ועדת הכספים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 373, 2014-06-30 12:10

ניסן סלומינסקי: אנחנו ממשיכים בסדר היום.

ניסן סלומינסקי: על סדר היום תקנות השקעות משותפות בנאמנות (נכסים שמותר לקנות ולהחזיק בקרן ושיעוריהם המרביים); (דוחות); (סיווג קרנות לצורך פרסום); תקנות הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות, בשיווק ובניהול (נכס לעניין עיסוק פטור מרישיון(, תקנות שאמורות להיטיב עם העם.

<שמואל האוזר: נכון.

<שמואל האוזר: אנחנו מדברים על הקפ"ם שזה בעצם מוצר, מנקודת מבטה של הרשות, שבא להיטיב עם הצרכנים, שוב, כחלק מהחקיקה הצרכנית שאנחנו מדברים עליה.

<שמואל האוזר: מבלי להרחיב יתר על המידה, אני רק אומר שזה מוצר שמאפשר לקבל ריבית גבוהה למשקיע הקטן, זה מוצר שמאפשר למשקיע הקטן לקבל ריבית כמו משקיע גדול.

<שמואל האוזר: זאת המהות.

ניסן סלומינסקי: תסביר קצת יותר.

<שמואל האוזר: אנחנו יוצרים כאן סוג של קרן כספית שמשקיעה בפיקדונות ומק"מים לטווח מאוד קצר שמדמים במידה רבה פיקדונות לבנק.

<שמואל האוזר: הם הופכים להיות סוג של אלטרנטיבה לפיקדונות פק"מ בבנק.

<שמואל האוזר: אנחנו יודעים שכלקוח קטן אתה מגיע לבנק ומקבל כלום.

יצחק כהן: 0.00001.

<שמואל האוזר: משהו כזה.

<שמואל האוזר: אבל אם אתה לקוח גדול, אתה מקבל הרבה כסף מכוח זה שאתה מגיע.

<שמואל האוזר: המכשיר הזה מאפשר לאותו לקוח קטן לקבל ריבית כמו הלקוח הגדול, ריבית גבוהה יותר.

ניסן סלומינסקי: למה אתה צריך מכשיר חדש?

<שמואל האוזר: כשאתה הולך לבד, תקבל מעט.

<שמואל האוזר: אם אנחנו נבוא כולנו ביחד, נקבל מהבנק יותר.

ניסן סלומינסקי: אי אפשר להחליט נניח על הפיקדון שזה מה שיקרה?

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, זה תלוי בבנק?

ניסן סלומינסקי: הבנק קובע את מה שהוא רוצה?

<שמואל האוזר: ודאי.

<שמואל האוזר: אלה תנאים תחרותיים.

<שמואל האוזר: אלה תנאי שוק.

ניסן סלומינסקי: אם עכשיו אתה קובע איזו תכנית, אנחנו קובעים גם את הריבית שלה וכולי?

<שמואל האוזר: אנחנו לא קובעים את הריבית.

<שמואל האוזר: הריבית היא לפי ריבית שוק.

ניסן סלומינסקי: אני בא לבנק ויש לי מאה אלף שקלים.

<שמואל האוזר: אם אתה בא לבנק ויש לך מאה אלף שקלים או שיש לך 10 מיליון שקלים, יש הבדל.

<שמואל האוזר: במאה אלף שקלים תקבל ריבית קטנה מאוד, אפסית.

ניסן סלומינסקי: אם אני בא לפיקדון רגיל.

<שמואל האוזר: כן.

<שמואל האוזר: זה מאפשר לך, במקום לשים בבנק, דרך הקרן הכספית להפקיד בדיוק לאותה תקופה ולקבל ריבית הרבה יותר גבוהה.

<שמואל האוזר: מדוע הקרן הכספית הזאת שמדמה פיקדון מקבלת יותר?

<שמואל האוזר: משום שהיא באה עם הרבה יותר כסף ולבנק יש אינטרס.

ניסן סלומינסקי: למרות שאני שם את אותו סכום.

<שמואל האוזר: אתה שם את אותו סכום.

ניסן סלומינסקי: אבל מצטרפים אלי אחרים.

<שמואל האוזר: כן.

<שמואל האוזר: הקרן עצמה מאגדת את זה ומביאה את העוצמה.

ניסן סלומינסקי: מי נותן את זה, הבנק?

<שמואל האוזר: הבנק.

<שמואל האוזר: כן.

ניסן סלומינסקי: הבנק יכול להחליט שהוא לא רוצה לתת את הריבית הזאת.

<שמואל האוזר: הבנק עושה שיקולים של פיקדונות.

<דוד לביא: זה כמו ארגוני צרכנות.

<דוד לביא: כמו חבר.

ניסן סלומינסקי: אם הבנק עושה את כל השיקולים, מה פירוש?

<שמואל האוזר: הוא מציע לך הצעה הרבה יותר טובה כי אתה מביא לו הרבה יותר כסף לפיקדונות והבנק מעוניין בפיקדונות.

ניסן סלומינסקי: זה אומר שבמקום שאני בא ושם מאה אלף שקלים, מאחר ובאותו חודש בטח באו עוד כל מיני אנשים ששמו את אותו סכום, תראה את כולם כגוף אחד ואז יש כאן הרבה כסף ואז הבנק נותן ריבית יותר גבוהה.

<שמואל האוזר: נכון, ואתה על המאה אלף שקלים שלך גם תקבל את הריבית הגבוהה.

ניסן סלומינסקי: אם הבנק אומר שהוא לא רוצה להיות במשחק הזה, הוא יכול?

<שמואל האוזר: יש תחרות בין הבנקים.

<שמואל האוזר: אם לא הבנק הזה, יהיה בנק אחר.

<שמואל האוזר: הם מתחרים על הפיקדונות.

<שמואל האוזר: יש תחרות על הפיקדונות.

<שמואל האוזר: אם היה רק בנק אחד, הוא לא היה נותן ריבית לגדול מלכתחילה.

ניסן סלומינסקי: למה הבנק מראש לא עושה את זה, כדי למשוך את המפקידים אליו?

ניסן סלומינסקי: אתה תגדיר את כל אלה שהפקידו נניח בבנק לאומי, תאחד אותם, ולמה מנכ"ל הבנק לא עושה את החישוב הזה ואומר שהוא רוצה למשוך אליו מפקידים ולכן הוא ייתן להם ריבית?

ניסן סלומינסקי: אנחנו כאילו עושים משהו טכני כדי שהוא ייתן ריבית גבוהה יותר, אבל למה הוא לא עושה את זה לבד?

<שמואל האוזר: זה בדיוק כמו שאתה רוצה לקבל הנחה מבית עסק מסוים וכדי לקבל את ההנחה, הוא אומר שאם תביא עוד עשרה לקוחות, הוא ייתן לך הנחה יותר גדולה.

<שמואל האוזר: זה אותו רעיון.

<דוד לביא: קבוצת רכישה.

ניסן סלומינסקי: המדינה מארגנת?

<שמואל האוזר: לא המדינה.

<שמואל האוזר: הבנקים זקוקים לפיקדונות האלה.

<שמואל האוזר: זה לחמם.

<שמואל האוזר: פיקדונות מצד אחד והלוואות מצד שני.

<שמואל האוזר: ככל שיש שם יותר, הם יכולים לעשות יותר עסקים.

<שמואל האוזר: הבנקים מתחרים על הפיקדונות האלה.

ניסן סלומינסקי: אם הם מתחרים, איך הריבית היא אפס?

ניסן סלומינסקי: איזו תחרות יש בבנקים אם כולם נותנים ריבית אפס?

<שמואל האוזר: הם מתחרים, אבל לא אותו דין על הלקוח הקטן.

ניסן סלומינסקי: הם יודעים לבד שהלקוחות הקטנים האלה מביאים.

<שמואל האוזר: זאת עובדה.

ניסן סלומינסקי: בלי לדבר אחד עם השני – כי אסור להם חס ושלום לעבור על החוק – כולם מבינים את זה.

<שמואל האוזר: אלה תנאי שוק.

<שמואל האוזר: הם מתחרים.

<שמואל האוזר: לקוח קטן פחות מעניין אותם ולקוח גדול יותר מעניין אותם.

<שמואל האוזר: זה לא אומר שלא מעניין אותם גם הלקוח הקטן, אבל.

ניסן סלומינסקי: הבנק יודע שמגיעים אליו נניח חמישים אלף לקוחות קטנים ואם כל אחד נותן סכום כזה, זה סכום אדיר.

ניסן סלומינסקי: הוא רוצה למשוך אותם אליו, אבל היום אין תחרות כי כולם נותנים ריבית אפס.

<שמואל האוזר: תחשוב גם מנקודת מבטו של הבנק.

<שמואל האוזר: לכאורה הוא היה יכול לבוא, אבל הוא צריך ללכת לכל חמישים אלף האנשים האלה, אחד אחד.

<שמואל האוזר: במקום זה יש לו אחד.

ניסן סלומינסקי: הם כולם באים אליו.

ניסן סלומינסקי: הוא לא עושה כלום.

ניסן סלומינסקי: אתה נכנס לבנק ואתה נכנס לתוכנית אותה אתה מגדיר כתכנית מחברת.

ניסן סלומינסקי: כל הבנקים יהיו אותו הדבר ושוב לא תהיה תחרות.

<דוד לביא: תחשוב על זה בהקבלה.

ניסן סלומינסקי: אני אשמח לעשות את זה, אבל אני אומר שזה נראה לי משונה מאוד.

<שמואל האוזר: הבנקים מאוד לא אוהבים את זה.

ניסן סלומינסקי: בטח שהם לא אוהבים את זה.

ניסן סלומינסקי: בשיטה הזאת, מי קובע את הריבית שניתנת?

<שמואל האוזר: הבנק מציע את הריבית.

ניסן סלומינסקי: כל בנק יכול להציע איזו ריבית שהוא רוצה?

<שמואל האוזר: בוודאי.

ניסן סלומינסקי: גם על פיקדון הוא יכול להציע כל ריבית שהוא רוצה.

<שמואל האוזר: ודאי.

ניסן סלומינסקי: למה כאן תהיה תחרות ושם לא תהיה תחרות?

ניסן סלומינסקי: אני לא מצליח להבין.

<שמואל האוזר: זה אותו דבר כמו בית עסק.

<שמואל האוזר: תיכנס לבית עסק, אתה רוצה לקבל הנחה והוא אומר לך שתקנה יותר או שתביא עוד מאה לקוחות, הוא ייתן לך הרבה יותר.

<שמואל האוזר: זה אותו הדבר.

ניסן סלומינסקי: אבל אני לא מביא מאה לקוחות.

<שרה קנדלר: מנהל הקרן יביא.

<שרה קנדלר: קרן הנאמנות, הוא זה שיאגד את כולם.

ניסן סלומינסקי: כלומר, אני צריך מנהל קרן שיפקיד את הכספים בבנק?

<שרה קנדלר: כן.

<שמואל האוזר: אתה הולך למנהל הקרן.

<שרה קנדלר: אנחנו רק עושים את התשתית המשפטית כדי שמנהל הקרן יקים את הקרנות האלה.

<שמואל האוזר: אפשר יהיה להציע שאותו מנהל קרן יוכל לבוא ולאסוף מכל הלקוחות הקטנים.

ניסן סלומינסקי: זה משהו אחר.

ניסן סלומינסקי: עכשיו אני מבין.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מקימים קרן והקרן הזאת מושכת הרבה אנשים ואז מנהל הקרן בא לבנקים ואומר להם שמי שייתן לו יותר ריבית, הוא מפקיד אצלו.

<דוד לביא: כן.

<שמואל האוזר: לפני הלקוח עומד או פיקדון בבנק או - - -

ניסן סלומינסקי: בלי שאנחנו עושים משהו, זה לא יכול להיות?

<דוד לביא: יש את זה היום.

ניסן סלומינסקי: לכן בשביל מה אני צריך?

ניסן סלומינסקי: מה הבעיה כאן?

ניסן סלומינסקי: איזה איסור יש בזה?

<שרה קנדלר: יש כאן שני תיקונים.

ניסן סלומינסקי: בא חבר לבנקים ואומר להם שאם הם רוצים את כל חבר אצלם, הוא רוצה דבר כזה והם מקבלים.

<דוד לביא: אנחנו נסביר.

<דוד לביא: יש כאן הבדל.

<דוד לביא: נכון.

<דוד לביא: קודם כל, קרנות כספיות קיימות היום אבל בעולם המוצרים יש בעצם שני סוגים של מוצרים.

<דוד לביא: יש מוצרים שמוגדרים כמוצרים מיועצים, זאת אומרת, אי אפשר להציע ללקוח את המוצר אלא על פי הוראות חוק הייעוץ.

<דוד לביא: כלומר, צריך לשבת עם הלקוח ולברר את צרכיו, והבנק צריך להחליט שהלקוח מעניין אותו ושהוא רוצה לשבת אתו ולהציע לו את המוצר.

<דוד לביא: יש מוצרים אחרים כדוגמת הפיקדון הבנקאי שחוק הייעוץ אינו חל עליהם ואז בעצם אותם כללים שחלים במסגרת חוק הייעוץ, לא חלים.

<דוד לביא: זאת אומרת, כל אחד יכול לפנות ולהציע את המוצר.

<דוד לביא: הרעיון שעומד בבסיס ההצעה הזאת הוא לקחת את המוצר הקיים, את אותה קרן כספית שחלות עליה הוראות חוק הייעוץ, להפוך אותו למוצר עוד יותר שמרני ולהחריג אותו מחוץ להוראות חוק הייעוץ.

<דוד לביא: בזה בעצם אנחנו מסירים את החסם המרכזי.

<דוד לביא: צריך להבין שאין עוררין על כך שהקרן הכספית אמפירית וגם הגדרתית, נותנת למשקיע הממוצע ריביות או תשואות הרבה הרבה הרבה יותר גבוהות מאשר החלופה הבנקאית, במיוחד כאשר סביבת הריבית היא נורמלית.

<דוד לביא: זאת אומרת, לא כמו במצב היום שאנחנו נמצאים בריבית מאוד מאוד נמוכה, ולמרות זאת במבחן התוצאה הכסף לא נמצא במוצרים האלה.

<דוד לביא: יש למוצרים האלה הצלחה לא מבוטלת אבל יחסית להיקף הזרימה של הכספים לשוק הפיקדונות, מדובר בהצלחה מאוד מאוד מוגבלת.

<דוד לביא: מה שאנחנו מנסים לעשות כאן זה בעיקר למצב מוצר ולהחריג אותו מהוראות חוק הייעוץ באופן שיגביר, כמו ביוזמה הראשונה שדנו בה בתיקון 15, את הנגישות של הציבור למוצר ובאופן הזה גם לחבר את המשקיע לעולם המושגים שמוכר לו.

<דוד לביא: המשקיע הלא מתוחכם, שלא נמצא בקשר עם יועץ ההשקעות ושלא מושקע בשוק ההון, לא מכיר אלטרנטיבה לפיקדון הבנקאי ומה שאנחנו עושים כאן, אנחנו אורזים מוצר שיאפשר לו - זה מתחיל מהשם שבו אנחנו עושים שימוש ודרך ההחרגה שלו מהוראות חוק הייעוץ – להגיע לאלטרנטיבה שבהרבה מקרים לפי פרמטרים אובייקטיביים של תשואה או של ריבית הוא מוצר עדיף.

<דוד לביא: היום הציבור פשוט לא מודע לכך כי אף אחד לא מספר לו.

<דוד לביא: הוא מגיע לפקיד בבנק והפקיד בבנק גם לא מורשה וגם אין לו אינטרס להציע לו אלטרנטיבה אחרת לפיקדון הבנקאי.

<דוד לביא: אנחנו רוצים לשנות.

ניסן סלומינסקי: אני מבין שלהזיק, זה לא מזיק.

<קריאה: זה כן יכול להזיק.

ניסן סלומינסקי: אתם מייצגים את הבנקים?

<קריאה: כן.

ניסן סלומינסקי: אם אתם מתנגדים, זה סימן טוב.

<רן ונגרקו: אנחנו לא מתנגדים.

ניסן סלומינסקי: קיבלתי את התשובה שלי עכשיו.

<רן ונגרקו: אנחנו לא מתנגדים.

ניסן סלומינסקי: אני יכול לארגן כאן את כל חברי הכנסת ולומר שבמקום שכל אחד יפקיד ויקבל אפס, נתארגן ביחד, נציע לבנקים סכום גדול ונקבל יותר.

<דורית גילת: זה לא החידוש של התקנות.

ניסן סלומינסקי: מה החידוש?

<דורית גילת: מה שדודו הסביר עכשיו על מי יכול להציע ומי יכול להנגיש.

ניסן סלומינסקי: נניח חבר שעושה דברים דומים, הוא לא רשאי לעשות את זה?

<דוד לביא: לא, כי עדיין מי שמורשה להציע את המוצר הזה, זה מנהל קרן שקיבל רישיון מהרשות.

<דוד לביא: זאת אומרת, המוצר הוא מוצר מפוקח.

<דוד לביא: רצינו לייצר מוצר שהמאפיינים של הנכסים שהוא משקיע בהם וגם המסגרת החוקית לפיה הוא פועל, הופכת אותו לאלטרנטיבה ראויה.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: האורחים רוצים להתייחס?

<רן ונגרקו: ראש תחום שוק ההון, איגוד הבנקים.

<רן ונגרקו: קודם כל, אנחנו לא מתנגדים למוצר הזה.

<רן ונגרקו: כמו בתיקון 15, אנחנו לא מתנגדים לשום מצב בו שמים לנו על המדפים שלנו כיועצים מוצרים נוספים.

ניסן סלומינסקי: אבל?

<רן ונגרקו: לא אבל.

<רן ונגרקו: כאן יש שני חידושים שאתם צריכים להיות מודעים להם.

<רן ונגרקו: קודם כל, כמו שדודו אמר, כל אחד מוכר את המוצר הזה.

<רן ונגרקו: אם עד היום מוצרים מהסוג הזה, שזאת קרן כספית לכל דבר, מי שמכר את זה, זה היועץ בבנק והוא התאים לך את הצרכים ובדק שזה מתאים לך ובדק איזה רמת סיכון באה לך, הוא מכר.

<רן ונגרקו: אתה עברת איזשהו מתווך שהוא מקצוע, שהוא עבר בחינות, שהוא עבר הסמכה והרשות מפקחת עליו ומענישה אותו אם צריך.

<רן ונגרקו: היום כל אחד מוכר והרשות מכוונת גם לסוכנים ומכוונת גם לרשתות שיווק.

<רן ונגרקו: זאת אומרת, מחר אתה תיכנס לאיזה רשת שיווק ובסוף המכירה מציעים לך טופס לוטו - - -

ניסן סלומינסקי: תסביר לי, אם היועצים בבנק עושים את עבודתם, איך זה יכול להיות שיש לכל כך הרבה אנשים פיקדונות בריבית אפס?

ניסן סלומינסקי: למה הם לא כיוונו אותם למשהו אחר?

<רן ונגרקו: גם אני, עת נכנסתי קודם למזנון וקניתי כוס קפה, זה עלה לי 13 שקלים.

<רן ונגרקו: הייתי שמח מאוד לקבל את זה בשקל.

ניסן סלומינסקי: כאן?

<רן ונגרקו: כן, במזנון.

ניסן סלומינסקי: למה לא הלכת לקופי וקנית קפה בחמישה שקלים?

<רן ונגרקו: הנה, יש תחרות.

<רן ונגרקו: כשאני פותח טלוויזיה ורדיו בזמן האחרון, אני כל הזמן רואה פרסומות של בנקים.

<רן ונגרקו: בנקים מתחרים ביניהם ויש תחרות.

<רן ונגרקו: אם אתה כלקוח תיכנס ותתמקח על הריבית שלך, אתה תקבל אולי שיפור בריבית.

<רן ונגרקו: אני גם רוצה להזכיר עוד משהו, עם כל הכבוד לכל הסיפור הזה לגבי הפיקדונות והגודל שלהם.

<רן ונגרקו: אני רוצה להזכיר שהריבית במשק היום היא 0.75.

<רן ונגרקו: אני רוצה להזכיר שבאירופה יש כבר ריבית שלילית על פיקדונות.

<רן ונגרקו: זאת אומרת, אנחנו נמצאים בסביבת ריבית מאוד מאוד נמוכה.

<רן ונגרקו: אני עובר לנקודה השנייה.

<רן ונגרקו: בגדול, אנחנו תומכים בדבר הזה ואנחנו רוצים עוד מוצרים על המדפים שלנו כי אנחנו מרוויחים מזה.

<רן ונגרקו: אני לא מסתיר, אנחנו מרוויחים ויש לנו עמלות הפצה.

באסל גטאס: אבל אתה מרוויח יותר שם.

<רן ונגרקו: לא.

<רן ונגרקו: ממש לא.

<רן ונגרקו: אני רוצה להזכיר.

<רן ונגרקו: לקחו כאן מוצר, שוק הון הוא מוצר שהוא קרן נאמנות ואמרו כאן פיקדונות בבנקים אבל זה לא רק פיקדונות בבנקים אלא זה גם מק"מים.

<רן ונגרקו: אני רוצה להזכיר שמק"מ הוא כלי מסחרי ראשון במעלה שהוא גם יכול לרדת.

<רן ונגרקו: עכשיו תשאלו את עצמכם את השאלה הפשוטה, האם מי שישקיע לשבוע אחד במוצר הזה יכול להפסיד כסף, להפסיד ולא להרוויח יותר מפיקדון או פחות מפיקדון אלא להפסיד.

<רן ונגרקו: כאן באה רשות ניירות ערך במהלך שבעינינו הוא לא ראוי.

<רן ונגרקו: היא לקחה את המוצר שוק הון הזה שקיים היום – השם של זה הוא קרן כספית וזה מוצר מאוד מצליח והבנקים מוכרים אותו.

<רן ונגרקו: נמצאים כאן יושב ראש הרשות ודודו לביא והם יכולים להגיד לך שהבנקים מוכרים את זה למרות שזה בא על חשבונות הפיקדונות הכספיים של הבנקים.

<רן ונגרקו: מוכרים את זה ובגדול מוכרים את זה.

<רן ונגרקו: כשזה כדאי ויש גם יתרונות מס לפעמים, מוכרים את זה.

<רן ונגרקו: נאמר לי כאן חמישים מיליארד שקלים.

<רן ונגרקו: אבל מה שעשו כאן, עשו כאן משהו אחר.

<רן ונגרקו: אמרו שנעשה פורים, נעשה תחפושת, ניקח מוצר שוק הון, נחפש אותו, נעשה לו תחפושת של פיקדון בנקאי, נעשה אותו נגיד שהוא מוצר חסר סיכון, נגיד שהוא מוצר שמתחדש כל שבוע, נגיד שהמוצר הזה יש לו ריבית קבועה מראש.

<רן ונגרקו: הם עשו כאן מנגנונים.

<רן ונגרקו: לקחו כאן מוצר, ואני אומר את זה בצורה חד משמעית, שוק הון שיש בו סיכון.

<רן ונגרקו: אני הייתי שמח מאוד אם רשות ניירות ערך הייתה מתחייבת כאן שגברת כהן, אני יכול להגיד לה בוודאות שעל המוצר הזה היא תרוויח כסף אחרי שבוע ולא תפסיד כסף.

<רן ונגרקו: הבוקר הלכתי לחודשים האחרונים, לחודשיים האחרונים, והסתכלתי על המק"מים.

<רן ונגרקו: יש כאן נתונים חד משמעיים מהבורסה לפיהם המק"מים מפסידים כסף.

<רן ונגרקו: 0.01, אם אתה לקוח של זה, אתה רוצה פיקדון בנקאי, אז אתה צריך פיקדון בנקאי.

<רן ונגרקו: זה בונקר.

<רן ונגרקו: אתה יודע שאת הקרן שלך אתה לא מפסיד.

<רן ונגרקו: אם אתה רוצה מוצר שוק הון, יש היום קרן כספית ומחר יהיה קפ"ם.

ניסן סלומינסקי: הבנתי.

ניסן סלומינסקי: תשובה.

<דוד לביא: קודם כל, כמו שאמרתי, יש שני סוגים של מוצרים.

<דוד לביא: יש מוצרים שהם מיועצים ומוצרים שאינם מיועצים.

<דוד לביא: המוצרים שאינם מיועצים, הם הפיקדונות בבנקים.

<דוד לביא: יש כל מיני סוגים של פיקדונות.

<דוד לביא: יש פיקדונות בריבית קבועה, יש צמודי פריים, יש צמודי מט"ח וכל המוצרים האלה הם מוצרים שאינם מיועצים.

<דוד לביא: זאת אומרת, הבנקים יכולים להציע אותם על ידי אנשים שאין להם בהכרח את המיומנויות לייעץ למרות שמדובר במוצרים שהם לא פחות מורכבים כי סביבת הריבית משתנה והפריים לפעמים עולה או יורד, והמט"ח לפעמים עולה ולפעמים המט"ח יורד.

<דוד לביא: כאשר משקיע שם את הכסף שלו בפיקדון צמוד דולר, הוא לא יכול להפסיד כסף?

<דוד לביא: הוא יכול להפסיד כסף.

<דוד לביא: אנחנו איתרנו כשל חמור בשוק הכספים ועמדו בפנינו שתי אלטרנטיבות, ואנחנו מוכנים גם לזנוח את היוזמה הזאת וללכת לאלטרנטיבה אחרת.

<דוד לביא: אלטרנטיבה אחת היא להחיל את הוראות חוק הייעוץ על כל המוצרים התחליפיים, כולל המוצרים בשוק הכסף והפיקדונות הבנקאיים.

<דוד לביא: אם נציג הבנקים אומר לנו שהוא מוכן לגבי המוצרים האלה - - -

ניסן סלומינסקי: תן סיבה שנייה אליה אתם הולכים.

<דוד לביא: האלטרנטיבה השנייה היא להנגיש את המוצר ולהפוך אותו למוצר שהוא באמת אלטרנטיבה לפיקדון.

<דוד לביא: איך עשינו את זה?

<דוד לביא: נכון, יש שם מק"מים אבל המח"מ של התיק הוא שישים יום לכל היותר.

<דוד לביא: המוצר הזה הוא מוצר שהמשקיע נפגש עם הכסף רק באינטרוולים של שבעה ימים.

<דוד לביא: באינטרוולים ארוכי טווח, כאשר מדובר בתיק שהמח"מ שלו הוא שישים ימים, אין דבר כזה תשואות שליליות.

<דוד לביא: מעבר לכך.

<דוד לביא: יש לנו נתונים אמפיריים כולל המשבר של 2008 וכולל כל השנים שלאחר מכן, ונתונים אמפיריים שמתייחסים לקרנות הכספיות של מוצר הרבה יותר מסוכן יחסית כי אנחנו מדברים כאן על מח"מ של שישים ימים לעומת מח"מ של תשעים ימים.

<דוד לביא: אחד וחצי רגישות לזמן ולשינויי ריבית וכן הלאה.

<דוד לביא: וגם מוצרים שפוטנציאלית יכולים להיות יותר מסוכנים.

<דוד לביא: בלי יוצא מן הכלל, בכל אינטרוול זמן שאתה בודק מהנקודה שבה הבאנו ב-2008 את המוצר הזה, המוצר הזה עדיף על הפיקדון ולא בפיפס אלא ברמות ובמכפלות.

יעקב ליצמן: למה אתה צריך לשנות?

יעקב ליצמן: למה אתה לא עושה את שניהם?

יעקב ליצמן: למה אתה עושה פק"מ, כל יום יש לך שם אחר שדומה אחד לשני?

יעקב ליצמן: שנית, אני רוצה לדעת כמה ריבית אני מקבל?

יעקב ליצמן: כמה אתה נותן?

יעקב ליצמן: את זה אתה לא אומר.

ניסן סלומינסקי: זאת התחרות שתהיה.

יעקב ליצמן: שיאמר שפק"מ זה איקס אחוזים.

ניסן סלומינסקי: זה לא סותר.

יעקב ליצמן: למה לוותר?

ניסן סלומינסקי: אתה לא מוותר.

ניסן סלומינסקי: אתה מוסיף עוד מוצר.

ניסן סלומינסקי: אתה רק מוסיף עוד מוצר.

יצחק כהן: הוא שואל למה בחרתם את השם הזה.

<דוד לביא: מק"מ יותר בטוח מפיקדון בבנק.

<רן ונגרקו: תלוי לכמה זמן.

<דוד לביא: לא משנה.

<דוד לביא: מי שעומד מאחורי המק"מים זה בנק ישראל ומדינת ישראל.

יעקב ליצמן: למה בנק ישראל לא בא לכאן?

יעקב ליצמן: למה אתה בא לכאן?

<אופירה ריבלין: אני מבנק ישראל.

ניסן סלומינסקי: שמוליק, תסביר את זה עוד פעם כדי שנתקדם.

<שמואל האוזר: אני אנסה להסביר.

יעקב ליצמן: אני יודע שמק"מ, פק"מ – אני לא יודע את כל השמות – הכול אותו הדבר.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: כאן הוא מציע תכנית אחרת.

<שמואל האוזר: אני רוצה להסביר.

יעקב ליצמן: תתחיל בפק"מ.

יעקב ליצמן: מה זה פק"מ.

<שמואל האוזר: פק"מ זה פיקדון בבנק עליו אתה מקבל ריבית.

יעקב ליצמן: אנחנו יודעים כמה ריבית וכמה זמן.

<שמואל האוזר: כן.

<שמואל האוזר: זה סוג של מכשיר.

<שמואל האוזר: מק"מ זה סוג של מכשיר שמנפיק בנק ישראל.

<שמואל האוזר: זה מלווה קצר מועד שבעצם הוא מכשיר שבנק ישראל משתמש בו עבור מדיניות מוניטרית והוא מקובל.

<שמואל האוזר: זה כמו הטרז'רי, איגרות חוב קצרות מועד שיש בעולם.

<שמואל האוזר: הוא מציע בעצם סוג של איגרות חוב קצרות מועד ללא קופונים שהם נותנים לך גם איזושהי תשואה ואם אתה קונה אותה בהתחלה ומשאיר אותה עד הסוף, אתה יודע את הריבית.

<שמואל האוזר: אם אתה מוכר באמצע, יכול להיות שתפסיד או לא.

<שמואל האוזר: זאת אלטרנטיבה.

יעקב ליצמן: יש אק"מ - אין כסף מספיק.

<שמואל האוזר: אני מדבר אתך גם על האק"מ.

<שמואל האוזר: אדם נחשב מבחינת הבנק כאק"מ, שאין לו כסף, אם הוא בא עם 10,000 או עשרים אלף או שלושים אלף שקלים, הוא מפקיד את הכסף ומקבל ריבית קרובה לאפס, אם בכלל.

יעקב ליצמן: זה נשאר.

<שמואל האוזר: זה המצב הנוכחי.

יעקב ליצמן: אבל זה גם נשאר עכשיו.

<שמואל האוזר: זה נשאר.

<שמואל האוזר: מה שאנחנו אומרים זה שאם אתה בא עם ה-אין כסף שלך, עם הקצת אין כסף שלך, עם 10,000 שקלים או עם עשרים אלף שקלים, אותה קרן שאנחנו מציעים את התשתית המשפטית שתוקם, תוכל לבוא ולומר לך ולומר לכולם שאם תבואו אלי, אני אלך לבנק ככוח קנייה ואתם תקבלו ריבית יותר טובה.

ניסן סלומינסקי: אני עושה תחרות בין הבנקים.

ניסן סלומינסקי: זה המכשיר.

יעקב ליצמן: מה זה שייך לך?

<שמואל האוזר: אני מסביר לך איך זה שייך.

יעקב ליצמן: כשהביאו את הפק"מ לכאן במהדורה הקודמת, מי הציג את זה?

יעקב ליצמן: לא בנק ישראל?

יעקב ליצמן: אני לא מבין מה זה שייך אליך.

יעקב ליצמן: יבוא בנק ישראל כי זה אחד התנאים של הפקדות בבנקים והוא צריך להציג את כל הנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: הוא מקים קרן.

ניסן סלומינסקי: הוא נותן לאדם יכולת להקים קרן.

יעקב ליצמן: אני מכיר את זה בעל פה ואני יודע מה זה.

יעקב ליצמן: אני צודק בזה כי הוא לא היה בפק"מ לפני עשר שנים.

יעקב ליצמן: מי שהציג את זה, היה בנק ישראל.

<שמואל האוזר: נכון.

<שמואל האוזר: אין שום בעיה.

<שמואל האוזר: אם אתה רוצה נגיד לקחת את בנק ישראל ולומר לו – דרך אגב, אני לא מציע את זה – שכאשר אדם שם 10,000 או עשרים אלף שקלים הוא יקבל אותה ריבית כמו אחד ששם עשרה מיליון שקלים, לא צריך את המכשיר הזה.

<שמואל האוזר: המכשיר הזה קם משום שאין דרישה כזאת ואנחנו מציעים איזושהי אלטרנטיבה שנותנת לך.

<שמואל האוזר: אתה לא חייב אבל זאת עוד דרגת חופש בשוק שאומרת לך שכאשר באים אליך, אתה רוצה להפקיד בבנק, לך תפקיד בבנק ותקבל כלום, תקבל גורנישט מיט גורנישט.

יעקב ליצמן: כדי שאני אהיה רגוע, תשנה את השם.

יעקב ליצמן: זה חשוב מאוד, כי השם מבלבל.

יעקב ליצמן: הבן אדם נכנס והוא לא יודע כמה ריבית הוא מקבל.

<שמואל האוזר: השם הזה לא נבחר סתם.

יעקב ליצמן: זאת הסיבה שאני דורש לשנות אותו.

<שמואל האוזר: לשם הזה יש משמעות כי הוא בדיוק מתחרה עם זה.

<שמואל האוזר: אם זה היה מטריד את הבנקים, הם היו מציעים.

<דוד לביא: דרך אגב, זה שם עם משמעות.

יעקב ליצמן: בטח משמעות.

יעקב ליצמן: לבלבל את האויב.

<קריאה: שמוליק, יש כאן שאלה יותר מרכזית.

<קריאה: האם יש סיכוי שהמכשיר הזה יגרום ללקוח הפסד?

<קריאה: האם יש סיכוי שהמכשיר הזה יגרום ללקוח להפסיד כסף בניגוד לפק"מ?

<קריאה: זאת השאלה היחידה.

<שמואל האוזר: לא.

<שמואל האוזר: ההתנגדות של הבנקים נובעת מכך שהם חוששים לתת עוד ריבית לאנשים כי המשמעות היא שהם ירוויחו מרווחים יותר קטנים.

<רן ונגרקו: ממש לא.

<שמואל האוזר: לשאלה שלך.

<שמואל האוזר: הסיכוי של ההפסד הוא סיכוי זניח ביותר.

<קריאה: אבל הוא קיים.

<שמואל האוזר: אבל הסיכוי להרוויח יותר, הוא קיים בהסתברות הרבה יותר גבוהה.

<שמואל האוזר: ההתחסדות הזאת של הבנקים היא בלתי מקובלת לחלוטין.

<שמואל האוזר: אני מודיע לכם שאסור לקבל אותה.

יעקב ליצמן: ואת ההתחסדות של חברי הכנסת מותר לקבל?

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב, מבחינת הבנקים אנחנו יודעים שאתה שם פיקדון ומקבל אפס ריבית.

ניסן סלומינסקי: אתה נמצא בגירעון, אתה משלם ועוד איך.

ניסן סלומינסקי: כאן מציעים לנו מכשיר שלמעשה יכול לאפשר לך לקבל ריבית כי אתה לא בא כאדם ששם 10,000 שקלים אלא אתה מצרף עוד 2,000, 5,000 אנשים או יותר שאם תכפיל כל אחד עם ה-10,000 שקלים שלו, אתה מגיע לסכומים גדולים ואז תהיה תחרות כי כל בנק ירצה את האנשים האלה ויתחיל להציע ריבית יותר גבוהה, כך שאולי פעם אחת תהיה תחרות בין הבנקים.

<רן ונגרקו: יש את זה היום.

ניסן סלומינסקי: מי קורא את התקנות?

<שרה קנדלר: תקנות הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות, בשיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות (נכס לעניין עיסוק פטור מרישיון), התשע"ד-2014 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 3(א)(12) ו-42 לחוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות, בשיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות, התשנ"ה-1995 (להלן – החוק), בהתייעצות עם הרשות ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה: פטור מייעוץ לקרן פיקדונות ומלוות

<קריאה: אפשר להעיר?

ניסן סלומינסקי: כבר הערנו.

ניסן סלומינסקי: כבר שמענו.

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור תקנות הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות, בשיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות (נכס לעניין עיסוק פטור מרישיון), התשע"ד-2014?

ניסן סלומינסקי: בעד אישור התקנות – 3

ניסן סלומינסקי: התקנות אושרו.

יעקב ליצמן: רביזיה.

ניסן סלומינסקי: רביזיה.

<שרה קנדלר: תקנות השקעות משותפות בנאמנות (נכסים שמותר לקנות ולהחזיק בקרן ושיעוריהם המרביים), התשע"ד-2014 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 59, 62(א) ו-131(א) לחוק השקעות משותפות בנאמנות, התשנ"ד-1994 (להלן – החוק), לפי הצעת הרשות ו באישור ועדת הכספים של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה: תיקון הפתיח בפתיח לתקנות השקעות משותפות בנאמנות (נכסים שמותר לקנות ולהחזיק בקרן ושיעוריהם המרביים), התשנ"ה-1994 (להלן –התקנות העיקריות), אחרי "התשנ"ד-1994" יבוא "(להלן – החוק)".

<שרה קנדלר: תיקון תקנה 1 בתקנה 1 לתקנות העיקריות, אחרי ההגדרה "פיקדון לזמן קצוב" יבוא: "קפ"מ" – קרן שמתקיימים בה אלה: היא קרן כספית.

<שרה קנדלר: היא קרן מועדים קבועים כמשמעותה בסעיף 47 לחוק, שיחידותיה מוצעות וניתנות לפדיון פעם אחת בשבוע בלבד – אנחנו רוצים כאן להוסיף או פעם אחת בחודש, כך שתהיה אפשרות חודשית - ביום קבוע, ואם אותו היום אינו יום חישוב המחירים – ביום חישוב המחירים העוקב.

<שרה קנדלר: נקבע בהסכם הקרן כי תהיה קפ"מ (קרן פיקדונות ומלוות)".

<שרה קנדלר: בתקנה 2א לתקנות העיקריות אחרי תקנת משנה (ד) יבוא: "(ה) על אף האמור בתקנה 2 ובתקנות משנה (א)-(ד), רשאי מנהל קרן לקנות ולהחזיק בקפ"מ שבניהולו נכסים מהסוגים המפורטים להלן בלבד: מלווה קצר מועד שהוציאה המדינה, הנסחר בבורסה, שיתרת התקופה עד למועד פדיונו אינו עולה על שלושה עשר חודשים.

<שרה קנדלר: פיקדון לזמן קצוב.

<שרה קנדלר: מזומנים".

ניסן סלומינסקי: בכל מקרה אנחנו מבינים שהדברים האלה הם לטובת הצרכן והאזרח הקטן.

יעקב ליצמן: אני חולק על מה שאמרת.

יעקב ליצמן: אני לא חושב שזה בעד הצרכן.

יעקב ליצמן: ברגע שלא מוגדרת ריבית, אני לא חושב כך.

ניסן סלומינסקי: תהיה תחרות.

ניסן סלומינסקי: כאשר קרן מחזיקה חמישים מיליון שקלים והולכת להפקדה, כל בנק ירצה אותה וייתן לה ריבית.

יעקב ליצמן: אני חולק על זה.

ניסן סלומינסקי: יש הערות לחבריי?

ניסן סלומינסקי: אין.

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור תקנות השקעות משותפות בנאמנות (נכסים שמותר לקנות ולהחזיק בקרן ושיעוריהם המרביים), התשע"ד-2014?

ניסן סלומינסקי: בעד אישור התקנות – 3

ניסן סלומינסקי: התקנות אושרו.

ניסן סלומינסקי: התקנות אושרו.

יעקב ליצמן: רביזיה.

ניסן סלומינסקי: יש רביזיה.

<שרה קנדלר: תקנות השקעות משותפות בנאמנות (סיווג קרנות לצורך פרסום) (תיקון), התשע"ד-2014 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 72(א), 73(ג1) ו-131(א) לחוק השקעות משותפות בנאמנות, התשנ"ד-1994 (להלן – החוק), לפי הצעת הרשות ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה: תיקון תקנה 1 בתקנה 1 לתקנות השקעות משותפות בנאמנות (סיווג קרנות לצורך פרסום), התשס"ח-2007 (להלן – התקנות העיקריות) - אחרי ההגדרה "אגד חוץ", "אגד ישראל" ו"קרן מוחזקת" יבוא: ""אומדן תשואה שנתית" – נתון המבטא תשואה שנתית צפויה של הקרן, בהסתמך על הרכב נכסי הקרן והתחייבויותיה, ביום חישוב המחירים שקדם למועד הקבוע להצעת יחידות, אשר מחושב בדרך המקובלת למדידתו, כפי שייקבע על ידי הרשות".

<שרה קנדלר: אחרי ההגדרה "פרופיל חשיפה" יבוא: ""קפ"מ" – קפ"מ, כהגדרתה בתקנות השקעות משותפות בנאמנות (נכסים שמותר לקנות ולהחזיק בקרן ושיעוריהם המרביים), התשנ"ה-1994".

<שרה קנדלר: תיקון תקנה 3 בתקנה 3 לתקנות העיקריות – בתקנת משנה (א), בסופה יבוא: "(8) בפרסום אודות קפ"מ, יצוין גם אומדן התשואה השנתית הידוע במועד הפרסום, ולצדו יצוין באופן מובלט, כי "אומדן תשואה שנתית הוא נתון המחושב ומתעדכן מדי שבוע – או מדי חודש - בהסתמך על הרכב נכסי הקרן ביום חישוב המחירים שקדם למועד הקבוע להצעת היחידות, ומבטא אומדן בלבד לתשואה השנתית הצפויה של הקרן".

<שרה קנדלר: בתקנת משנה (ב), אחרי פסקה (7) יבוא: "(8) קפ"מ".

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לומר שכל התקנות האלה קשורות לנושא המרכזי עליו דיברנו כל הזמן וזה רק המימוש של זה.

ניסן סלומינסקי: יש למישהו מחבריי הסתייגויות או משהו?

ניסן סלומינסקי: אין.

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור תקנות השקעות משותפות בנאמנות (סיווג קרנות לצורך פרסום) (תיקון), התשע"ד-2014?

ניסן סלומינסקי: בעד אישור התקנות – 3

ניסן סלומינסקי: התקנות אושרו.

יעקב ליצמן: רביזיה.

ניסן סלומינסקי: יש רביזיה.

ניסן סלומינסקי: התקנות אושרו.

<שרה קנדלר: תקנות השקעות משותפות בנאמנות (דוחות) (תיקון), התשע"ד-2014 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 61(ג)(4), 72(א) ו-131(א) לחוק השקעות משופות בנאמנות, התשנ"ד-1994 (להלן – החוק), לפי הצעת הרשות ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה: הוספת תקנה 20כז2 אחרי תקנה 20כז1 לתקנות השקעות משותפות בנאמנות (דוחות), התשנ"ה-1994, יבוא: "20כז2 (א) אומדן תשואה שנתית של קפ"מ בתקנה זו – "קפ"מ" – כהגדרתה בתקנות השקעות משותפות בנאמנות (נכעסים שמותר לקנות ולהחזיק בקרן ושיעוריהן המרביים), התשנ"ה-1994.

<שרה קנדלר: "אומדן תשואה שנתית" – כהגדרתה בתקנות השקעות משותפות בנאמנות (סיווג קרנות לצורך פרסום), התשס"ח-2007.

<שרה קנדלר: (ב) מנהל קרן ידווח, ביום חישוב המחירים שקדם למועד הקובע להצעת יחידות של קפ"מ ולפדיונן, את אומדן התשואה השנתית של הקפ"מ כפי שחושב ביום זה, ולצדו יצוין, באופן מובלט, כי: "אומדן תשואה שנתית הוא נתון המחושב ומתעדכן מדי שבוע או מדי חודש לפי העניין, בהסתמך על הרכב נכסי הקרן ביום חישוב המחירים שקדם למועד הקבוע להצעת היחידות, ומבטא אומדן בלבד לתשואה השנתית הצפויה של הקרן".

ניסן סלומינסקי: יש למישהו הערות?

<רן ונגרקו: אפשר רק מילה אחת?

ניסן סלומינסקי: מילה.

<רן ונגרקו: התקנות האלה הן העוול הכי גדול שעושים ללקוחות.

<רן ונגרקו: כאשר כבודו מדבר על לבוא לקראת הלקוח, זה העוול הכי גדול שיש כאן.

<רן ונגרקו: מפרסמים כאן מה שנחזה להיות לכאורה ריבית מובטחת אבל לא רק שמטעים את הלקוח בשם, קפ"מ, שמפ"מ, דפ"מ, אלא כאילו נותנים לו מספר מראש שזאת הריבית.

<רן ונגרקו: זה ממש לא מובטח.

<רן ונגרקו: זה ממש על העץ.

יעקב ליצמן: זה מה שטענתי.

<רן ונגרקו: זה העוול הכי גדול.

<רן ונגרקו: אני מבקש מחברי הכנסת הנכבדים, שאם אתם מאשרים את התקנות, לפחות לוותר על זה.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לומר שאתה נציג הבנקים.

<רן ונגרקו: כן.

<רן ונגרקו: אני נציג הבנקים ומחר אני מתמודד עם הלקוחות האלה שיבואו אלי ויאמרו שהרשות הבטיחה להם מספר ואין לי יכולת לבוא ולומר להם למה המספר הזה לא מקוים.

<שמואל האוזר: אתה לא צריך לעשות את זה.

<רן ונגרקו: אני כן אצטרך.

<שמואל האוזר: אתה תיתן להם רק ריבית יותר גבוהה בבנק.

<רן ונגרקו: הדבר היחיד שאני אצטרך לטפל בו זה בלקוחות שהבטיחו להם ריבית לכאורה ובסוף זאת לא ריבית.

ניסן סלומינסקי: מאחר וכבר קיימנו את הדיון וזאת רק חזרה על הדברים, כל אחד מבין את הדברים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא מרוצים מהריבית שהבנק נותן על הפיקדונות וזה אמור לגבי כל הבנקים ואין תחרות.

<קריאה: השאלה אם הלקוח ידע שהוא יפסיד כסף.

ניסן סלומינסקי: שמענו את זה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את תקנות השקעות משותפות בנאמנות (חישוב תשואה) (תיקון), התשע"ד-2014?

ניסן סלומינסקי: בעד אישור התקנות – 3

ניסן סלומינסקי: התקנות אושרו.

ניסן סלומינסקי: התקנות אושרו.

יעקב ליצמן: רביזיה.

ניסן סלומינסקי: יש רביזיה.

<שרה קנדלר: תקנות השקעות משותפות בנאמנות (חישוב תשואה) (תיקון), התשע"ד-2014 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 73(ב) ו-131(א) לחוק השקעות משותפות בנאמנות, התשנ"ד-1994 (להלן – החוק), לפי הצעת הרשות ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה: הוספת הגדרה בתקנה 1 לתקנות השקעות משותפות בנאמנות (חישוב תשואה), התשנ"ה-1995 (להלן – התקנות העיקריות) – לפיי ההגדרה "דולר" יבוא: ""אומדן תשואה שנתית" – נתון המבטא תשואה שנתית צפויה של הקרן, בהסתמך על הרכב נכסי הקרן והתחייבויותיה, ביום המסחר שקדם למועד הקבוע להצעת יחידות, אשר מחושב בדרך המקובלת למדידתו, כפי שייקבע על ידי הרשות".

<שרה קנדלר: אחרי ההגדרה "המדד" יבוא: ""קפ"מ" – כהגדרתה בתקנות השקעות משותפות בנאמנות (נכסים שמותר לקנות ולהחזיק בקרן ושיעוריהם המרביים), התשנ"ה-1994.

<שרה קנדלר: תיקון תקנה 6 בתקנה 6 לתקנות העיקריות, האמור בה יסומן "(א)" ואחריה יבוא: "(ב) לא יפורסם אומדן תשואה שנתית של קפ"מ, אלא אם כן ציין מנהל הקרן בפרסום, באופן מובלט, כי "אומדן תשואה שנתית הוא נתון המחושב ומתעדכן מדי שבוע או מדי חודש לפי העניין, בהסתמך על הרכב נכסי הקרן ביום חישוב המחירים שקדם למועד הקבוע להצעת היחידות, ומבטא אומדן בלבד לתשואה השנתית הצפויה של הקרן".

<דורית גילת: התקנה הזאת באה בדיוק לתת מענה לטענה של הבנקים.

ניסן סלומינסקי: הבנתי.

ניסן סלומינסקי: חבריי, יש למישהו הערה?

ניסן סלומינסקי: אין.

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור תקנות השקעות משותפות בנאמנות (חישוב תשואה) (תיקון), התשע"ד-2014?

ניסן סלומינסקי: בעד אישור התקנות – 3

ניסן סלומינסקי: התקנות אושרו.

ניסן סלומינסקי: התקנות אושרו.

יעקב ליצמן: רביזיה.

ניסן סלומינסקי: יש רביזיה.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה להודות לכם ואני מצרף את תודתנו ליושב ראש ועדת המשנה על החלק הראשון של הדיון שלנו, תיקון 15, שעשה עבודה גדולה ולכל אלה שהיו חברים והיו שותפים.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.