממך, את זה אף אחד לא יודע.

<זוהר פורמן: זה שאני מצהירה שאני רווקה כי לא כתוב בתעודת זהות, את זה אף אחד לא יודע'.

<זוהר פורמן: אני מחר יכולה לפתוח עסק ואני יכולה להראות לכם שחצי שנה אין לי הכנסה – גם אני יכולה לעשות את זה, אין בעיה לעשות את זה.

<זוהר פורמן: אבל אני נתתי לכם את כל הרשימות שלי, את כל הדברים שלי, אני לא מסתירה שום דבר.

<זוהר פורמן: אני חושבת שהשקיפות הזאת היא דבר מאוד מאוד חשוב שלא נעשה.

<זוהר פורמן: תודה רבה.

<א': תודה.

<א': אני מבקשת לומר כמה דברים.

<א': ביקשתי מהיושבת ראש עדי לומר את זה בצורה אנונימית מסיבות כאלה ואחרות.

<א': במקצועי אני עורכת דין וגם מנהלת קבוצת פייסבוק מאוד גדולה של הורים בתל אביב.

<א': מהמקום הזה באמת נפגשתי עם עילם ועם הדברים שהוא העלה.

<א': אני חייבת לומר שהם קצה הקרחון.

<א': כלומר, את הדברים האלה אני רואה בשנה האחרונה בטח בקבוצה שמונה אלפי הורים שמתבשלים באופן שוטף וצפים כל הזמן.

<א': מבחינתי נקודת אולי המפנה הייתה אובדן הבושה.

<א': הייתה כתבה טלוויזיונית, לא ננקוב בשמה, זו בחורה מוכרת מאוד, ידוענית שלכל הדעות היא חד-הורית, לכל הדעות ברור שההכנסה שלה רחוקה מלהיות קשורה לקריטריונים של ויצ"ו ונעמ"ת.

<א': הייתה כתבה מאוד נרחבת בנושא על כך שהיא באה להקריא סיפור לבת שלה בגן ויצ"ו והתגאו בזה וכן הלאה.

<א': אני חייבת לומר שברמה האישית אני מכירה לפחות שני מקרים שנכנסו למעונות של ויצ"ו, חד-משמעית, באמצעות קשרים עם ההנהלה הבכירה של ויצ"ו, חד-משמעית ובלי שום כחל וסרק.

<א': כך נאמר להם שצריך, ככה הם עשו, כך הם התקבלו – זה לא מפי שמועה אלא ממישהו שסיפר לי – כך הם נכנסו למערכת.

<א': אני עוברת יום-יום ליד מעון מסוים של ויצ"ו ברחוב ויצמן ואני רואה את רכבי היוקרה, ג'יפים, כל אחד מגיע עם הילדים שלו לגן.

<א': אין לי ספק שהם לא אנשים.

<א': כמו הבחורה שדיברה כאן, לה באמת קשה להתנהל אם היא לא מכניסה את הילד למעון מסובסד.

<א': אלו האנשים ככל הנראה.

<א': כמו שנגה דיברה, בגלל שיש בעיה כללית בשוק הזה, בגלל שהגנים מ-0 עד 3 לא מפוקחים ושאנשים רוצים את הטוב ביותר לילדיהם.

<א': יש גנים מסוימים, אולי לא כולם, של ויצ"ו ונעמ"ת שנחשבים לטובים ביותר, לפחות ממה שאני מכירה בתל אביב, ואנשים רוצים, נלחמים כדי להיכנס לשם.

<א': ההורים רוצים גן מפוקח, הם רוצים גן שנמצא על שטח אדיר.

<א': בחיים לא תמצאו גן פרטי על שטחים עצומים כמו הגנים של ויצ"ו ונעמ"ת.

<א': בתים פרטיים, וילות ששרועים על שטח אדיר, שטח עצום בגודלו עם מרחב אין סופי, בחיים לא תמצאו גנים פרטיים כאלה.

<א': הגנים הפרטיים בתל אביב ממה שאני מכירה, אני מכירה מאות וזה עדיין כלום, הם בכלובים קטנים כאלה בתוך דירה קטנה.

<א': כך מתנהלים ילדים בגילאי 0 עד 3 ומשלמים על זה 4,000 שקל.

<א': אלו הסכומים.

<א': אנשים מגיעים לויצ"ו ונעמ"ת כי הם רוצים איכות חיים לילדים.

<א': נוצר מצב שהגנים הבודדים שקיימים במדינה האלה, גנים שאמורים לספק מענה לאימהות חד-הוריות, לאימהות עובדות שהן חד-הוריות, באמת אין להן שום דרך אחרת, לפחות לפי החזון של ארגוני הנשים, לצאת לעבודה.

<א': זאת מטרה סופר פמיניסטית כלל חברתית חשובה.

<א': כלומר, אותם אנשים שקשורים בטבור למטרת הארגונים האלה באמת נזרקים היום, בלי לעדן את זה, לכלבים.

<א': הם לא יכולים לצאת לעבודה, באמת לא יכולים.

<א': עוד מעט שרונה תדבר על זה.

<א': הבחירה שלהם היא או להישאר בבית או לכתת את רגליהם בגנים הפרטיים שהם בלתי נסבלים.

<א': זה משפיע על כל השוק.

<א': אני רוצה לחדד ולהגיד, זו לא רק אחריות של המדינה, זו אחריות של כל רשות שחוברת למעונות האלה ותומכת בהם פיננסית.

<א': לא יכול להיות שעיריית תל אביב, לצורך העניין, תתמוך פיננסית במענקים כאלה ואחרים ובשטחים ציבוריים אדירים שהיא נותנת למקומות האלה ושהמקומות האלה יהיו רק ליחיד סגולה.

<א': אני או אנשים כמוני שפעילים כדי לקדם דברים אחרים שקשורים לגנים הפרטיים בעיר, יש מחסור אדיר בגנים, אין גנים פרטיים, אין שטחים, אין שום יכולת לקחת אחריות ואז התשובה היא תמיד 'אין כסף, אין שטחים, אין זה'.

<א': הנה, איפה הכסף נמצא?

<א': הנה איפה השטחים נמצאים?

<א': אתם לא יכולים לחלק את זה רק ליחידי סגולה.

<א': חלקתם את זה למקומות האלה, תדאגו שזה יגיע למי שזה אמור להגיע אליו, תדאגו שזה יגיע לאנשים שבאמת אין להם שום אלטרנטיבה, באמת לאנשים האלה הדברים האלה קיימים.

<א': אז שאף אחד לא יפצה את פיו כי באמת כולנו נאבקים, כל מעמד הביניים בצורה כזאת או אחרת.

<א': זה לעג לרש להגיד מצד אחד אין שום אפשרות לסייע לגנים הפרטיים – זו מצוקה אדירה היום בתל אביב – ומצד שני ללכת ולתמוך כמו מתן בסתר בארגונים שעושים מה שרוצים.

<א': אני לא רוצה להרחיב את היריעה ולהגיד כי זה באמת ברמה שכולם יודעים, אבל כשאין מסמך אני לא רוצה להרחיב.

<א': זה הרבה מעבר לידוענים או לאנשים שקרובים לאנשי ויצ"ו, זה גם כל מיני סוגים שמקורבים לכל מיני רמות של פוליטיקה.

<א': אני חייבת להגיד, לדעתי באופן אישי, זה מבייש כשאתה רואה מישהי כמו זאת ששואלת בקבוצת פייסבוק, '

<א': מישהו מכיר את המעון של ויצ"ו בויצמן או את מעון של נעמ"ת בחוני המעגל, מישהו יכול לומר לי אם הם טובים'.

<א': אז נפתח שרשור כזה של מאות עונים, 'הצחקת אותי, נראה אותך מנסה להיכנס לשם, אין לך סיכוי, זה רק פרוטקציה, אין שום מצב שאת נכנסת אלא אם את מכירה מישהי בהנהלה הבכירה, אם בעלך לא מקושר חבל על הזמן'.

<א': זה המצב.

<א': זה פשוט עצוב.

<א': לכן אני חושבת שזו לא בעיה שקשורה רק לחוסר במעונות.

<א': זה פרופר שחיתות, זו התנהלות מנהלית לא סבירה ולא ראויה.

<א': ברגע שמבקר המדינה בדק ומצא, זה כבר לא טענות, זו לא השערה.

<א': כעת אני רוצה לעבור לדבר התכליתי כי אני באמת חושבת שיש כאן המון רצון להגיע לפתרון ולא רק להוציא קיטור.

<א': לי אישית זה נורא חשוב.

<א': אני חושבת שצריך למקד את המאמצים גם בקריטריונים לקבלה שיהיו הרבה יותר מפורטים.

<א': זה לא כל כך מובן.

<א': ראיתי כבר שהיה דיון קודם שדיבר על שיתוף פעולה עם המוסד לביטוח לאומי שמנהל מעקבים אחרי אנשים כדי לראות אם הם חד-הוריים או ידועים בציבור או כל דבר אחר.

<א': זה לא כל כך נורא לשתף פעולה בין הגורמים האלה.

<א': אפשר לבדוק תעודת זהות, חשבון מים, שמעתי כאן גיחוך כשאמרו את זה, אפשר לבדוק אלף ואחד מסמכים שמעידים קצת יותר, שמרתיעים טיפה, שמקשים את התהליך.

<א': הרי על תצהיר עם חתימת עורך דין, אנחנו יודעים שהיום משלמים 40 שקל וממציאים תצהיר.

<א': סיימתי.

<א': לדעתי זה שקיפות ואם אין את הדבר הזה אז לפחות לא לסבסד, לא לממן.

<שרונה כהן: אני אם לתינוקת בת 7 חודשים.

<שרונה כהן: בעלי ואני עושים כרגע משמרות בין המשרות המלאות שלנו ומטפלים בה בעצמנו.

<שרונה כהן: המנהלים פרגנו לנו עד ספטמבר.

<שרונה כהן: אני הייתי בטוחה שויצ"ו ונעמ"ת תפור.

<שרונה כהן: למען השקיפות המלאה, אנחנו מרווחים כ-14 אלף שקל בממוצע, שוכרים דירה בתל אביב מסיבות אישיות אני שם, אני תל אביבית ואימי אינה בקו הבריאות, שוכרים דירה בסכום של 5,000 שקל.

<שרונה כהן: זה מצב שהוא חובה מבחינתי.

<שרונה כהן: כלומר, מבחינתי אין מצב להכניס לגן פרטי, אין לי 4,000 שקל להכניס אותה לגן פרטי.

<שרונה כהן: אני מגבה את הדברים שעילם העלה כאן, אני באמת חושבת שכל מה שקורה כאן זה שחיתות.

<שרונה כהן: אני יכולה להגיד בזמן שהגשתי את כל הטפסים לנעמ"ת וויצ"ו הגשתי גם לעיריית תל אביב בקשה לדיור בר-השגה.

<שרונה כהן: כרגע אני נמצאת ברשימת הזוכים, בודקים את הבקשות שלי.

<שרונה כהן: יכול להיות שאני אהיה זכאית.

<שרונה כהן: אני יכולה להעיד שמאות פנו, כלומר אם היה אפשר להגיש טופס אחד או שניים, אני מניחה שאלפים היו מגישים.

<שרונה כהן: ניגשו רק מאות בגלל שכל כך הקשו את הקריטריונים ואמרו שמי זכאי יביא כך וכך.

<שרונה כהן: ממש היה סרט להשיג את כל הטפסים על מנת להגיד שאני באמת זקוקה לעזרה במשהו מבחינת האופי הכלכלי שלי.

<שרונה כהן: אני לא מאמינה שהקשחת הקריטריונים באמת ינפו ושיכנסו רק מי שבאמת זקוק למעונות בפיקוח.

<שרונה כהן: אני ביקשתי שקיפות על החלטות הוועדה.

<שרונה כהן: כלום, אמרו לי 'ככה'.

<שרונה כהן: ככה זו תשובה שאינה מספקת, היא אינה מקובלת עלי.

<שרונה כהן: אף אחד ממנהלות המעון לא תיתן לי תשובה כזאת.

<שרונה כהן: יש חד-הוריות, בוודאות אני יודעת, חברה של אחותי אמרה לי 'מה אני אגיד, אני התקבלתי בנעמ"ת בפרוטקציה, אין לי מה להגיד על זה'.

<שרונה כהן: עוד אחת מנאות אפקה, לשם לא הרחקתי כי אין לי רכב, הגעתי לכאן באוטובוסים, אני ממש לא מתכוונת עכשיו לרשום אותה לכל הגנים בתל אביב, את זה הציעה מנהלת המעון כשאמרה 'תרשמי לכול הגנים ויכול להיות שתתקבלי לאחד מהם'.

<שרונה כהן: למה שאני אעשה את זה?

<שרונה כהן: למה שאני ארשום אותה.

<שרונה כהן: תבדקו, תבדקו.

<שרונה כהן: הבחורה הספציפית שדיברה איתי - - - -

עדי קול: סליחה, אחד הדברים בוועדה הזאת, לא מדברים בלי רשות דיבור כי גם הפרוטוקול לא שומע אתכם.

<שרונה כהן: אני ממש רוצה לבכות.

<שרונה כהן: החברה הספציפית הזאת, בבעלותה דירה בתל אביב, יש לה עזרה ענפה מההורים.

<שרונה כהן: אני אומרת לכם בשקיפות מלאה, כנסו לחשבונות הבנק.

<שרונה כהן: תראו שלי אין.

<שרונה כהן: לא מעניין אותי, אני רוצה לדעת - - - <קריאה:> למה את גרה בתל אביב?

<שרונה כהן: זה לא משנה למה אני גרה בתל אביב.

<שרונה כהן: לא משנה.

<שרונה כהן: אני מצליחה להחזיק אותי ואני לא חייבת תשובות לאף אחד למה אני נשארת.

<שרונה כהן: זה עניין שלי והסיבה שלי.

<שרונה כהן: מבחינת הקריטריונים, אני מאמינה שאני ותומר בן הזוג שלי, אנחנו זכאים להכניס את הילדה שלנו.

<שרונה כהן: לא להכניס אותה לגן שהוא בהפרש ל 1,500 שקלים.

<שרונה כהן: משהו חייב להשתנות.

<שרונה כהן: כשהגעתי לגן היא אמרה לי 'תראי, ממה שאני מסתכלת', סליחה שאני מחקה אותה, 'הרשימה סגורה'.

<שרונה כהן: שבוע לפני סיום ההרשמות איך את יכולה להגיד לי דבר כזה?

<שרונה כהן: אותה מנהלת מעון אמרה לי אחרי שביקשתי.

<שרונה כהן: אחרי התשובה השלישית שקיבלתי ואני כבר ידעתי שזה לא, לא מיררתי בבכי, שאלתי אותה, למה לא התקבלתי?

<שרונה כהן: היא אמרה לי, תראי, זה אימהות חד-הוריות, אני מסכימה איתך יש פה קצת.

<שרונה כהן: אפילו מנהלת המעון הסכימה איתי שיש קצת עוול.

<שרונה כהן: אמרתי לה, 'תקשיבי, אני הולכת לכנסת, אני הולכת לעשות בלגן'.

<שרונה כהן: היא אמרה לי, 'את יודעת מה, תעשי את זה, אני איתך'.

<שרונה כהן: אם מנהלת המעון אומרת לי דבר כזה, או שהיא רצתה שנסיים את השיחה ואסתום, זו אופציה ויכול להיות שגם עכשיו אתם רוצים שאני אסתום - - -

עדי קול: לא.

עדי קול: זה המקום לדבר.

<שרונה כהן: לא סתם הגעתי וביקשתי יום חופש.

<שרונה כהן: זה באמת באמת מאוד חשוב לי.

<שרונה כהן: אני שומעת פה בפעם הרביעית, זה פשוט כואב לי הלב לשמוע דברים כאלה.

<שרונה כהן: אין תשובות ואין שקיפות.

<שרונה כהן: אני חושבת שבשם חופש המידע אנחנו יכולים, תתקני אותי עורכת הדין, אם זה עניין לציבור, שהציבור יוכל להבין מה הוועדות האלה מחליטות בחדרי חדרים.

<שרונה כהן: תודה.

עדי קול: תודה.

עדי קול: אתם אומרים דברים קשים מאוד.

עדי קול: אני שוב חוזרת ואומרת שמאוד מרגיז אותי שהנציגה הרשמית של משרד הכלכלה לא הגיעה לכאן וגם לא הגיעה ברגע האחרון.

עדי קול: שקלתי לבטל את הדיון, אבל לא הייתי עושה את זה לאנשים שלקחו יום חופשה והגיעו במיוחד לכאן.

עדי קול: אנחנו נצטרך לקבל תשובות מהגורמים הממונים.

עדי קול: אני לא חושבת שהנציגים שנמצאים כאן הם מספיק.

עדי קול: נפנה עכשיו לויצ"ו, אחר כך לנעמ"ת ואמונה.

עדי קול: נשמעו טענות קשות, אני חייבת להגיד, אני רוצה להגיד את זה לפרוטוקול.

עדי קול: אני חושבת שזה ביזיון השימוש הזה שלכם בסלבס, העובדה שככה אתם מפרסמים את הגן שאמור להיות גן למעמד הביניים ומטה.

עדי קול: הוא אמור להיות גן מסובסד לאנשים שלא יכולים ואתם הולכים ומפרסמים בצורה כזאת סלבס שמגיעים לגן ועוד מתגאים בזה.

עדי קול: זה בזיון, זה מעליב, זה גן ציבורי.

עדי קול: אשמח לשמוע איך מפקחים על זה משרד הכלכלה.

עדי קול: אני אתחיל אתכם, הייתי חייבת לומר את זה.

<נעמי מורנו: אני מנהלת את האגף לגיל הרך בויצ"ו העולמית.

<נעמי מורנו: מצד אחד אני שמחה להזדמנות שהשולחן הזה עם ההורים מדבר על המצוקה, על המחסור וגם על הבעיות שאתם מעלים כאן.

עדי קול: תעשי לי טובה, זו ועדה שונה מוועדות אחרות.

עדי קול: אם את מתחילה לזרוק את זה שאין מקום במעונות, אנחנו יודעים שאין מקום במעונות.

עדי קול: אני אומרת את זה מראש - - -

<נעמי מורנו: אני רוצה להגיד את מה שאני חושבת ולא את מה שאני לא חושבת.

<נעמי מורנו: ברשותך, אני אומר כמה דברים שאני חושבת שאולי יסייעו לקדם את הדיון.

<נעמי מורנו: אני מסכימה עם כל ההורים שדיברו כאן.

<נעמי מורנו: יש בעיה גם של מקום, יש בעיה גם של קריטריונים, יש בעיה גם של נתונים מדויקים שמגיעים לוועדות.

<נעמי מורנו: יש וועדות קבלה מאוד מאוד ברורות, מאוד מאוד סגורות שעובדות על פי קריטריונים ותהליכים שמשרד הכלכלה קובע.

<נעמי מורנו: בחלק מהתהליכים אין לנו לגמרי נגיעה, לנו לארגונים, ובחלק מהדברים אנחנו בהחלט מעורבים.

<נעמי מורנו: במה אנחנו מעורבים?

<נעמי מורנו: – אנחנו מעורבים בוועדות הקבלה שמתקיימות בתוך המעון עצמו.

<נעמי מורנו: אני רוצה לדבר מעט על התהליך כדי לחדד.

<נעמי מורנו: ההזדמנות היא איפה כן אפשר לשפר.

<נעמי מורנו: חלק מהאנשים, אם לא כולם, אמרו שחשוב שאנחנו נתקדם באופן פרקטי ונכון ולא רק נוציא קיטור.

<נעמי מורנו: יש הסכמה, מבחינתי לפחות, הסכמה מלאה.

<נעמי מורנו: אני גם מזדהה עם הדברים ואני גם שומעת אותם באופן ישיר ברמה היומיומית.

<נעמי מורנו: אכן, תסלחי לי, יש באמת בעיה של מחסור והיא שורש הרע, אבל אחרי שנגמור את שורש הרע הזה ונשים את זה בצד, יש בעיה של קריטריונים, יש בעיה של קריטריונים לקבוע אותם בהעדר מעונות בהיקף מספק.

<נעמי מורנו: את הקריטריונים עצמם שווה לבחון שוב.

<נעמי מורנו: הבאתי איתי דוגמה מויצ"ו, כולם מביאים דוגמאות וגם אני רוצה להביא דוגמה מויצ"ו.

<נעמי מורנו: אני תכף אתייחס לטענות ולדברים המהותיים.

<נעמי מורנו: דוגמה של וועדת קבלה למעון במרכז תל אביב, כיתת תינוקות.

<נעמי מורנו: בכיתת התינוקות בדרך כלל יש לנו וועדות קבלה.

<נעמי מורנו: במעון הזה שיש בו בסך הכול 20 מקומות מוגבלים לתינוקות, נרשמו 137 תינוקות.

<נעמי מורנו: עכשיו שואלים אותי מהו היקף הביקוש, מהם הפערים, תעשו חשבון אחד, ה-137 זה רק מי שנרשם ומילא את כל הטפסים וכבר הגיע, זה המספר.

<נעמי מורנו: ביקשתי לקבל את התוצאות של הוועדה הזאת שדומה לוועדות אחרות.

<נעמי מורנו: כל ה-20 תינוקות שהתקבלו הם ילדים לאימהות חד-הוריות.

<נעמי מורנו: <קריאה:> לכאורה.

<נעמי מורנו: אני אומרת מבחינתי.

<נעמי מורנו: אני רוצה לומר דבר אחד ומיד אתייחס ל-10% ולומה מה זה לא ומה זה כן.

עדי קול: קודם כל בקשה, זו הייתה הערה צינית ולא במקומה שהיא לא הגיעה ל-10% והיא יכולה לקבל את מי שהיא רוצה, שזה יפה מאוד, אבל אחת הבעיות היא ה- 10% האלה.

עדי קול: להעיר את ההערה הצינית הזאת, אני מבקשת זה לא במקום.

עדי קול: שנית, אחת הבעיות ואני אומרת את זה שוב, זה ההורים היחידניים האלה.

עדי קול: העובדה שאין הגדרה להורים יחידניים וכולם רוצים את ויצ"ו ונעמ"ת.

עדי קול: אבל איך זה יכול להיות, את מה אתם בודקים?

עדי קול: את הקריטריונים של משרד הכלכלה אני יודעת, אבל בועדת הקבלה יש רק נציג אחד של משרד הכלכלה, - - -

<נעמי מורנו: בסדר.

עדי קול: אל תגידי בסדר, אני רוצה לראות איך בודקים הורים יחידניים ואיך לא.

<נעמי מורנו: אני אענה.

<נעמי מורנו: יש מסמכים שמוגדרים בנוהל של משרד הכלכלה, אנחנו יכולים לבדוק ברמה המערכתית גדולה, אני לא יכולה לדבר על מקרה כזה או אחר, את המסמכים שאנחנו יכולים - - -

עדי קול: מהם המסמכים האלה?

<נעמי מורנו: גם התעודות הספציפיות של המשפחה - - -

עדי קול: איך יכול להיות אם אומרים לי עוד ועוד.

עדי קול: אני מקבלת לוועדה פניות מעשרות אנשים שהם לא הורים יחידניים - - - <קריאה:> הייתה ועדת זכויות הילד שבדיוק דנה - - -

עדי קול: אנחנו לא מדברים בשוק, אנחנו מדברים אחד עם השני.

<נעמי מורנו: יש רשימה ונוהל מסודר לכל המסמכים שמגיעים.

<נעמי מורנו: יכול להיות שהמסמכים אינם משקפים את המציאות במלואה.

עדי קול: איך אתם יכולים לדעת את זה?

<נעמי מורנו: אני לא יכולה לדעת את זה.

<נעמי מורנו: אני יכולה לומר כאן במקום שלי, אני יכולה לעבוד עם מסמכים פורמאליים בהתאם לקריטריון.

<נעמי מורנו: אין לי דרך לבדוק.

<נעמי מורנו: אני רק רציתי להראות לכם איך נראה טופס של הוועדה.

<נעמי מורנו: זה טופס עם מאות שירות עם כל המשתנים.

<נעמי מורנו: עושים קלקולציה של כל המשתנים, מכניסים את זה וזה משהו שמצטבר.

<נעמי מורנו: אם מישהו נכנס לקטגוריה אחת, אם כולם בקטגוריה מספר אלת, שהם ילדים ממשיכים אין מקום לאף אחד אחר.

<נעמי מורנו: קטגוריה שנייה היא ילדים בסיכון שמפונים על ידי הרווחה.

<נעמי מורנו: שלישית, חד-הוריות וכן הלאה וכן האלה.

<נעמי מורנו: בעצם, אם הפסקנו בקטגוריה הראשונה של ילדים ממשיכים, אין מקום לאף אחד אחר.

<נעמי מורנו: בכיתת התינוקות זה לא רלוונטי, אבל למשל אם הכיתות האלה יתמלאו עם ילדי חד-הוריות, ילדים בסיכון וילדים לחד-הוריות שהפכו לקטגוריה אחת, כי בסך הכול זו הייתה איזו הצלבה, והתמלאה הכיתה.

עדי קול: ילדים בסיכון, איך זה הפך להיות קטגוריה אחת, אמרת קודם שזה רק חד-הוריות.

<נעמי מורנו: הרי יש קטגוריות, אם קטגוריה ראשונה זה ילדים בסיכון אחרי ילדים ממשיכים.

<נעמי מורנו: בכיתת תינוקות זה לא שייך.

<נעמי מורנו: אני אומרת שהמצב הזה יכול להיות או שאין ילדים בסיכון שהופנו.

<נעמי מורנו: ילדים בסיכון הם ילדים שמופנים על ידי שירותי הרווחה, או לצורך העניין, שילדים בסיכון הם ילדים של חד-הוריים ואז הם נכנסים בקטגוריה הזאת.

<נעמי מורנו: בפרקטיקה אני רואה שכל הנקלטים בכיתה הזאת הם ילדים של חד-הוריים, אני אומרת שהקטגוריה הזאת היא לחד-הוריות ומעל זה אין לאף אחד מקום.

עדי קול: אני שאלתי איך את יכולה לדעת?

עדי קול: אתם עושים בדיקה?

עדי קול: אתם מעבירים למשרד הכלכלה את המסמכים האלה?

עדי קול: אתם מדברים איתי במקביל ואני לא שומעת את עצמי ובטח היא לא שומעת.

<נעמי מורנו: המסמכים מגיעים לוועדה, המסמכים נבדקים, יש מי שבודק מה חסר ומה קיים.

<נעמי מורנו: המסמכים הם מסמכים פורמאליים שכוללים תצהיר בנוכחות עורך דין.

<נעמי מורנו: אם עורך דין חותם להורה שהוא חד-הורי וחותם, יש חתימה של עורך.

עדי קול: אבל יכול להיות ש- - - -

<נעמי מורנו: אז יכול להיות שצריך לשלול את הרישיון של עורכי הדין שחתמו, אני לא יודעת.

<נעמי מורנו: אני אומרת שיש מסמכים.

<נעמי מורנו: אני רוצה לעלות עוד נקודה אחת.

<נעמי מורנו: באמת יש לי הרבה דברים להגיד כאן, אני ממש מזדהה ואני באמת חושבת שיש פה משהו שדורש חיבור של כוחות כי המחסור מניע הרבה מאוד דברים.

<נעמי מורנו: אני באמת חושבת שאם לא היה מחסור לא היינו פה.

<נעמי מורנו: הבעיה של - - -

עדי קול: אנחנו מכירים בזה, אנחנו דנים בנושא.

<נעמי מורנו: הבעיה של הקריטריונים היא סוגיה שעל הפרק.

<נעמי מורנו: כמו שזה נראה כרגע לא נראה שניתן לאכוף את זה במסגרת הוועדות אלא אם יפתח דיון על כל הקריטריונים של מה כן ומה לא.

<נעמי מורנו: אני מבקשת לעלות עוד נקודה אחת שמאוד מציקה לי.

<נעמי מורנו: אני לפחות מבחינתי, אם יתנו לי רשות דיבור אני אתייחס לכל דבר שעלה.

<נעמי מורנו: אחד הדברים המאוד חשובים שעלו פה, ואני רוצה להגיד את זה בצורה מאוד ברורה.

<נעמי מורנו: עיריית תל אביב כמו אף עירייה אחרת אינה תומכת במעונות, גם משרד הכלכלה אינו תומך במעונות, חד-משמעית - - -

<עילם טייכר: חד-משמעית אני אומר שהיא מעבירה לכם כספי עמותות, היא נותנת לכם מבנים.

<נעמי מורנו: תרשה לי לומר כאן, חד-משמעית, תשמע, יש כאן אנשים שמתמצאים במטרייה הזאת וניתן לבדוק את זה.

<עילם טייכר: אני לא רוצה שהיא תטעה כמו שהיא הטעתה בנוגע לתהליך הקבלה.

<נעמי מורנו: איזה תהליך קבלה?

עדי קול: עילם, תקשיב לי בבקשה.

עדי קול: אם אתה רוצה רשות דיבור אני אתן לך, אבל אם תתפרץ בטח שלא.

עדי קול: רק ברשות דיבור מדברים.

<נעמי מורנו: אני אסביר איך הולך התהליך הזה, מי ממן ומה ממן.

<נעמי מורנו: יכול להיות שיש עוד דברים שלא קשורים למעונות.

<נעמי מורנו: מעונות היום בישראל אינם ממומנים לא על ידי המדינה ולא על ידי הרשות המקומית.

<נעמי מורנו: המדינה, רק המדינה מממנת את ההורים בשכר הלימוד, כלומר היא משתתפת בשכר הלימוד של ההורים.

עדי קול: תסלחי לי לרגע, זה ביטוי משפטי להגיד היא לא מממנת, אבל היא מממנת בדרך הזאת.

<עילם טייכר: זה לא סבסוד.

עדי קול: רגע, רגע.

עדי קול: את ההורים לא משנה איך אתם מגדירים את זה בהגדרה שלכם, זה סבסוד.

עדי קול: כסף שמגיע מהמדינה זה סבסוד.

עדי קול: בבקשה, זה כמו ששאלתי אם אתם מקבלים אנשים שלא לפי קריטריונים, עניתם לי לא.

עדי קול: האם אתם מקבלים 10% שמותר לכם לקבל כחלק מהקריטריונים?

עדי קול: נכון, עניתם תשובה כזאת צרה, כמו עורך דין, במקום לענות לשאלה ששאלתי.

עדי קול: אני מבקשת.

עדי קול: אני אשאל אותך שאלות ספציפיות - - -

<נעמי מורנו: אבל תשובה שקשורה לזה - - -

עדי קול: אל תגידי זה כולם, זה לא אנחנו - - -

<נעמי מורנו: ויצ"ו כמו יתר הארגונים מביאה לאורך כל השנים המון המון כספים גם לתל אביב וגם לערים אחרות לצורך הקמת מעונות והתחזוק שלהם.

<נעמי מורנו: עכשיו אנחנו בונים שני מעונות בתל אביב.

<נעמי מורנו: עיריית תל אביב שמה חלק מהכסף, העירייה לא תצליח להרים שום מסגרת אם אנחנו לא נממן אותה.

<נעמי מורנו: שנים אנחנו הקמנו מתחמים ענקיים.

<נעמי מורנו: המתחמים הגדולים האלה שאתה רואה בתל אביב או שאתם רואים בתל אביב, הם מתחמים שהוקמו מכספי הארגונים, מתופעלים ומתוחזקים באופן שוטף מכספי הארגונים ותרומות, זה לא מאתמול זה משנים - - -

עדי קול: אני עוצרת אותך כי לא ענית לאף אחת מהשאלות שלי ולשאלות שהעלו כאן הפונים.

<נעמי מורנו: לאיזה שאלה לא עניתי?

עדי קול: אחת, אני רוצה לדעת, אתם בונים ואתם עושים המון, ענית וגם הסברת שהעירייה כן משתתפת, אתם בונים יחד עם העירייה.

<נעמי מורנו: זה לא של העירייה.

עדי קול: את תדברי בזמנך.

עדי קול: כולם יקבלו את רשות הדיבור אם הם ירצו, רק לא במקביל.

עדי קול: אני אמקד את השאלות, אחת, אני שואלת איך אתם מקבלים החלטה לגבי ה-10% שלא לפי הקריטריונים.

עדי קול: שתיים, למי אתם מדווחים כשאתם מקבלים את ה-10%, מי יודע מה היו השיקולים, איפה יש שקיפות במקרה הזה.

עדי קול: שאלו לגבי הסבר, למה אנשים לא מקבלים תשובות.

עדי קול: אני שאלתי לגבי השקיפות בעניין זה.

עדי קול: שאלתי לגבי הצהרות כוזבות, האם יש לכם דרך, התשובה היחידה שענית הייתה שאין לכם.

עדי קול: יש עוד קריטריונים בעיתיים.

עדי קול: השאלה האחרונה, אם את אומרת שהקריטריונים בעיתיים, מה אתם עשיתם כויצ"ו כפנייה למשרד הכלכלה להגיד 'יש בעיה עם הקריטריונים'.

עדי קול: את מזהה את הבעיה.

עדי קול: אם את רוצה להוסיף שאלות אני אשמח.

<נעמי מורנו: בנוגע לקריטריונים.

<נעמי מורנו: אנחנו בדיאלוג שוטף גם עם משרד הכלכלה וגם הארגונים השונים והרשויות המקומיות, בלי הפסקה כל השנים גם לגבי הקריטריונים.

<נעמי מורנו: הסוגיות האלה עולות על ידי כל הזמן בכל פורום ותחת כל עץ רענן בכל הקשר כשאנחנו באים באינטראקציה עם משרד הכלכלה ורשויות מקומיות.

<נעמי מורנו: זה לא משהו שעולה היום, זה משהו שמוצף יחד איתנו כל הזמן.

עדי קול: ומה השתנה?

<נעמי מורנו: הדברים האלה לא השתנו.

<נעמי מורנו: הקריטריונים עצם לא השתנו, כל אחד פה יודע להגיד שהם לא השתנו שינוי מהותי כך שיאפשרו דברים שמדברים עליהם כרגע מסביב לשולחן.

<נעמי מורנו: הקריטריונים האלה - - -

<נעמי מורנו: את מכירה מקרים שעליהם מדברים כאן, שהקבלה למעונות של ויצ"ו היא בפרוטקציה?

<נעמי מורנו: אני רוצה רגע להוריד את העניין הזה.

<נעמי מורנו: אני רוצה לחזור, מה זה פרוטקציה?

<נעמי מורנו: בואו נראה - - -

עדי קול: מקרים שמוקפצים לראש הרשימה או קדימה ברשימה שלא על פי סדר עדיפויות.

עדי קול: כמו שאמר מבקש המדינה.

עדי קול: מבקר המדינה אמר 'הפלייה פסולה ופגיעה באמונו של הציבור על ידי שינוי סדר קדימויות'.

<נעמי מורנו: דוח מבקר המדינה יצא בשנת 2011 לגבי שנים שקדמו לו.

<נעמי מורנו: בשנת 2011 משרד הכלכלה שינה את הקריטריונים והכניס את זה לתוך הקריטריונים, הוא לא השאיר את זה, יכול להיות שלפני כן התופעה הייתה יותר שכיחה, ברגע שזה נכנס למסגרת ה-10% הכול נעשה במסגרת הוועדות.

<נעמי מורנו: כעת השאלה שלך, אז מי יודע מיהם ה-10%.

<נעמי מורנו: אם אנחנו מגיעים במסגרת הוועדה ל-10% האלה, הוועדה בעצם לא שואלת את הארגון מיהם ה-10% - את זה אני אומרת מאוד בוודאות – אבל מי נכנס לתוך ה-10%?

<נעמי מורנו: כאן נכנס סוג של כל השונות, כל מי שנופל בין הכיסאות, יש לנו גם הכנסה של ילדי עובדים, אני אומרת שיש כאן איזה פתח.

<נעמי מורנו: אני לא אומרת שזה האידיאלי, אבל יש כאן מקום שנותר לשיקול דעת של הארגון בהרבה מקרים.

<נעמי מורנו: אני יכולה לומר דבר אחד, מהבית הזה - - -

עדי קול: ואין שום פיקוח?

עדי קול: כלומר של המנהלת הגן, רק וועדת קבלה.

<נעמי מורנו: ועדת קבלה זו ועדה שיושבים בה נציגי משרד הכלכלה ונציגי משרד הרווחה בחלק מהמקרים.

<נעמי מורנו: הוועדה רואה את כל התמונה של כל ה-100% של המעון.

<נעמי מורנו: במסגרת ה-10% האלה, אם אנחנו מגיעים ל-10% לא בכל מקרה מגיעים, יש שיקול דעת לארגון מי כן ומי לא.

<נעמי מורנו: זה במסגרת הוועדה, כך שזה פתוח ככול שהאינפורמציה פתוחה בפני הוועדה.

<נעמי מורנו: היא פתוחה ואתם רואים שיש טבלה מאוד מאוד מסודרת עם כל הנתונים של הגורמים.

<נעמי מורנו: זה בעצם הנתון המאוד בסיסי.

<נעמי מורנו: מי נכנס לקטגוריה הזאת?

<נעמי מורנו: – אני בכלל חושבת שצריך לשנות את ההגדרה 'צרכי הארגון', הוא מאוד מטעה.

<נעמי מורנו: בתוך הקטגוריה הזאת יש הרבה מאוד מקרים שמגיעים אלינו גם מהבית הזה, מחברי כנסת, משרים בממשלה, מגורמים שלא דואגים לעצמם אלא מבקשים עבור כל מיני מקרים שפנו אליהם כי הם נפלו בין הכיסאות.

<נעמי מורנו: למשל בתקופה האחרונה טיפלנו במקרה של אם חד-הורית שעל פי הקריטריונים לא הייתה זכאית להתקבל, אבל כשנכנסנו לעומק העניין, זו בדיוק אותה אם שנכנסה בקריטריון הזה, בדקנו את זה יותר לעומק.

<נעמי מורנו: אמרנו, לנו שבמקרה הזה יש את האפשרות להכניס אותה, וזה אחרי בדיקה ושיקול דעת.

<נעמי מורנו: זו בעצם תמונת המצב.

<נעמי מורנו: יש כאן שיקול דעת של הארגונים, יש כאן חשיפה לוועדות הקבלה של כל הילדים.

<נעמי מורנו: כאשר וועדות הקבלה מסתיימות, משרד הכלכלה נותן בידינו רשימה של הבאים בתור, כך שבמידה ומישהו מפנה את מקומו, מדברים כאן שהוא נרשם בכמה מקומות, אז הבא בתור נכנס.

<נעמי מורנו: זה התהליך.

שולי מועלם-רפאלי: דוקטור מורנו, אם ה-20 הראשונים נסגרו לאימהות חד-הוריות או לילדים בסיכון, אז מה זה הסרטון הזה של כל ילדי הסלבס?

שולי מועלם-רפאלי: האמירות כאן הן מאוד ברורות על שלא מגיעים בכלל ל-7,8,9, ו-10.

<נעמי מורנו: אני רוצה לענות לך על הדוגמה הספציפית הזאת כי העלאת אותה ואני מאוד מצרה על הדוגמה הזאת, אני מצרה על ההתרחשות, אני מבינה - - -

עדי קול: גם אנחנו מצרים.

<נעמי מורנו: 100%, אנחנו מצרים יחד.

<נעמי מורנו: אני רוצה לומר שמכל האנשים שהיו שם, כל הרעיון היה שבשבוע הספר אנשים שבאים לקרוא סיפורים לילדים.

<נעמי מורנו: מכל האנשים שהיו שם הייתה אימא אחת שהיה לה ילד במעון, אחד מכל הרשימה.

<נעמי מורנו: במקרה, מטבע הדברים, האימא הזאת מושכת את - - -

<עילם טייכר: את רוצה עוד שמות של סלבס שאתם מפרסים אצלכם במעון?

<עילם טייכר: לא נעים לי להגיד - - -

שולי מועלם-רפאלי: השאלה ששאלתי הייתה הרבה יותר מקדמית.

שולי מועלם-רפאלי: את מאוד מאוד דיברת על הטבלאות המאוד ברורות ואני שואלת, אם לפי דברייך הכול כמעט נסגר בקריטריון הראשון, ואני איתך, לי אין ספק שהרוב נסגר בקריטריון הראשון, למה הבחירה שלכם לפרסם את המעונות שלכם דרך הסלבס?

שולי מועלם-רפאלי: זאת השאלה ששאלתי.

שולי מועלם-רפאלי: זאת בחירה מאוד בעייתית שעוברת לציבור.

שולי מועלם-רפאלי: כך אני תפסתי את זה.

שולי מועלם-רפאלי: אם אני טועה, בואי תתקני אותי.

<נעמי מורנו: זה לא הייתה כוונתו, אם כך זה נתפס וכך זה התגלגל בתקשורת אני מצרה על זה.

<נעמי מורנו: אני לא חושבת שזו הסוגיה המרכזית לדיון.

עדי קול: אמרתי ואני אגיד את זה שוב, פנו אלי ואמרו 'אנחנו לא מדברים על מקרה ספציפי, בטח לא על המקרה הספציפי הזה, אנחנו מדברים על הרבה מקרים'.

עדי קול: לצערי הרב יש לך מקרים רבים.

עדי קול: שוב, יש גם עניין של מראית עין.

עדי קול: מראית העין היא שהאימא היא מהנשים העשירות ביותר בישראל ולא רק בעצמה אלא היא נשואה לאחד האנשים העשירים בישראל, אתם לא יכולים להגיד 'זאת אימא בגן של ויצ"ו'.

עדי קול: פרסומת לויצ"ו זו פרסומת לויצ"ו שעושה את האמירה ההפוכה לחלוטין.

עדי קול: אני בכלל לא נכנסת לשאלה איך היא התקבלה לגן כי אתם אומרים וגם את אמרת, יכול להיות שיש חברי כנסת שדואגים לאנשים כאלה.

עדי קול: סליחה, אני מגדירה את גבולות הוועדה.

עדי קול: זו הזכות שלי כיושבת ראש הוועדה.

<נעמי מורנו: יש לזה את ההסברים שלו.

<נעמי מורנו: קודם כל אני מסכימה עם נקודת הפתיחה שהצגת כאן.

<נעמי מורנו: אני אומרת שלמקרה הספציפי הזה יש את ההסבר שלו, לכל מקרה יש את ההסבר שלו, הוא יכול להתקבל על הדעת, אנחנו לא נכנס לזה כרגע.

<עילם טייכר: זה לא המקרה היחידי שיש לנו הוכחה.

<עילם טייכר: <קריאה:> אני יכולה להביא 900 דוגמאות נוספות.

<עילם טייכר: חבר'ה, הבעיה היא כל כך - - -

עדי קול: שוב, הוועדה הזאת לא תדון במקרה הספציפי ולמה הם התקדמו, אבל שאלת השקיפות היא מאוד מעניינת.

עדי קול: יש 10% שהתקבלו, אני מניחה שהיא התקבלה בחריגים כי היא לא עונה להגדרות שאני מכירה.

עדי קול: איך אנחנו אומרים לדעת?

עדי קול: תפקידי כחברת כנסת לפקח על העבודה של גוף אמון ציבורית.

עדי קול: איך אני אמורה לפקח עליכם כשאני לא יודעת מהן המטרות.

<נעמי מורנו: זה מגיע למשרד ממשלתי שיושב בתוך ועדה, המשרד רואה בעין שלו, הוא רואה את מי אנחנו קולטים, זה בתוך הוועדות בצורה ברורה.

<נעמי מורנו: אנחנו לא קוראים למישהו ואומרים לו 'תיכנס עכשיו'.

<נעמי מורנו: כל הרשימה, אני פשוט אראה לכם את הרשימה ותראו איך היא נראית.

<נעמי מורנו: כל האנשים שנכנסים במסגרת ה-10% הם בתוך הרשימה, הם בתוך הוועדה, הם מדווחים ויש גם הסבר שניתן ככל שיש למקרים האלה.

<נעמי מורנו: חלק מהמקרים באים בסופו של דבר, אני כרגע לא שמה כתובת לאף אחד, אני מתארת מצב.

<נעמי מורנו: נשאלתי שאלות ואני משתדלת לענות ככול שאני מצליחה לזהות את השאלה, לענות עליה בצורה ישירה.

<נעמי מורנו: כרגע זאת תמונת המצב, אני אומרת שוב, שורש הבעיה הוא המחסור.

<נעמי מורנו: הקריטריונים דורשים סוג של חשיבה וזה ברור.

<נעמי מורנו: כולנו מצרים על הקריטריונים ועל כך שמעונות שלמים, אם יש להם אוכלוסייה מסוימת ומה הם עושים במקרה הזה, כי באותה נשימה הם מדירים אוכלוסייה אחרת, כאן יש הפלייה.

<נעמי מורנו: איפה הפלייה?

<נעמי מורנו: כל אלה שלא נכנסים על פי קריטריונים בעצם מופלים במעונות.

<נעמי מורנו: מעונות היום לא נועדו בהכרח לאוכלוסיות מוחלשות.

<נעמי מורנו: הם נועדו לאוכלוסייה הכללית, לאוכלוסייה עובדת, צעירה.

<נעמי מורנו: בפועל היום, אני יכולה לומר שאצלנו לפחות, 50% מהאוכלוסייה הם ילדים בסיכון, חלקם מופנים מתוקף "חוק פעוטות בסיכון" על ידי הרשויות המקומות.

<נעמי מורנו: 75% מסך כל הילדים מסובסדים על ידי משרד הכלכלה, משמע, ילדים שמקבלים השתתפות כספית, משמע, הכנסת הוריהם נמוכה יחסית.

שולי מועלם-רפאלי: זה ה-10%.

<נעמי מורנו: אני יכולה לומר על סמך הנתונים שבידי.

עדי קול: סליחה, אתם שוב מדברים תוך כדי.

עדי קול: היו פונים שדיברו בהתחלה, כעת מדברים הארגונים.

עדי קול: אחר כך ניתן אפשרות לשאול שאלות.

עדי קול: בבקשה נציגת נעמ"ת.

עדי קול: את רוצה שאחזור על השאלות או שהן ברורות?

<ליזה ריבקין: שלום לכולם.

<ליזה ריבקין: אני מנהלת רשת הגיל הרך בנעמ"ת.

<ליזה ריבקין: הדבר הראשון שאני רוצה לומר, באמת שמעתי כל מילה שאמרתם, אני מאוד מאוד מזדהה עם כל מילה שאמרתם על הבעת המצוקה שלכם.

<ליזה ריבקין: אני גם רוצה לומר תודה שאתם נותנים בנו אמון, במערכת שהיא מפוקחת, ובמעונות היום שלנו.

<ליזה ריבקין: מצוקה, אני יכולה רק להצטרף למה שנעמי אמרה.

<ליזה ריבקין: אני אתן לכם דוגמה, אנחנו דחינו בתוך וועדות הקבלה 900 ילדים מתוך 11 ועדות.

<ליזה ריבקין: בויצ"ו דחו בתל אביב, כמה?

<ליזה ריבקין: אני מדברת כרגע רק על תל אביב, לא כולל גבעתיים, לא כולל רמת גן - - -

<נעמי מורנו: כ-1,000 ילדים, מתוך 22 מעונות.

<ליזה ריבקין: בואו נתכנס כולנו יחד לתוך העניין הזה, בצער רב אני אומרת את זה, רק לעניין של פרופורציות.

<ליזה ריבקין: כלומר, 900 ילדים נדחו.

<ליזה ריבקין: אנחנו האחרונים שלא רוצים לתת שירות.

<ליזה ריבקין: היינו מאוד שמחים לתת שירות ליותר ילדים, הרי לשם כך נועדנו.

עדי קול: שוב, יש מחסור - - -

<ליזה ריבקין: המתנתי בסבלנות, שמעתי מילה מילה, לכל אחד ניתנה הזכות, אני מבקשת לומר את דבריי, באמת אני אעשה את זה מבונה, קצר וענייני.

<ליזה ריבקין: בכול זאת כן חשוב להבין את הדברים.

<ליזה ריבקין: שמעתי, הדברים נאמרו כאן ממקום של כאב, חלק מהדברים שנאמרו כאן הם גם לא מדויקים, אבל אני לא רוצה להיכנס לזה כי זה בא ממקום של מצוקה, אני לא רוצה לשפוט, אני מבינה ואני מזדהה עם כל הורה והורה כאן.

<ליזה ריבקין: באמת, אנחנו במאבק הזה מזה מספר שנים.

<ליזה ריבקין: אני נמצאת בתפקיד הזה כמעט 11 שנה, אנחנו מנהלים שני מאבקים כאן בבית הזה, בכנסת.

<ליזה ריבקין: המאבק האחד הוא בנושא בניית מעונות יום.

<ליזה ריבקין: אגב, לפני המאבק של האימהות והעגלות, אנחנו נעמ"ת וכול הארגונים יחדיו נאבקנו על כך שיהיה "חוק חינוך חינם" לגיל הרך, מזה התחיל המאבק לצורך לתת מענה לכל תינוק ולכל פעוט, לתת לו שירות במדינת ישראל.

<ליזה ריבקין: המאבק הזה צלח בחלקו.

<ליזה ריבקין: הראיה לכך, ההכרה בגילאי 3, חוק טרכטנברג.

<ליזה ריבקין: עכשיו התפקיד שלנו להתאחד יחדיו למאבק הבא בתור.

<ליזה ריבקין: זה הדבר האחד.

<ליזה ריבקין: הדבר השני, אתה ציינת כאן את הנושא של "חוק הפיקוח", גם הוא כחלק מהסוגיה שאנחנו נאבקים.

<ליזה ריבקין: אם אנחנו רוצים להתייחס, דחינו 900 ילדים רק בתל אביב, זה אומר שאנחנו לא מסוגלים לקבל יותר.

<ליזה ריבקין: בעצם הקריטריונים רצו לעשות משהו טוב, אבל מצד שני הם פוגעים בכם ההורים.

<ליזה ריבקין: בעבר בכול מעון יכולנו לקבל יותר ילדים, אבל - - - -

עדי קול: אני עוצרת אותך, לא.

עדי קול: לא.

<ליזה ריבקין: אני רוצה לומר כי נאמרו כאן דברים.

<ליזה ריבקין: אנחנו כארגונים כן רוצים לתת - - -

עדי קול: אתם תגיבו, אבל את כל מה שאמרת עד עכשיו אוכל לסכם בזה, יש לנו מחסור, יש לנו בעיה ואנחנו נאלצים לדחות 900 ילדים.

עדי קול: אני מבינה את זה וכולם מבינים את זה.

עדי קול: יש קושי, אני הראשונה לשמוח, כולנו כאן בחדר הזה היינו שמחים שיהיו יותר מעונות.

עדי קול: השאלה שלנו כרגע, נגה קראה לזה פירורים, אני לא חושבת שזה פירורים, אני מדברת על מי שקיבלתם.

עדי קול: אני שואלת איזה שקיפות יש לי, איך אני יודעת שאין רישומים כוזבים, איך אני יכולה לדעת שבאמת אנשים נכונים נכנסים.

<ליזה ריבקין: חובתם של ההורים ושל כל אזרח במדינת ישראל, גם כשהוא נותן הצהרה של עורך דין, לומר את האמת.

<ליזה ריבקין: אני לא משטרת ישראל, אני לא עוסקת באגף חקירות.

<ליזה ריבקין: גם היום אגף החקירות שמתנהל נתון וצריך לעמוד בשקיפות וביקורת.

<ליזה ריבקין: אבל, אנחנו מקבלים את אותם מסמכים מההורים, אנחנו מקבלים תצהיר חתום על ידי עורך דין, אנחנו כן יושבים בוועדה עם נציגות משרד הכלכלה, עם נציגות משרד הרווחה ואנחנו מקבלים את זה כאמת.

<ליזה ריבקין: זה לא מתפקידנו, אגב בשנה שעברה ניסו גם לבדוק מסמכים כאלה ואחרים, על זה ידבר משרד הכלכלה.

<ליזה ריבקין: אני לא יודעת מה עלה בחכתם.

<ליזה ריבקין: כשמביאים אלי את המסמכים אני רואה בהם אמת, אני לא יכולה לתחקר.

<ליזה ריבקין: גם אם אני רואה בחוץ ג'יפ, קטנתי לדעת למי הוא שייך - - -

עדי קול: למה?

<ליזה ריבקין: זה לא תפקידי.

<ליזה ריבקין: עם כל הכבוד זה לא תפקידי.

<עילם טייכר: לפי החוק זה התפקיד שלך.

<עילם טייכר: את מחויבת מבחינת "חוק העמותות".

<ליזה ריבקין: זה לא נכון.

<ליזה ריבקין: מבחינה משפטית אני רוצה לסבר את אוזניכם - -

עדי קול: היא אומרת שזה לא התפקיד שלה, היא לא מסתכלת - - -

<עילם טייכר: תקראי את "חוק העמותות".

עדי קול: עכשיו מה שקורה כאן, זו ההגדרה של שוק שניסתי להימנע ממנה.

עדי קול: אתם תדברו רק ברשות הדיבור.

עדי קול: התשובה שלך היא 'לא אנחנו, זה לא אני' ולכן אני אעבור למשרד הכלכלה כי אני לא רוצה לשמוע עוד תשובות כאלה.

עדי קול: אנחנו מחפשים תשובות.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להחזיר את כולנו לנושא הדיון.

שולי מועלם-רפאלי: נושא הדיון הוא לא מה התפקיד של מנהלת המעון או מה התפקיד של ארגון שמפעיל מעונות.

שולי מועלם-רפאלי: אני בכלל רוצה להתחיל מההתחלה.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שכולם מסכימים ומיד נמשיך עם זה הלאה, גם אני בצער גדול ואני מצרה על כך שמלי לא כאן, אני חושבת שנכון היה שאחראית ממשרד הכלכלה תהייה כאן, שגם אם התשובות תהיינה חלקיות היא תיתן אותן וגם אם אין תשובות.

שולי מועלם-רפאלי: אחרי שאמרתי את זה, אני חושבת שהמטרה כאן, של כולם, צריכה להיות ללחוץ בכמה מימדים.

שולי מועלם-רפאלי: המימד הראשון, הוא משרד הכלכלה לבניית עוד מעונות גם אם נגיד שברור לכל מי שיושב כאן מסביב לשולחן שזו תחילת הדרך.

שולי מועלם-רפאלי: אם לא נגיד את זה ולא נלחץ במקום הזה, אז מה הועילו חכמים בתקנתם.

שולי מועלם-רפאלי: עכשיו לחלק השני והוא הרשויות המקומיות.

שולי מועלם-רפאלי: לא משנה איך נקרא לזה, זו שאלה שאני מפנה אליכן, לרשות המקומית יש חבר בוועדת הקבלה?

<עילם טייכר: לא.

שולי מועלם-רפאלי: אני שואלת את הארגונים.

שולי מועלם-רפאלי: התשובה לא.

שולי מועלם-רפאלי: לרשויות המקומיות אין חבר בוועדת הקבלה למעונות.

שולי מועלם-רפאלי: <קריאה:> אין צורך.

שולי מועלם-רפאלי: פשוט חשבתי שאני לא יודעת משהו ולכן שאלתי.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה אם אפשר, ליאורה בחלק שאת מדברת תסבירי לנו מהו החלק של הרשות המקומית במעונות.

שולי מועלם-רפאלי: בכל התהליך שלמדתי, בכל השנה וחצי שאני פה אני מקבלת כמו עדי וכמו שאר חברי הכנסת, על חלק מהמקרים יודעת את כי את ואני מקבלות את אותן מכתבים, כל הזמן מדברים איתי על הרשות המקומית.

שולי מועלם-רפאלי: אז מה כן החלק של הרשות המקומית מעונות?

שולי מועלם-רפאלי: האם לרשות המקומית יש חלק?

שולי מועלם-רפאלי: החלק השלישי, הוא הארגונים שמפעילים.

שולי מועלם-רפאלי: הבנייה ואיפה ההחלטה שלהם בסיפור הבנייה.

שולי מועלם-רפאלי: תשובה לכך בבקשה ממך או שאחד הארגונים יענה.

שולי מועלם-רפאלי: קודם כל אני רוצה לומר שאני רואה בזה קריאת אמון מטורפת של ההורים בארגונים המפעילים.

שולי מועלם-רפאלי: אני לא חושבת שהורים יושבים בבית ואומרים איפה הכי זול, לשם אני אשלח.

שולי מועלם-רפאלי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: הם אומרים איפה שהכי טוב, במסגרת היכולת הכלכלית שלי, לשם אני אשלח.

שולי מועלם-רפאלי: כולם רוצים להתנקז למעונות שלכם, אמונה, ויצ"ו ונעמ"ת.

שולי מועלם-רפאלי: הסיבה לדעתי היא הפיקוח.

שולי מועלם-רפאלי: אחת הטענות הקשות, ראיתי את זה וגם הזכירה את זה היועצת המשפטית, היה הסיפור של החוק שניסו לעשות, חוק לפיקוח על כל המוסדות של גילאי 0 עד 3.

שולי מועלם-רפאלי: אני לא אקרא להם אפילו מעונות, אלו הפרטיים והציבוריים, הממומנים והלא ממומנים, זה נפל.

שולי מועלם-רפאלי: עדי, יכול להיות שזה החלק של הבית הזה.

שולי מועלם-רפאלי: צריך חזור חזרה לפיקוח שהוא כללי, גם פיקוח על המחיר, גם פיקוח מה קורה עם הילדים האלה.

שולי מועלם-רפאלי: אתם תיארתם כאן תיאור שזה בקוביות, אני לא יודעת אם כל המעונות הפרטיים הם בקוביות, אבל האם יכול להיות מצב שמה שדורשים מארגונים לא דורשים מאדם פרטי שמבקש אישור להקים מעון ולכנס לתוכו ילדים, גם על הקובייה ובעיקר כמה אנשים משגיחים על ילדים במקומות האלה.

שולי מועלם-רפאלי: לכולנו ברור מה יש כאן, זה עומד כל הזמן תחת פיקוח, נכון שאני לא טועה?

שולי מועלם-רפאלי: אני כבר למדתי בהלוך וחזור מה כן ומה לא.

שולי מועלם-רפאלי: יחד עם זאת, אחרי כל הדברים האלה שאמרתי, אני כן רוצה שהארגונים יישמו יותר לב.

שולי מועלם-רפאלי: אני גם אומרת את זה כאן לכל ההורים, הדבר האחרון שמדינת ישראל תאפשר לארגונים: אמונה, ויצ"ו, נעמ"ת הוא לבדוק את מה שהגברת הציעה, את מס ההכנסה של ההורים שבאים לרשום או את חשבון המים שלהם - - -

עדי קול: אגב, היא בודקת אותו.

שולי מועלם-רפאלי: היא בודקת אותו לצורך ההכנסה שלהם, היא לא בודקת כמה אנשים גרים בבית הזה.

שולי מועלם-רפאלי: אם מישהו בא עם תלוש משכורת של 5,000 שקל לוועדת הקבלה, זה תלוש המשכורת שהוא בא לוועדה - - - <קריאה:> ואולי הוא עובד בעוד שני מקומות?

שולי מועלם-רפאלי: בסדר.

שולי מועלם-רפאלי: אבל מה את מצפה כרגע ממנה?

עדי קול: סליחה, כתוב שהיא תביא תדפיס של מס הכנסה.

עדי קול: עולה כאן בדיון כניסה לפרטיות ולמידע, זו בעיה מאוד גדולה.

עדי קול: זה לא עובד כך.

שולי מועלם-רפאלי: העניין המהותי מבחינתי השאלה שלי היא לא מה אפשר לעשות, אפשר לתת כאן אלף רעיונות.

שולי מועלם-רפאלי: אני לא רוצה שיבדקו את חשבון המים שלי כדי לדעת שיש 7 ילדים.

שולי מועלם-רפאלי: כשאני באה ואומרת שיש לי 7 ילדים, אז יש לי 7 ילדים.

עדי קול: אבל כמה כאלה יש שלא.

עדי קול: גם אני לא מסכימה איתה.

עדי קול: זו זכותה.

שולי מועלם-רפאלי: זה לא רק שאני לא רוצה את זה כהורה, זה בכלל לא במנדט של הארגונים האלה.

שולי מועלם-רפאלי: אתם רוצים - - -

עדי קול: אבל זה כן מנדט של גוף ממשלתי שעובד עם גוף ציבורי.

שולי מועלם-רפאלי: לכן אני חושבת ששאלת השקיפות בקבלה למעונות, אני מצרה שנמצאת כאן רק הנציגה של תל אביב, זה לא עניין רק של תל אביב.

שולי מועלם-רפאלי: חבריי היקרים, מצב הפריפריה הוא הרבה יותר גרוע.

שולי מועלם-רפאלי: יספרו לכם הארגונים, בפריפריה אין מעונות, לרשויות בפריפריה - - - <קריאה:> אין ועדות קבלה כי אין מעונות.

עדי קול: זה לא רלוונטי - - -

שולי מועלם-רפאלי: ברור שזה רלוונטי.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מדברים על המחסור כי ממנו מתחיל הכול.

שולי מועלם-רפאלי: בתוך הילדים שמתקבלים, עכשיו אנחנו צריכים לפנות למשרד הכלכלה לדרישה ברורה, אם הורה מעלה טענה שילד מסוים נמצא במעון, אני חושבת שמשרד הכלכלה, אומרת כאן דוקטור נעמי מורנו, שמגישים לו טבלאות.

שולי מועלם-רפאלי: אתם משרד הכלכלה הרגולטור, איפה אתם בבדיקה הזאת?

שולי מועלם-רפאלי: דבר אחרון שאגיד, אני לא מתווכחת על קריטריונים לא של הכנסה ולא של אימהות חד-הוריות למרות שאני מוחה כאן בשביל כל הזוגות הלא חד-הוריים שהילדים שלהם שוב ושוב לא מתקבלים, אבל במסגרת הקריטריונים צריך לדבר עליהם.

שולי מועלם-רפאלי: אני כן רוצה לשאול את משרד הכלכלה על האפשרות לדבר מחדש, לא רק בדיבור, אלא לבנות מחדש קריטריונים שהם מתאימים יותר, שישקפו יותר.

שולי מועלם-רפאלי: אין בעיה שמתקבלים למעון 20 ילדים של חד-הורים, אני רק שמה סימן שאלה אם יש בזה משהו שנשמע סביר אפילו מבחינת, אני אפילו לא יודעת איך להגיד את המילה הזאת, מבחינת המציאות, האם אנחנו בעד הדבר הזה שכל הילדים בכיתת מעון X, כאילו הם - - -

עדי קול: סליחה, יש המון אנשים שרוצים לדבר ואין מספיק זמן.

עדי קול: אני מבקשת שכל אחד ידבר בקצרה.

עדי קול: כול אחד שביקש ממני רשות דיבור רשום.

עדי קול: בבקשה.

<דניאלה שחר: אני רכזת משפחתונים בעיר תל אביב.

<דניאלה שחר: בתור משפחתונים אנחנו עוברים את אותן וועדות קבלה שעוברים במעונות.

<דניאלה שחר: אני נוכחת בוועדות קבלה כי מדובר במשפחתונים שלנו.

<דניאלה שחר: אני חייבת להגיד כדי שתדעו, אתם אומרים 'אין שקיפות', וועדת הקבלה הזאת מתנהלת על פי הקריטריונים שכרגע קבועים - - -

עדי קול: אנחנו צריכים לסמוך עליך, אנחנו לא יודעים.

עדי קול: אני מסבירה לך, כשאומרים 'שקיפות שקיפות' זאת אומרת שהציבור ידע את זה ולא שרק שאתם תדעו.

<דניאלה שחר: אני רוצה לומר מה קורה בחדר של הועדה כי אני משתתפת בהן.

<דניאלה שחר: לדעתי חשוב שההורים ידעו כי יש כאן חוסר, מרגישים שאנחנו מסתירים או משקרים וכדומה.

<דניאלה שחר: אני כרגע רוצה לדבר בשם המשפחתונים בתל אביב.

<דניאלה שחר: בוועדות האלה אנחנו מקפידים הקפדה יתרה לארגן את אותן טבלאות, שנעמי מדברת עליהן, שהן תהיינה לפי הקריטריונים.

<דניאלה שחר: אנחנו לא בודקים את המסמכים, אנחנו מאמינים למסמכים כפי שהם מגיעים לשלוחן, אנחנו לא חוקרים אותם, אנחנו עובדים בדיוק לפי אותם קריטריונים.

<דניאלה שחר: המפקחת מטעם משרד הכלכלה שנמצאת עוברת ניילון ניילון עם כל הטפסים של המשפחה כדי לבדוק שפעלו בהתאם לנוהל.

<דניאלה שחר: קודם כל שתדעו את זה, זה משהו שאני עוברת וחווה אותו.

<דניאלה שחר: זה לגבי איך הנוהל שעובד.

<דניאלה שחר: הקריטריונים, זה מה שעוזר לנו לדחות כל כך הרבה ילדים, גם אלי כמו לנעמי כל יום במשך כל השנה, מגיעים ומדברים על החוסרים האלה.

<דניאלה שחר: אני באמת לא חושבת שזה מה שצריך להיות.

<דניאלה שחר: הקריטריונים האלה איך שהוא עוזרים בעניין.

<דניאלה שחר: לגבי הקריטריונים עצמם את שואלת מה אנחנו כרשות עושים, מדברים פה, כבר שנים יש את הנושא.

<דניאלה שחר: כל שנה אנחנו אוספים את מספר הנדחים מכל הארגונים.

<דניאלה שחר: בתל אביב השנה עדיין לא אספנו כי אין עדיין ועדות, אבל 1,960 ילדים נדחו בשנה שעברה.

<דניאלה שחר: אלו המספרים שנדחים מדי שנה בתל אביב כי אין מספיק מעונות יום ומשפחתונים בעיר הזאת.

<דניאלה שחר: זה המצב בעיר.

<דניאלה שחר: כרשות, בכל אופן עיריית תל אביב עובדת על פי חוק.

<דניאלה שחר: כשועדת טרכטנברג קבעה שצריך גני ילדים, היא התחילה לבנות גני ילדים, לקח לה שלוש שנים לבנות את מספר גני הילדים שהיא הייתה צריכה.

<דניאלה שחר: היום אין חוק במדינת ישראל לגבי הגיל הרך, הילדים נולדים בגיל 3 - - -

עדי קול: אני עוצרת אותך, היא שאלה מה הרשות עושה כפיקוח על הקריטריונים.

<דניאלה שחר: משרד הכלכלה לפני שלוש או ארבע שנים התחיל לפרסם את האופציה של בניית מעונות יום.

<דניאלה שחר: אנחנו כרשות כבר שנה שלישית מגישים את התבחינים לבניית מעונות יום.

<דניאלה שחר: נכון שרק עכשיו התחילו לבנות מעונות יום שעליהם קיבלנו אישורים לפני שלוש שנים, לא ניכנס כעת למה כי יש תהליכים אחרים שאני לא אפתח אותם.

<דניאלה שחר: לא העירייה מקבלת את הכסף, סליחה, עיריית תל אביב לא בונה מעונות, זה לא תחת חוק.

<דניאלה שחר: היא לא בונה.

<דניאלה שחר: - - - <קריאה:> זה החוק שאנחנו רוצים.

<דניאלה שחר: איך שווה לבנות מעון יום כשמשרד הכלכלה נותן רק חצי מהסכום?

<דניאלה שחר: אנחנו נאלצים לפנות לכל ארגוני הנשים שאוספים תרומות כדי שנוכל לבנות מעון.

<דניאלה שחר: כלומר, גם היום בכל התהליך בו משרד הכלכלה כן נותן כסף לבניית מעונות התהליך הוא לא פשוט כי הוא לא נותן את כל הסכום לבניית המעונות.

<דניאלה שחר: לא תפקידה של רשות מקומית לבנות מעונות יום עד שזה לא יהיה בחוק.

<דניאלה שחר: היום בעיריית תל אביב אנחנו בתהליך של 5 מעונות שממש עומדים להיבנות ועוד 2 שעליהם קיבלנו אישור.

<דניאלה שחר: אני יודעת שזה ייתן איזה מענה, לא לכם, אבל לשלוש השנים הקרובות יהיו עוד 600 ילדים שיקבלו מענה.

<דניאלה שחר: ועדות הקבלה, בשבוע שעבר, בגלל שאני סיימתי וועדות קבלה אני אציין, נתקלו בקשיים לגבי הקריטריונים ולגבי כל מיני סוגיות.

<דניאלה שחר: אנחנו מציפים את הדברים כל הזמן, זה לא שמחכים כעת לוועדה כאן בכנסת.

<דניאלה שחר: אנחנו עובדים וגם הארגונים שאיתם אנחנו עובדים בשיתוף פעולה, כל הזמן אנחנו נמצאים בקשר עם משרדי הממשלה, הדברים צפים.

<דניאלה שחר: אני כן חייבת להגיד שלאורך השנים משרד הכלכלה כן עושה שינויים בקריטריונים לקבלה.

<דניאלה שחר: כל פעם יש שינויים קטנים, אני מוצאת שיש כן הקשבה למה שקורה בשטח.

<דניאלה שחר: חד-הוריות, אני חושבת שאחד הדברים שכן אפשר לשנות, היום חד-הוריות מקבלות, כתבתי את זה, להן יש ארבע פעמים הקלות על פני משפחה אחרת, ממש ארבע.

<דניאלה שחר: האחד, כמקום שלישי.

<דניאלה שחר: השני, אימא חד-הורית יכולה לעבוד רק 20 שעות כדי להיחשב חד-הורית ולא 36 שעות.

<דניאלה שחר: הדבר השלישי, את ההכנסה שלה מחלקים לחצי ולא לוקחים את כל ההכנסה כמו משפחה רגילה.

<דניאלה שחר: הדבר הרביעי, מוספים עוד נפש.

<דניאלה שחר: ארבע הקלות לאותן משפחות.

<דניאלה שחר: יוצא, שמשפחה חד-הורית שמרוויחה 30 אלף שקל,

<דניאלה שחר: בתחשיב שעכשיו ציינתי זה יוצא עכשיו 5,000 שקל והיא יכולה להיכנס למשפחתון.

<דניאלה שחר: <קריאה:> אני לא מרוויחה כך ועדיין לא נכנסתי.

<דניאלה שחר: זה משהו שאפשר לבדוק.

<דניאלה שחר: אפשר להחליט, אני לא אומרת לא לתת מקום לחד-הוריות, בעיר תל אביב יש 21% משפחות חד-הורית וזה בשונה מכל הארץ עם נתון של 12%.

<דניאלה שחר: אמיתי.

<דניאלה שחר: בכל אופן לפי הנתון הסטטיסטי - - -

עדי קול: אני נאלצת לעצור אותך כי אני חוששת שלא יהיה לנו זמן לשמוע את כולם.

<דניאלה שחר: יש דברים שאפשר לעשות גם לגבי הקריטריונים, פשוט לבדוק אותם כי אלו לא דברים שהם משמיים.

<דניאלה שחר: אפשר לראות איך אפשר לתת מענה.

<דניאלה שחר: אני לא חושבת שצריך כמו שבמשפחתונים השנה התקבלו חד-הוריות.

<דניאלה שחר: אגב, זה לא קרה לי אף פעם והשנה קיבלנו רק חד-הוריות וגם לא את כולם.

עדי קול: אני מבקשת את משרד הכלכלה.

עדי קול: יש בעיה והשאלה שלי מה אתם עושים איתה.

<רחל פידל: נושא הבנייה, המשרד מודע לכך שלא הצלחנו לממש את הבנייה בשנים האחרונות ולכן השתנה נוהל בנייה כך שיהיה פשוט יותר לממש אותו.

<רחל פידל: אני מניחה שבשנה הקרובה לאחר שהנוהל יצא אנחנו נראה, אני לא יודעת אם מעונות, אבל התחלת בנייה של הרבה מאוד מעונות.

<רחל פידל: הוא יצא מאוד קרוב, זה עניין של שבועות ספורים.

עדי קול: כמה מעונות אמורים להיבנות?

עדי קול: <קריאה> 600 מיליון שקל.

עדי קול: נחכה, זה צבוע.

עדי קול: קודם כל אנחנו מברכים על התהליך הזה ואנחנו מקווים שהוא יקרה במהרה, לפחות זה יעזור לכם.

<רחל פידל: אנחנו מנסים כל הזמן ללמוד, כל הזמן אנחנו מנסים לשפר תהליכים גם אם זה קשור לנוהל הקצאת בנייה וגם אם זה קשור לקריטריונים.

<רחל פידל: לגבי הדיון על הקריטריונים, בהרבה מאוד וועדות קבלה במעונות אנחנו מגיעים גם לקריטריון הרביעי, החמישי ואילך.

<רחל פידל: יש קובץ מעונות בתל אביב ששם באמת המצב הוא באמת דרמטי וקשה.

<רחל פידל: הרבה מהכיתות שם נסגרות עם חד-הוריות.

<רחל פידל: אני מיד אגיע לזה.

<רחל פידל: אני לא יודעת כמה מקום יש לנו לשנות את הקריטריונים כי הקריטריון הראשון לכניסה הוא ילדים ממשיכים - - -

עדי קול: קודם כל בדיקת המהות של הקריטריונים האלה.

עדי קול: אני אומרת שעוד איך שהוא אנחנו מקבלים את הקריטריונים - - -

<רחל פידל: אין בררה, זה לפי חוק.

<רחל פידל: לגבי המהות - - -

עדי קול: שוב, איזה הורים באמת עצמאיים, איזו בדיקה אתם עושים.

עדי קול: הרי בסופו של עניין זה כסף ציבורי שאנחנו רוצים לשמור עליו.

עדי קול: מה אתם עושים בעניין?

<רחל פידל: מסמכים שאנחנו מבקשים לוועדת קבלה מתפרסמים באינטרנט.

<רחל פידל: באתר שלנו נמצא כל החומר.

<רחל פידל: אנחנו מנסים לבקש את המסמכים המשקפים.

<רחל פידל: אנחנו כן הולכים לעשות השנה חשיבה בעקבות הוועדה של השנה שעברה והביקורת עלינו מהשנה שעברה.

<רחל פידל: לגבי חד-הוריות הוספנו חתימת עורך דין על התצהיר, זה היה, זה ירד, זה חזר בעקבות הביקורת מהשנה שעברה.

<רחל פידל: יש לנו כן מחשבות, כרגע כל המפקחות שלי נמצאות בוועדות, אנחנו נמצאים בעיצומה של תקופת ועדות קבלה.

<רחל פידל: ממה שאנחנו כבר רואים, מספרן של חד-הוריות לא ירד השנה.

<רחל פידל: החתימה בפני עורך דין היא לא מה שעשתה את זה.

עדי קול: אתם מוכנים לשקול בדיקת קריטריונים אחרים כדי לבדוק - - -

<רחל פידל: לא רק שאנחנו מוכנים, אנחנו הולכים לעשות את זה.

עדי קול: מתי?

<רחל פידל: שבועיים-שלושה.

עדי קול: אנחנו מקיימים היום דיון ואנחנו נקיים דיון נוסף.

עדי קול: לדיון הנוסף תגיע מלי כי אני לא אקיים דיון בלעדיה.

עדי קול: אני אבקש שתעבירי את זה וזה יהיה אחד מהסיכומים של הדיון הזה.

עדי קול: אני רוצה לדעת באיזה פרק זמן נקיים את הדיון הבא כדי שנדע מה עשיתם כדי לבדוק את נושא של הורים עצמאיים.

עדי קול: תגידי לי איזה פרק זמן את צריכה לדעת כדי שהוועדה תדע אחרי ששקלתם והכנסתם שינוים בקריטריונים.

<רחל פידל: את מדברת על העצמאיים?

<רחל פידל: את מדברת על חד-הוריות.

עדי קול: חד-הוריות.

עדי קול: סליחה.

<רחל פידל: לגבי חד-הוריות, אני לא רוצה לדבר בשמה של מלי.

עדי קול: לא.

עדי קול: אבל את יודעת איזה פרק זמן ומתי יהיה השיקול הזה.

עדי קול: אגב, באת לדבר בשמה של מלי.

<רחל פידל: נכון, אבל כשאני מדברת, בסופו של דבר אנחנו מדברים שתקופת ההרשמה הבאה תהייה סביב מרץ.

<רחל פידל: יש לנו איזה - - -

עדי קול: אבל לנו אין.

עדי קול: אנחנו נקיים דיון נוסף בנושא הזה בעוד חודשיים גם אם נצטרך לעשות דיון בפגרה, אנחנו נקיים אותו ונרצה לדעת איך שקלתם.

<רחל פידל: אני מבקשת להוסיף הערה קטנה בנוגע ל"חוק פיקוח".

<רחל פידל: המשרד הביא לכנסת פעמיים בשני נוסחים שונים "חוק פיקוח" שלא הצליח לעבור - - -

עדי קול: איפה הוא נתקע?

עדי קול: תגידי לנו איפה הוא נתקע ועל מה הוא נתקע.

<רחל פידל: אני חושבת שליאור ידבר על זה יותר טוב.

<רחל פידל: אנחנו שומרים שהמחיר לא יעלה להורים, רוצים שתהייה הבטחה של תקציב בגוף החוק.

<רחל פידל: המדינה מתנגדת וזה יגולגל להורים כי אנחנו מכירים את ההתנהלות.

עדי קול: זה שיקול תקציבי.

<רחל פידל: זה נמצא היום בניסוח פעם שלישית.

עדי קול: אני שמה בצד את החוק.

עדי קול: אני מבינה שחסרות לך סמכויות.

עדי קול: בתוך הסמכויות שלכם היום אין לכם סמכויות ללכת לעשות היום בדיקה מדגמית כדי לבדוק אנשים, לבדוק את אלה שהגישו את המסמכים ושהמסמכים משקפים.

עדי קול: מגיעות אלינו פניות, את כתבת לי שלא מגיעות אליכם - - -

<רחל פידל: אני לא בטוחה שיש לנו את הסמכויות - - -

עדי קול: התשובה שקיבלתי, לכן אני כועסת, באתם לכאן בלי תשובות, משרד הכלכלה הוא המשרד הרלוונטי ולהגיד לי 'אני לא יודעת אם יש לי סמכות לבדוק - - -

<רחל פידל: לבצע חקירה.

<רחל פידל: אנחנו כן יכולים.

<רחל פידל: לקראת השנה הבא אנחנו כן יכולים לשקול לקבל מסמכים נוספים כמו חשבון מים.

<רחל פידל: צריך לבדוק את זה.

עדי קול: סליחה, אני רוצה לשאול שאלה נוספת.

עדי קול: יש כאן קריטריונים, גילתי לאחרונה שמי שמאריכה את חופשת הלידה שלה עד שנה, זה מאיין אותה מלהירשם למעונות האלה.

עדי קול: קריטריון שאני לא רואה שהוא רשום בשום מקום - - - <קריאה:> כי היא לא עובדת.

עדי קול: אבל החוק כן מאפשר להאריך את חופשת הלידה עד שנה.

עדי קול: יש סתירה.

עדי קול: <קריאה:> זאת לא הסתירה היחידה.

<רחל פידל: ההחלטה השנה הייתה שבמסגרת 26 שבועות, עד מועד הוועדה אם אישה נמצאת בחופשת לידה ארוכה עד 26 שבועות, לפי החוק היא נחשבת כאישה עובדת כי אחרת אנחנו צריכים להסתמך על מסמך שהיא תעבוד בעתיד.

<רחל פידל: בעתיד או שהיא תעבוד או שהיא לא תעבוד.

<רחל פידל: <קריאה:> מבטלים את הזכויות שלה.

עדי קול: כאן יש לה זכות חוקית ואתם אומרים, את תממשי את הזכות החוקית שלך ותשלמי על זה.

עדי קול: סליחה, אתם מדברים תוך כדי, אנחנו לא יכולים לשמוע.

<רחל פידל: אני רוצה לומר מה הרציונל שעמד מאחורי זה.

<רחל פידל: אנחנו במעמד וועדת קבלה יוצאים מנקודת זמן מסוימת, באותה נקודת זמן מסוימת בה מגישים ההורים את המסמכים שלהם, יש אנשים שיעבדו בספטמבר ללא קשר לחופשת לידה.

<רחל פידל: אולי הם יעבדו ואולי הם לא יעבדו - - -

עדי קול: אבל כאן יש זכות חוקית של אישה להאריך את חופשת הלידה, מותר להאריך עד שנה.

עדי קול: אני אגיד לך היועצת המשפטית, "חוק פיקוח על המעונות", החוק הקיים שאומר "סבר מפקח שיש לאדם ידיעות ומסמכים הנוגעים לחוסה, רשאי לחוקרו ולדורש ממנו להציג מסמכים ....", יש לכם סמכות.

עדי קול: מה אתם עושים איתה?

עדי קול: אני מבינה שצריך עוד חוק, יש לכם היום סמכות, מה היום נעשה מעבר מלהשתתף בוועדה, לעשות בדיקות מדגמיות.

עדי קול: את מכירה את הטענה שיש הורים שהם לא באמת חד-הוריות, את מכירה את הטענה?

עדי קול: אני רוצה לדעת מה עשיתם כדי לבדוק באמת את המקרים האלה.

עדי קול: את מבינה שאימהות שמגיעות לגן ורואות את הג'יפים ורואות את המשפחתון, זה שובר את הלב.

<רחל פידל: גם לנו.

עדי קול: השאלה שלי היא מה עשיתם?

<רחל פידל: אנחנו לא עשינו חקירות.

עדי קול: והשתיקה אומרת, יש לכם סמכות על פי חוק ולא השתמשתם בה.

עדי קול: שוב, אחת מהקריאות שלנו תהייה לקרוא לכם להשתמש בסמכות שלכם כדי לפקח על משהו שהוא מאוד בסיסי.

עדי קול: אני לא הראשונה שתקרא לכם לעשות את זה, מבקר המדינה אומר לכם את זה.

עדי קול: הוא אומר לכם שיש לכם סמכות, תפקחו.

עדי קול: מה אתם עושים?

עדי קול: עוד משהו את רוצה להגיד?

<רחל פידל: לא.

<ליאור גבאי: אני מנכ"ל של "נאות מרגלית".

<ליאור גבאי: אומנם אין לי מעונות יום בתל אביב, הבעיה היא בכול הארץ.

<ליאור גבאי: אני אתן דוגמה, בדרכי לכאן עשיתי מעט בירורים והסתבר לי שבמעון בנהריה, כמה שזה נשמע הזוי, יש בו למעלה מ-120 ילדים ברשימת המתנה – זה אומר שהבעיה היא לא רק בתל אביב אלא כלל ארצית.

<ליאור גבאי: הנקודה השנייה, אני קצת חושב שהדיון הזה הלך למקומות לא נכונים בגלל שאף אחד מהארגונים שפועלים כאן בשיתוף פעולה מצוין עם משרד הכלכלה, לא רוצה לפעול ולא פועל בשונה מהקריטריונים שנקבעו ביחד עם משרד הכלכלה.

<ליאור גבאי: זה שיש למישהו בעיה עם קריטריונים, גם לי יש בעיה גדולה עם זה - - -

עדי קול: אתה לא היית כאן בהתחלה, הבעיה הגדולה שלי עם הקריטריון שאומר שאפשר 10% - - -

<ליאור גבאי: אני אסביר, אני גם לא חושב שמדינת ישראל צריכה להגיע לדיון שכזה שיתקיים בסך הכול על מקום לילד מעון יום.

<ליאור גבאי: אנחנו נמצאים בשנת 2014, זה הזוי.

<ליאור גבאי: אני אדבר על יותר מכך, אני גם לא חושב שלטובת המדינה מעונות היום יכילו ברובם ילדים לאימהות חד-הוריות, עם כל הכבוד.

<ליאור גבאי: משפחות סטנדרטיות גם צריך שיהיה להן מקומות במעונות היום, עם כל הכבוד את זה אנחנו שוכחים.

<ליאור גבאי: זה נתון לא פחות חשוב.

<ליאור גבאי: יתרה מכך, אם הורה מרוויח יותר ממה שהוא צריך, אנחנו נתעלם ממנו?

עדי קול: סליחה אדוני, אתה חוזר על אותו טיעון.

<ליאור גבאי: תני לי לסיים את הטיעון שלי.

עדי קול: אני אתן לך לסיים בדיוק עוד דקה.

עדי קול: אנחנו בזמן קצוב, יש לנו דיון סיעה ויש כאן עוד אנשים שרוצים לדבר.

<ליאור גבאי: הקריטריונים שנקבעו כוללים את מה שנקרא 'צרכי ארגון', לא משמעותי שמישהו פרוטקציונר כזה או אחר ירצו להסדיר לו את המעון.

<ליאור גבאי: אלא, שמכלול נסיבות שאותן המדינה הזניחה בצורה כזאת או אחרת, יש גם משפחות סטנדרטיות שיש להן נקודות בעייתיות שצריך לפתור, אז פותרים אותן במסגרת הזאת.

<ליאורה מינקה: אני יושבת ראש "אמונה", בעוד שנתיים גם עלי יוכלו "לצעוק" בתל אביב כי אנחנו משקיעים כעת הרבה כסף בבנייה של מעון בתל אביב.

<ליאורה מינקה: אני חושב שבמערבון התבלבלו, הטובים והרעים התבלבלו כאן.

<ליאורה מינקה: חברת הכנסת עדי קול, אני דווקא מתוך הערכה אליך אני חושבת שיש להתלבש על הבעיה כדי לפתרון אותה ולהציע פתרונות אפקטיביים, זה באמת תפקיד המחוקק.

<ליאורה מינקה: לצערי, כאן זה הולך לכיוונים שהם לגמרי אחרים.

<ליאורה מינקה: מדברים על הקריטריונים - - -

עדי קול: דווקא לא.

עדי קול: אם את רוצה לשאול מבחינה משפטית, תפקיד המשרדים להציע, ואנחנו לפקח על הבחירה שלהם.

<ליאורה מינקה: המחוקק, אני מדברת על הכנסת ולא על הוועדה.

עדי קול: אני מדברת על המחוקק.

עדי קול: תפקיד המחוקק - - -

<ליאורה מינקה: על המחוקק לבדוק למה בחוק הפיקוח לא נכנסה סוגיית המחויבות לבניית מעונות - - -

עדי קול: אלו דברים אחרים, זה תקציבי וזה לא.

עדי קול: את מאשימה את המחוקק למרות שכרגע הקראתי סעיף בחוק שאומר שיש סמכות פיקוח על הדברים האלה, לכן המחוקק אמר כאן דברו ומי שלא עשה כאן דברים זה משרד הכלכלה.

עדי קול: אני לא מפנה את זה אליך, זה למשרד הכלכלה.

<ליאורה מינקה: צריך להדגיש, כי מבחינת ההורים לפחות, הייתה כאן איזו הרגשה שאנחנו כאילו משני צידי המתרס ולא היא.

<ליאורה מינקה: אני מדברת לפחות על הארגונים המפעילים שהם ארגונים וולונטריים שמשקיעים כאמור הרבה מאוד כסף והמון רצון.

<ליאורה מינקה: אנחנו צריכים את עזרתכם - - -

עדי קול: לא ביוזמתכם.

עדי קול: אתם לא מציעים שקיפות ואומרים 'אנחנו נכתוב מכתב עם הסברים למה אנשים לא התקבלו בוועדות קבלה'.

<ליאורה מינקה: אגיד לך שאני אישית דרך עורך דין 'אמנון את ארתור' הגשתי הצעות שנוגעות לסוגיית הקריטריונים.

עדי קול: אני שאלתי שאלה אחרת, השקיפות.

עדי קול: אמרת שאנחנו באותו מתרס.

עדי קול: אני אחדד את השאלה אם היא לא מובנת.

עדי קול: ההורים רוצים שקיפות, הם רוצים לדעת למה הם לא התקבלו.

עדי קול: היו 900 אנשים שנדחו, הם לא צריכים לבוא לכאן כדי לדעת.

עדי קול: הם רוצים לדעת שהם נדחו כי יש רשימת חד-הוריות, הם רוצים לדעת תשובה.

עדי קול: אתם לא חייבים ואני שואלת למה אתם לא מתנדבים לתת את התשובה.

עדי קול: את אומרת שאנחנו לא משני צידי המתרס, זה מרגיש שני צידי המתרס כשהם מקבלים את המכתב שאומר לא.

עדי קול: זה הכול.

<ליאורה מינקה: את רוצה לדעת למה, למה משה לא התקבל?

<ליאורה מינקה: אני שואלת.

<ליאורה מינקה: צריך לומר את האמת, הרי כל אחד כאן אומר למה אתה לא התקבלת – לא התקבלת כי לא עמדת בקריטריונים, כי היית בתור מספר 102 ו-20 התקבלו.

<ליאורה מינקה: אבל אם את שואלת, אני מבינה את התחושה הזאת.

<ליאורה מינקה: אגב, נכד שלי לא התקבל במודיעין, לא השנה.

<ליאורה מינקה: תאמינו לי אני מכירה במשרד הכלכלה הרבה אנשים.

<ליאורה מינקה: אני מספרת על הנכד שלי במודיעין שלא התקבל לפני שנתיים, בינתיים המשפחה התרחבה והם עומדים בקריטריונים כי זה מתחלק ליותר נפשות.

<ליאורה מינקה: כאן צריך להבין, מרגיז אתכם ובאמת אני מבינה את זה, אני אגב תל אביבית, אני מבינה שאתה מתפוצץ כשאתה רואה את הג'יפ או לא ג'יפ אלא דברים פופוליסטיים אחרונים.

<ליאורה מינקה: אולי אתה לא תמיד שלילד הזה יש בעיה רפואית שאתה לא מודע אליה, אולי לילד הזה יש בעיה אחרת.

<ליאורה מינקה: אנחנו לא יכולים לומר לכם למה ילד כן התקבל.

<ליאורה מינקה: אתה שואל למה לא התקבלת, כי היית בקריטריונים אחרי המספרים שכן התקבלו.

<ליאורה מינקה: הדברים מרגיזים, אבל הבעיה היא - - -

עדי קול: אני מתעקשת על זה כי כשמישהי יודעת שנכנסה חד-הורית והיא יודעת כמה היא מרוויחה והיא עצמה מקבלת תשובה 'לא התקבלת' - - - <קריאה:> ואני יודעת מי התקבל.

<ליאורה מינקה: את לא יודעת את הסיפור הכולל של הילד הזה.

<ליאורה מינקה: אני קיבלתי ילד שהאח שלו מטופל במשך שנה בבית החולים בלינסון, הוא לא ילד רווחה - - -

עדי קול: זה לא הנושא.

<ליאורה מינקה: זה כן הנושא.

<זוהר פורמן: לא, שמי שכל מי שנכנס.

<זוהר פורמן: כתבתי את זה לרחל, אני לא יודעת אם היא קראה את ה-13 מכתבים ששלחתי לה בשבוע האחרון - - -

<רחל פידל: בוודאי שקראתי.

<זוהר פורמן: גם ניסתי לדבר איתה, אבל התשובה הייתה כמו שכל אחד קיבל.

<ליאורה מינקה: ההצעה שלי, מעבר לזה שאני הגשתי בכתב הצעות, לא רק אני כי אני יודעת שגם הארגונים האחרים - - -

עדי קול: לשינוי הקריטריונים, גם אני הגשתי לשינוי הקריטריונים וגם ההצעות שלי לא התקבלו.

עדי קול: את יודעת מה, כי בסופו זה לא דבר המחוקק.

<ליאורה מינקה: ההטבות של חד-הוריות היום הן בחוק.

עדי קול: לא, ההטבות שלהן בקריטריונים.

עדי קול: בבקשה.

עדי קול: את יכולה לומר המחוקק.

עדי קול: אני אומרת לך שאני הגשתי בקשה וההצעות שלי לא התקבלו.

<ציפורת שימל: אפשר להוסיף משפט בהקשר.

<ציפורת שימל: אני היועצת המשפטית של "אמונה".

<ציפורת שימל: במושב הקודם התנהל במקום הזה, בוועדה לזכויות הילד, דיון של הורים שבאו וטענו בנושא של ההצהרה של האימהות החד-הוריות.

<ציפורת שימל: באותה תקופה, זה לא היה כל כך מזמן, בוטל הצורך בהצהרה הזו על ידי משרד הכלכלה.

<ציפורת שימל: בעקבות הדיון - - -

עדי קול: גם אנחנו מבקשים להחזיר לקריטריונים - - -

<ציפורת שימל: אני מבקשת לומר, בעניין הצורך לוודא האם ההורים דוברי אמת או לא דוברי אמת, היום היא מגובה בתצהיר חתום על ידי עורך דין - - -

עדי קול: שוב, יכול להיות שצריך לבדוק משהו נוסף.

עדי קול: זימנתי אתכם כי רציתי לשמוע על תהליך הקבלה שלכם, מיהם ה-10% האלה, מי יודע עליהם ומי יודע איפה הם רושמים.

עדי קול: אמרתי לויצ"ו ואני עומדת מאחורי הדברים שלי לגבי הפרסום עם הסלבס שהיה שם.

<זוהר פורמן: באמת בשני משפטים.

<זוהר פורמן: ראשית עניין של ילדים ממשיכים וכדומה.

<זוהר פורמן: אתם מגלים שהמשפחה שיקרה, אז חוזרים לחוק והוא מתקבל אוטומטית.

<זוהר פורמן: זאת אומרת שהשקר ממשיך, זאת אחת הבעיות העיקריות.

<זוהר פורמן: דעתי שצריך להוציא אותו מהגן, ההורים רימו, ההורים שיקרו.

<זוהר פורמן: פה זה כמו כל חקירה, כמו כל דבר במדינה הזאת שאנחנו נותנים לו לגיטימציה, להוציא אותו ולהכניס את הילד הבא אוטומטית – כי זה החוק.

<זוהר פורמן: אני אשמח לקבל תשובה על כך כי אני רואה את הבנים הממשיכים.

<זוהר פורמן: נושא נוסף, כל הארגונים כאן וכל התשובות שקיבלתי גם מכם, כי מהתשובות של משרד הכלכלה לא קיבלנו חוץ מ-לא, זה באמת הכול משרד הכלכלה למרות שאתם יושבים בוועדות.

<זוהר פורמן: גם שאלתי אתכם, אמרה לי מישהי, שלא נמצאת כאן, שגם בנעמ"ת וגם בויצ"ו 'לא רשומה סיבת אי קבלתך', אומרים" 'הייתי בוועדה לא רשמתי, אני לא זוכרת מה היית הסיבה'.

<זוהר פורמן: כאן זה עניין מקצועי.

עדי קול: את מבינה שהפנייה שלך היא למשרד הכלכלה.

עדי קול: קיבלתי תשובה ממשרד הכלכלה שלא הגיעו אליהם פניות לגבי בעיות או השגות בעניין הקריטריונים, זה מאוד מפתיע כי אני מקבלת מאות כאלה.

עדי קול: איך זה שאתם לא קיבלת?

עדי קול: אני מניחה שכן קיבלתם.

<רחל פידל: לא לגבי הקריטריונים.

<רחל פידל: כן לגבי אימות המסמכים, לא לגבי הקריטריונים.

<זוהר פורמן: נושא נוסף הוא עניין רשימת ההמתנה, כמו שהוא אמרה, הרי אוטומטית הייתי צריכה להתקבל, לא התקבלתי ואני אפילו לא ברשימת ההמתנה, אולי יש בעיה בטפסים או זה וזה – בבקשה, תפנו בחזרה לאימא או למשפחה, תגידו מה הבעיה, תגידו שיש בעיה בטפסים.

<זוהר פורמן: למרות שכל המנהלות שבדקו את הטפסים אמרו לי 'הכול בסדר'.

<זוהר פורמן: לדעתי גם זה דרך המערכות בויצ"ו.

עדי קול: לא נחזור.

עדי קול: אנחנו נבקש באופן ספציפי תשובה למקרה של זוהר.

<עילם טייכר: קודם כל אני אבקש להזכיר לכל אנשי העמותות, רשם העמותות מנחה אתכם שאם אתם רואים שימוש שלא לצורך מטרות העמותה אתם חייבים לדווח על זה.

<עילם טייכר: אני רוצה - - -

עדי קול: אני רוצה להגיד לך שלרשם העמותות כמעט ואין שיניים לעשות - - -

<עילם טייכר: הוא יכול לשלול מהם את רישום מנהל תקין ואז הם לא יקבלו שקל מהמדינה, יש לו הרבה שיניים.

<עילם טייכר: אני רוצה להגיד לך שמשרד הכלכלה עובד כל שנה על הכנסת.

<עילם טייכר: כל שנה הם באים.

<עילם טייכר: גם ב-2013, גם ב-2012 וגם ב-2011 בא נציג משרד הכלכלה ואומר לכנסת 'בשנה הבאה נשתמש בסמכות שלנו כדי להעניש את אלה שרימו אותנו'.

<עילם טייכר: הם לא עושים את זה והיא עשתה את זה עוד פעם השנה.

<עילם טייכר: היא אפילו לא יכולה לתת לך מועד מתי הם יעשו את הדבר הזה.

<עילם טייכר: שנית, הטעו אותך נציגים שישבו כאן.

<עילם טייכר: מהבדיקה שעשינו כל הגנים, לדוגמה ויצ"ו, הם שייכים לעיריית תל אביב.

עדי קול: מבחינה משפטית הם לא מקבלים כסף.

<עילם טייכר: אז בואו אגיד לך על הכסף.

<עילם טייכר: נעמ"ת קיבלה בשנת 2013 170 אלף שקל מעיריית תל אביב, אמונה קיבלה רק 12 אלף שקל – זה לפי הדוח - - -

עדי קול: סליחה, אתה לא יכול ללכת לדוחות כשאתה לא מכיר - - -

<עילם טייכר: זה לפי המידע של עיריית תל אביב.

<עילם טייכר: זה לפי מספר העמותה וזה הגן.

<עילם טייכר: אני רוצה להגיד שהתלונה שלי, גם ויצ"ו התחמקו מהסיפור שהעלינו, היא לא אמרה איך קרה המקרה המיוחד הזה למרות שהיא הודתה בעקיפין שכשיש פניות מגבוה הם כן מתערבים בשיקולים.

<עילם טייכר: אני מבקש לומר, הטענה שלי - - - -

עדי קול: אני מבקשת שאנשים ידברו בשם ולא לוביסטים מייצגים, עורכי דין או מי שלא יהיה.

<עילם טייכר: הטענה שלי היא לא כלפי רשתות הגנים כי בסופו של דבר כולם רוצים להיות בגנים שלהם.

<עילם טייכר: הטענה שלי היא כלפי הכנסת, כלפי הרשויות המקומיות וכלפי משרד הכלכלה – הם אלה שצריכים לפעול.

<אופיר שמא: אני אבא.

<אופיר שמא: פניתי בשנה שעברה גם לארגונים וגם למשרד הכלכלה, גם השנה.

<אופיר שמא: מה שאתה אומר, זה בדיוק זה.

<אופיר שמא: כלומר, בשנה שעברה היו מכתבים אני באופן אישי, אני וקבוצת הורים, אנחנו גרים בגבעתיים, פנינו למעונות ומהמעונות אמרו לנו 'משרד הכלכלה הוא הכתובת'.

<אופיר שמא: הגענו למשרד הכלכלה, פנינו לשר, ללשכת השר, ליועציו של השר.

<אופיר שמא: השנה, לפני כשבועיים פניתי ליועץ השר עמית פרסיקו, הוא אמר לי 'הפעם יש חידוש צריכים להחתים על הצהרה את עורך הדין'.

<אופיר שמא: אמרתי לו 'הרעיון של חשבון המים הוא רעיון שלי אותו הפניתי בכתב למשרד הכלכלה.

<אופיר שמא: , אמרתי, אם אתם תבקשו לבדוק את חשבון המים אף אחד לא יוותר על ההנחה של 100 שקל'.

<אופיר שמא: את זה אמרתי גם לפני שנה.

<אופיר שמא: אגב, בשנה שחלפה לא נעשה דבר.

<אופיר שמא: השנה שוחחתי עם הממונה על התעסוקה שהיא האחראית על מעונות היום מטעם משרד הכלכלה, היא ממונה על מלי.

<אופיר שמא: לא נתנו לי לדבר איתה, נתנו לי לדבר עם היועץ שלה.

<אופיר שמא: היועץ שלה אמר לי בצורה מאוד ברורה, 'אנחנו לא עשינו כלום.

<אופיר שמא: ישבנו, חשבנו, קיימנו דיון והחלטנו שלא לעשות כלום'.

<אופיר שמא: באילו המילים נאמרו לי הדברים.

<אופיר שמא: הפגיעה כאן היא פגיעה כפולה ומכופלת מכיוון, כמו שנאמר ואני רק מדגיש את זה, כשמגיעה משפחה חד-הורית ואני גם הצגתי - - -

עדי קול: לא.

עדי קול: לא.

עדי קול: אתה הגעת לדיון מאוחר.

<אופיר שמא: אני מתנצל.

<אופיר שמא: הצעתי בזמנו גם לארגונים וגם למשרד הכלכלה, אמרתי למלי אישית בשיחת טלפון, אמרתי 'תשמעי, אני מוכן להעביר לך רשימות אם את רוצה, אני לא פוחד.

<אופיר שמא: את רוצה רשימות כדי שתוכלו לאכוף ושתוכלו להגיע'.

<אופיר שמא: אגב, גם עם קודמה גיל ארז, עד לפני כמה חודשים כשמלי נכנסה לתפקיד.

<אופיר שמא: היא אמרה שיכול להיות שתהייה להם ישיבה עם חברה חיצונית, אולי דרך חברה חיצונית שישלמו לה כדי שתעשה את האכיפה כי הם לא יודעים לעשות אכיפה.

<אופיר שמא: כל הגורמים איתם דיברתי ממשרד הכלכלה כולל יועצו של השר, מלבד הנושא של חשבון המים שהיה רעיון שלי, לא נעשה כלום.

<אופיר שמא: ביקשתי תגובה פורמאלית בכתב ואחת הפקידות בלשכת השר צעקה עלי ואמרה לי שאם דיברתי עם יועצו של השר, בזה זה נגמר ואני לא אקבל שום תגובה.

<אופיר שמא: דיברתי עם נשיאת ויצ"ו העולמית על הנושא הזה, היא אמרה לנו 'אין מה לעשות עם זה, אתה לא עומד לקבל תגובות ממשרד הכלכלה ואני לא רואה איך אתה מצליח לעבור את הדבר הזה'.

<אופיר שמא: תודה.

<נגה קלינגר: יש לי שלוש הערות בעניין הזה.

<נגה קלינגר: אחת, דניאלה שחר אמרה שנבנו גנים לגיל 3 רק כי זה נכנס לחוק ולא לוקחים אחריות כי זה לא בחוק.

<נגה קלינגר: השינוי שצריך להיות הוא לאה קטע התקציבי, אני כן חושבת שזה משהו שאפשר להביא לפתחך, והוא שהחוק הזה לקחת אחריות - - -

עדי קול: יש לזה משמעות תקציבית.

עדי קול: זה לא נכנס בגלל החוק, זה נכנס בגלל ועדת טרכטנברג.

<נגה קלינגר: דיברו כאן על שקיפות ועל התשובות.

<נגה קלינגר: אחת הבעיות היא שהתשובות לגנים מגיעות באמצע יולי.

<נגה קלינגר: אגב שקיפות, מתי נפתחת ההרשמה למעונות?

<נגה קלינגר: היא אמרה שזה בסביבות מרץ.

<נגה קלינגר: אף אחד לא יודע - - -

עדי קול: במאי, בסביבות יום העצמאות.

<נגה קלינגר: אף אחד לא יודע מתי מתחילה ההרשמה, אף אחד לא יודע מתי הוא יקבל תשובות.

<נגה קלינגר: כלומר, להתחיל למצוא בשלב הזה גן זה טרוף.

<נגה קלינגר: תשובה סופית מתקבלת באוגוסט, איזה גן אפשר למצוא לספטמבר?

<נגה קלינגר: אם אפשר.

<נגה קלינגר: כלומר, יש כאן בעיה נוספת.

<נגה קלינגר: הבעיה של הקריטריון הבעייתי שהזכרת, להישאר בבית.

<נגה קלינגר: אני אתן את הדוגמה האישית שלי.

<נגה קלינגר: בן זוגי נשאר שנה בבית עם הילדה הבכורה שלי ולכן לא התקבלנו כי הגבר לא עובד, הוא לקח חופשה ללא תשלום ונשאר בבית.

עדי קול: תודה לכולם.

עדי קול: אני מצטערת שזה היה בלחץ, יש הרבה דוברים והרבה אמוציות מסביב לשולחן.

עדי קול: אני פותחת את הסיכום שלי ואומרת: אני קוראת למשרד הכלכלה להתייחס ברצינות ולא בזלזול לוועדה הזאת, להגיע לוועדה עם הגורמים הרלוונטיים.

עדי קול: בנושא הזה אנחנו נקיים דיון נוסף בהשתתפות מנהלת אגף המעונות.

עדי קול: אנחנו נצא מפה עם פנייה, קודם כל בפנייה לשר, אני מבינה שנעשו פניות נוספות בנושא הזה.

עדי קול: יש כאן סמכות שלא מנוצלת, סמכות פיקוח ואכיפה על נושא הקריטריונים, על יישום הקריטריונים, על הביצוע שלהם ועל הצהרות כוזבות חוזרות ונשנות בנושא של חד-הורים, עניין שלא בא לידי מימוש.

עדי קול: נקרא לו לבצע חקירה מקיפה ולבדוק את המציאות כפי שהיא בשטח.

עדי קול: נבקש לשנות את הקריטריונים ואת הדרישות מהורים יחידניים או מאימהות חד-הוריות כדי להבטיח שהם ישקפו את המציאות ושלא יהיה ניתן להצהיר הצהרות כוזבות.

עדי קול: אנחנו מבקשים לקבל תשובה לגבי מועדי הרישום והקבלה והתאמתם ללוח זמנים שיאפשר להורים גם לחפש סידור הולם לילדים - - - <קריאה:> בינואר.

עדי קול: בינואר.

עדי קול: שוב, קריאה לקבל תשובה לגבי מועדי הבנייה של המעונות החדשים, גם תאריכים מתי צפוי תאריך בניית המעונות.

עדי קול: אנחנו נפנה לשר ונפרסם ידיעה על ישיבה נוספת.

עדי קול: בעוד חודשיים יוצאים לפגרה.

עדי קול: יתכן ונעשה את זה בתחילת המושב הבא או שנקיים ישיבה בפגרה.

עדי קול: זה תלוי בתשובות שנקבל ממשרד הכלכלה.

עדי קול: אני רוצה לומר שוב, אני מבינה את הזעם של ההורים.

עדי קול: התחושה היא קשה ובעיקר כשאתה רואה את ההצהרות הכוזבות ובעיקר אל מול הפרסומות של העמותות האלה.

עדי קול: אני חושבת שאתם צריכים לתת את הדעת על זה, אני חושבת שאתם לא עושים את זה ולא נותנים את המענה.

עדי קול: אתם צריכים לתת את התשובות.

עדי קול: הם פונים למחוקק והמחוקק, לצערי הרב, ידו של המחוקק מאוד קצרה כשאין משמעות תקציבית מאחורי זה ואין משרד שמסוגל ליישם את החוקים.

עדי קול: אני אסביר במשפט קצר.

עדי קול: הצעת חוק פרטית עוברת כל שבוע את וועדת שרים לחקיקה.

עדי קול: וועדת שרים לחקיקה מחליטה את עמדת הממשלה לגבי החקיקה.

עדי קול: כלומר, מי שמחוקק בסופו של דבר הוא הממשלה.

עדי קול: אם מגישים הצעת חוק שהממשלה לא רוצה בה, היא לא תעבור והיא לא תזוז מילימטר.

עדי קול: לכן הדברים הגדולים עליהם אתם מדברים הם משהו שפחות אנחנו יכולים לעשות.

עדי קול: צריך שזה יהיה בשיתוף פעולה עם המשרד ואם לא ביוזמתו.

עדי קול: זה לא אומר שאנחנו לא רוצים, זה אומר שהרבה פעמים אנחנו לא יכולים לצערנו.

עדי קול: אני קוראת לכם, גם לעמותות, להקפיד כמיטב הראוי על שיפוט ועל תשובות.

עדי קול: מדובר ברגע מאוד משמעותי להרבה הורים.

עדי קול: בסופו של דבר הם מרגישים פגועים.

עדי קול: להגיד אנחנו באותו צד של המתרס, מבחינתם אתם אלה שצריכים לתת להם תשובה.

עדי קול: הם לא מכירים את הבירוקרטיה.

<ליאורה מינקה: אולי שהמשרד יוציא את התשובות ואז יתנפלו על מהשרד ולא עלינו.

עדי קול: זה יהיה עוד פתרון קוסמטי שלא יפתור את הבעיה.

עדי קול: אני מבקשת לסיים את הדיון.

עדי קול: אני רוצה לפנות אליכם, סליחה אתם מפריעים.

עדי קול: יש לי פטיש שבדרך כלל אני משתמשת בו אבל הפעם השתדלתי שלא גם בגלל התינוק לא ישמח לשמוע את הפטיש וגם בגלל שאנחנו רוצים לקיים דיון ברוח טובה.

עדי קול: אני בטוחה שיצאתם בתחושה קשה כי לא קיבלתם תשובה.

עדי קול: אני בטוחה שזו לא הפעם הראשונה שלא קיבלתם תשובות.

עדי קול: אני יכולה רק להבטיח שאנחנו יכולים להמשיך לרדוף אחרי משרד הכלכלה כדי שייתן מענה.

עדי קול: תודה לכם ושבוע טוב.