ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 260, 2014-06-30 12:30

מיקי רוזנטל: אני מתכבד לפתוח את ישיבת העבודה, הרווחה והבריאות.

מיקי רוזנטל: הסוגיה הפעם על הפרק: גורלם של עובדי הדרג המקצועי של תכנית קרב.

מיקי רוזנטל: אין חולק על כך שתכנית קרב היא אחת ההצלחות הגדולות ביותר בטיפול בפערים בחינוך בחברה הישראלית וצמצום הפערים האלה בעזרת שיעורי ההעשרה.

מיקי רוזנטל: ההיגיון שעומד מאחוריהם, הנפש והנשמה שאומרת 'אף תלמיד לא יישאר מאחור' ואנחנו נעשה מאמץ גדול באמצעות שיעורי ההעשרה שנוגעים לכלל התחומים של החינוך, לאו דווקא החינוך הפורמאלי, כדי להיאבק באמת בפערים הנוראים שיש בחברה הישראלית.

מיקי רוזנטל: הדבר הזה נבחן גם ברמה האקדמית וגם בכל תחום ברמת השטח.

מיקי רוזנטל: כולנו מוקירים, מכירים בחשיבות תכנית קרב.

מיקי רוזנטל: מה שקרה, מיד גם נשמע את הפרטים, התכנית מצוינת, מי שיצר אותה הם העובדים, הדרג המקצועי, יש חשש שעכשיו הם יישארו מאחור או בכלל בחוץ.

מיקי רוזנטל: לפיכך התכנסה הוועדה הזאת לדון בגורלם של עובדי הדרג המקצועי.

מיקי רוזנטל: אבקש תחילה מאורי להציג בקצרה את הבעייתיות, מה קרה, תסביר.

מיקי רוזנטל: לאחר מכן ניתן לחברי הכנסת להגיב על הדברים.

<אורי ליברטי: אני רכז יישובי בתכנית קרב, אני אומר כמה מילים על עצמי וגם כמה מילים על מה שאני עושה בתכנית.

<אורי ליברטי: אני תושב ירוחם, תשע שנים בתכנית קרב, משמש כרכז ישובי בתכנית – זה אומר שאני אחראי על כמה גזרות לתכלול פעולות "קרב" באותן גזרות.

<אורי ליברטי: אני עובד באופקים, באר שבע, במועצה אזורית בני שמעון.

<אורי ליברטי: שם למעשה אנחנו מפעילים את כלל הפעולה.

<אורי ליברטי: אם תהייה אפשרות, תוך כדי הדברים שלי נציג איזה סרטון שהכנו וגם מצגת שמשקפת על קצת הפעילות, עבור למי שלא מכיר את התכנית, מה בעצם אנחנו עושים, איך נראה היום-יום שלנו אנשי "קרב".

<אורי ליברטי: חשוב מאוד לומר על הסף, אולי נוכל לראות את זה בחומרים הויזואליים, התכנית זוכה להערכה מאוד גדולה, כולל גם בדוחות הערכה אקדמית וגם של אנשי שטח שמאוד אוהבים את הפעולה שלנו.

<אורי ליברטי: יש לנו כאן גם אנשי רשויות שהתגייסו לבוא לספר על מה שאנחנו עושים.

<אורי ליברטי: החשש הגדול, שלמעשה המפעל הזה הולך לרדת לטמיון מכיוון שאנחנו עובדי הדרג המקצועי בתכנית קרב עלולים למצוא את עצמנו ב-1 בספטמבר מחוץ למעגל.

<אורי ליברטי: מאחר שאנחנו מאמינים ויודעים, וגם מעידים עלינו, שתכנית קרב היא 'אנשי קרב' ומה שעושה את התכנית אלו האנשים.

<אורי ליברטי: ברגע, שמכל סיבה שהיא, האנשים יוצאו מחוץ לתכנית התכנית כבר לא תהייה מה שהיא הייתה.

<אורי ליברטי: אנחנו עובדי הדרג המקצועי בתכנית קרב - - -

שלי יחימוביץ': כמה זמן אתה עובד בתכנית?

<אורי ליברטי: תשע שנים.

<אורי ליברטי: יש כאן רבים מחבריי שעובדים גם 20 שנה.

<אורי ליברטי: אנחנו משמשים בתפקידים השונים בתכנית.

<אורי ליברטי: בעצם אנחנו נושאים את רוח התכנית ומיישמים אותה בשטח - - -

מיקי רוזנטל: אורי ידידי, אם אפשר להציע לך עצה.

מיקי רוזנטל: הרי אתה מדבר על התכנית הזאת בקלילות רבה, אל תיצמד לתוכן, דבר מהלב.

מיקי רוזנטל: לי זה נראה חשוב שבעתיים.

מיקי רוזנטל: אני רואה שהמחשב מטריד אותך ומפריע לך לדבר באופן שוטף, עזוב.

<אורי ליברטי: אני אומר לך שני דברים, למעשה יש כאן שני צירים והם צירים שמתלכדים.

<אורי ליברטי: יש את ציר האנשים ואת ציר התכנית.

<אורי ליברטי: מבחינתו הם בעצם ציר אחד.

<אורי ליברטי: הכותרת של הדיון הזה - - - <קריאה:> שכחת את ציר התלמידים.

<אורי ליברטי: נכון.

<אורי ליברטי: ברור.

<אורי ליברטי: כשאני אומר ציר התכנית אני בעצם גם מדבר על מאות אלפי הילדים שנהנים מהתכנית, על עשרות רשויות, על מאות בתי ספר.

<אורי ליברטי: הם אלה שבעצם נהנים מהתכנית הזאת כבר עשרים שנה ומקבלים את אותה נשמה יתרה של העשרה הבלתי פורמאלית.

<אורי ליברטי: מה שמשתנה כעת בסיפור הזה, או מה שעלול להשתנות בסיפור הזה, זה ציר האנשים שבעצם הוא המשפיע על הכול.

<אורי ליברטי: אנחנו, לאורך 20 שנה למעשה היינו עובדים קבועים.

<אורי ליברטי: בפועל היינו זרוע ביצועית של משרד החינוך.

<אורי ליברטי: היה מכרז אדמיני

<אורי ליברטי: סטרטיבי כל כמה שנים לזכיין שיבצע את הפעולות הטכניות שקשורות בעבודה של "קרב".

<אורי ליברטי: אנחנו היינו בעצם אלה שנתנו הוראות לזכיין ואנחנו היינו קובעים.

<אורי ליברטי: בכל פעם שהתחלף זכיין 150 איש ואישה הועברו לזכיין החדש.

<אורי ליברטי: מבחינתנו לא הייתה שום משמעות להחלפת זכיינים.

<אורי ליברטי: רצף הזכויות שלנו נשמר, תנאי ההעסקה שלנו נשמרו.

<אורי ליברטי: למעשה היינו, גם אם משפטית לא, בפועל היינו עובדים קבועים לכל דבר ועניין וגם לא הייתה לנו שום זיקה לזכיין.

<אורי ליברטי: פעם הייתה זו חברת מרמנת, פעם חברת טלדור – אותנו זה ממש לא עניין ולא היווה שום חשיבות עבורנו.

<אורי ליברטי: אנחנו היינו עובדי תכנית קרב ושליחי משרד החינוך וקרן קרב בשטח.

<אורי ליברטי: עכשיו יצא מכרז חדש שלמעשה הופך את היוצרות.

<אורי ליברטי: המכרז הזה, בניגוד למכרזים הקודמים שהיו רק מכרזים אדמיניסטרטיביים, הסתבר ולנו הסתבר מאוחר מדי, המכרז הזה הוא גם מכרז ניהולי.

<אורי ליברטי: זאת אומרת, שבעצם הזכיין הם גם זה שלראשונה בהיסטוריה של תכנית קרב תהייה לו הזכות והחובה להחליט עם מי הוא ממשיך ועם מי הוא לא ממשיך.

<אורי ליברטי: כלומר, אנחנו נתונים לחלוטין לשרירות ליבו של הזכיין.

<אורי ליברטי: בהחלט יתכנו תסריטים שהזכיין יחליט שלא בא לו להעסיק אותנו, אולי הוא לא רוצה, או שיש לו אנשים שלו או כל דבר אחר.

שלי יחימוביץ': או שאתם עולים לו יותר מדי כסף ושיש לכם קצת זכויות.

<אורי ליברטי: נכון.

מיקי רוזנטל: בכמה עובדים מדובר?

<אורי ליברטי: מדובר בכ-150 עובדים שהם הדרג המקצועי של התכנית.

מיקי רוזנטל: אבל בשטח יש אלפי עובדים, איך זה יכול להיות.

<אורי ליברטי: בשטח יש כ-4,000 מדריכים.

<אורי ליברטי: הסיפור של העסקת המדריכים היא סוגיה בפני עצמה.

<אורי ליברטי: אנחנו לא נדרש אליה עכשיו, אני אגיד לכם למה ולא בגלל שזה לא חשוב, זה מאוד חשוב.

<אורי ליברטי: יש והיו ניסיונות מתמידים לשפר ולטפל בעניין.

<אורי ליברטי: אבל, משהו הולך להשתנות במכרז הזה, זה לא גורלם של ה-4,000 אלא גורלם של ה-150.

<אורי ליברטי: בעצם עלול להיות כאן מצב, יש תסריט מאוד סביר שהולכת להיות כאן קטיעה של המוח ושל רוח התכנית.

שמעון אוחיון: אני מציע שגם בקטע הזה תעשה את ההבחנה.

שמעון אוחיון: ההכשרה המקצועית שלכם, אתם אותו הסגל, ה-150, מאוד חשוב שחברי הוועדה ידעו מהי ההכשרה המקצועית לעומת האלפים האחרים שמועסקים כמדריכים.

שמעון אוחיון: חשובה לנו ההבחנה והיא תרומה למעמדכם.

שמעון אוחיון: שנית, האם היה מקרה שאחד מהסגל שלכם פוטר והגיש תביעה דרך בית דין לענייני עבודה?

שמעון אוחיון: אני יוצא מתוך הנחה שאם אחד מכם היה ניגש הוא היה זוכה במשפט.

שמעון אוחיון: בבקשה תנסה להתייחס.

<אורי ליברטי: הדרג מקצועי של עובדים הוא גוף מגוון.

<אורי ליברטי: יש לנו רכזי ישובים, יש לנו אנשי פדגוגיה, אנשים שפיתחו וייצרו תכניות ומפעילים אותן בשטח, יש לנו אנשי תקציבים, אנשי משרדים, אנשי הערכה והדרכה.

<אורי ליברטי: ההכשרה המקצועית של רובנו והרקע המקצועי מגוון.

<אורי ליברטי: אם אנחנו מדברים על רכזים ואנשי תכניות, רובם כבר עשו תפקידי ניהול חינוכיים, חלקם היו מנהלי בתי ספר, חלקם היו מנהלי מחלקות חינוך וכן הלאה.

<אורי ליברטי: אנשי התכניות התכנים באו מהתחום המקצועי שלהם וגם שם הם ביצעו בהצלחה תפקידים קודמים של תיאטרון, מוסיקה וכן הלאה.

<אורי ליברטי: בעצם כולנו אנשים שיש להם מטען מקצועי ארוך שנים.

שמעון אוחיון: מותר לציין, בעלי השכלה פורמאלית.

שמעון אוחיון: חשוב לי שתדגישו את זה, זה רלוונטי לגבי מעמדכם.

שמעון אוחיון: ההשכלה הפורמאלית וההכשרה המקצועית הנלוות.

שמעון אוחיון: למשל, לכמה מתוככם להם יש תעודת הוראה, לכמה יש תעודות - - -

תמר זנדברג: אחרי תשע שנים שהם מועסקים באופן מסוים, מה פתאום עכשיו חשוב אילו תעודות יש להם.

תמר זנדברג: תשע שנים מועסקים - - -

מיקי רוזנטל: תמר, במקרה הזה אני חושב שזה מאוד רלוונטי.

תמר זנדברג: פתאום אנחנו מתחילים להצטדק מהי ההכשרה המקצועית.

תמר זנדברג: מה, תשע שנים הם לא שאלו מהי ההכשרה?

תמר זנדברג: אני באותו צד.

שמעון אוחיון: הציבור לא יודע, למען הציבור, למען מעמדם.

שמעון אוחיון: אם השר פירון אומר 'אני בשביל תכנית קרב מספיק לי סטודנט'.

שמעון אוחיון: לכן אני מבקש לחדד ולהגיד כי כרגע עומדת בפניי צרה אחת גדולה והיא מעמדם של אותם 150 שאני רוצה לדאוג להם ולפתור את הבעיה.

שמעון אוחיון: את זה אני רוצה ולכן הם באו לדיון היום.

<אורלי חצור: אני עובדת בתכנית קרב 17 שנה, ההכשרה המקצועית שלי איננה קשורה, אין לי תעודת הוראה מכיוון שתחום ההעשרה, למיטב ידיעתי, הוא תחום גם מבחינה תיאורטית ואקדמית פתוח.

<אורלי חצור: יש לי תואר ראשון, יש לי תואר שני בהצטיינות יתרה והתחלתי את תהליך הדוקטורט שלי.

<אורלי חצור: אני נחשבת למומחית בפדגוגיה של חינוך בלתי פורמאלי על סמך תכנית קרב, מרוב האנשים שאני עובדת איתם.

<אורלי חצור: אני יכולה לבוא ולהגיד שחלק ממה שקרה במכרז הנוכחי, זה ששונו תנאי הסף ככה שסדרה שלמה של תנאים, אפרופו מה שתמר אמרה, הושטו.

<אורלי חצור: למשל נמנע מחלקנו בכלל לגשת ולהתקדם בארגון שאנחנו שותפים לו 17 שנה.

<אורלי חצור: אני מבקשת להציג את דרורית ומיכל שהן שתיים מראשי התחומים שלנו, נשים שפיתחו תכניות בית ושזכויות היוצרים שלהן שייכות למשרד החינוך.

<דרורית אליאש: אני ראש תחום מוסיקה ב"קרב".

<דרורית אליאש: לפני 20 שנה התחלתי את עבודת ב"קרב".

<דרורית אליאש: אני בוגרת אקדמיה למוסיקה, גבעת רם.

<דרורית אליאש: תואר ראשון בקומפוזיציה, חינוך פורמאלי.

<דרורית אליאש: עכשיו אני משלימה תואר שני תעודת אומן בקומפוזיציה וגם חינוך מוסיקאלי.

<דרורית אליאש: למעשה מזה 20 שנה אני מובילה תכניות בפריפריה, מרמת הגולן ועד אילת בכל המגזרים.

<דרורית אליאש: תכניות שמביאות לילדים מוסיקה ברמה אומנותית, האזנה למוסיקה אמנותית, נגינה, אנסמבלים, כיתות קאמרי, תזמורות.

<דרורית אליאש: אני יכולה לספר ששר החינוך שהגיע לפני כחודש לרמת הגולן זכה לראות תזמורת שלנו, תזמורת רנסנס שקמה בקצרין שנולדה מתוך העבודה שלנו בבתי הספר.

<דרורית אליאש: אנחנו מפתחים תכניות ברמה פדגוגית ומקצועית, אנחנו גם הקמנו בתי מדרש למורים למוסיקה.

<דרורית אליאש: אנחנו עובדים מאוד קרוב למשרד החינוך, ולפיקוח אגב, אנחנו גם מקום שעושה סטאז' למורי מוסיקה, מאפשר חממה לגדילה וצמיחה של אנשי מקצוע.

<דרורית אליאש: ב-31 באוגוסט כנראה נאלץ להודיע ל-400 המדריכים שלנו, שכבר הולכים איתנו שנים, שאנחנו כנראה לא - - -

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: על מה מבוסס החשש שלכם?

יעקב מרגי: תצביעי על הנקודה.

<דרורית אליאש: אני אצביע.

<דרורית אליאש: אם אתה קורא את המכרז - - -

יעקב מרגי: זה 20 שנה מחוץ למשרד החינוך, עכשיו - - -

<דרורית אליאש: המכרז לא מספר על קיומנו כאנשי מקצוע, אנחנו לא מוזכרים שם כאנשי מקצוע.

<דרורית אליאש: הפרופיל של אנשי המקצוע ב"קרב" לא מונח ולא כתוב שם, גם לא התפקידים שלנו.

<דרורית אליאש: למשל, התפקיד שלי ראש תחום מוסיקה אינו מופיע כלל.

<דרורית אליאש: אני קוראת את הדבר הזה ואני בעצם לא קיימת שם.

<דרורית אליאש: זה בעצם מספר לי שאין שום וודאות שב-1 בספטמבר אני אמשיך לנהל ולהוביל את העשייה המוסיקלית.

<דרורית אליאש: זה מאוד פשוט.

מיקי רוזנטל: נעשה פה פינג-פונג דובר וחבר כנסת.

מיקי רוזנטל: כמו שחבר הכנסת אילן גילאון אומר, "פעם בנאדם פעם חבר כנסת".

מיקי רוזנטל: אנחנו נמשיך לשמוע אתכם ובהמשך נצפה בסרט.

מיקי רוזנטל: לחברי הכנסת שהגיעו לכאן בוודאי יש מה להגיד.

מיקי רוזנטל: בבקשה חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

שלי יחימוביץ': קודם כול אני כן אגיד מילה על "קרב" באופן כללי.

שלי יחימוביץ': הדיון עכשיו הוא עליכם, על ה-150 הספציפיים האלה.

שלי יחימוביץ': בצדק זה דיון מיוחד, אבל אי אפשר שלא לומר מילה על ה-4,000 מורי קרן קרב.

שלי יחימוביץ': אני לא רוצה לקורא להם מדריכים, הם מורים לכל דבר, אלו אנשים שעוסקים בחינוך.

שלי יחימוביץ': לפעמים הם הקצה היותר מורכב והיותר מאתגר שלנו.

שלי יחימוביץ': כעת אנחנו נמצאים בנקודה שבה המכרז אצל אותו זכיין לא מתחדש ו-4,000 מורים מוצאים את עצמם מפוטרים מבלי ידיעה בכלל מה יהיה גורלם, האם הם יועסקו, איפה הם יועסקו.

שלי יחימוביץ': אנחנו בעצם מדברים על 4,000 מורים שעיסוקים חינוך ושהיחס אליהם ומצבם הוא בדיוק כמו מצבה של חבילת נייר טואלט שעומדת למכרז לנייר טואלט או מכרז לריהוט או מכרז אביזרים אחרים שמשמשים למערכת החינוך.

שלי יחימוביץ': אלא ששם יש בני אדם, הם מורים והם מועברים מידי כמה שנים במכרז.

שלי יחימוביץ': הם לא עובדים של משרד החינוך והם לא עובדים של הרשויות המקומיות.

שלי יחימוביץ': אני יודעת שלכם זה מובן מאליו, אבל הציבור עוד לא מבין את זה, עוד לא מבין את המשמעות של העסקת מורים כעובדי קבלן לכל דבר, על כל רמיסת הזכויות הכרוכה בכך, על העדר הביטחון התעסוקתי, על מסירה הזאת מזכיין לזכיין, על העדר אופק.

שלי יחימוביץ': הדבר החמור ביותר, 4,000 מורי קרן קרב הם לא לבד.

שלי יחימוביץ': אפשר לצרף אליהם חבורות שלמות של מורים.

שלי יחימוביץ': את "הילה", "יובל חינוך", את כל המורים שמעוסקים על ידי עמותות הורים בבתי הספר המוכרים שאינם רשמיים ועוד כהנה וכהנה וכהנה.

שלי יחימוביץ': מאחר ואין הערכות כי משרד החינוך בכלל מכיר בקיומם של המורים אלא רק מכיר בהם כחלק ממכרז.

שלי יחימוביץ': לא נותר לנו אלא לשער את מספר המורים שמועסקים כך.

שלי יחימוביץ': על פי כל ההערכות הם כבר נעים סביב ה-20 אלף מורים וזה עולה בקצב מכפיר.

שלי יחימוביץ': למה הדיון הזה הוא חשוב במיוחד?

שלי יחימוביץ': – כ הקרן הזאת, יש בה תבונה ארגונית מצטברת, ניסיון וידע פדגוגי ובכל זאת, אפילו במעבר מזכיין לזכיין החוט הזה נשמר.

שלי יחימוביץ': שלא יובן מדבריי שהמורים הם לא חלק מהחוט הזה.

שלי יחימוביץ': אבל אתם שמיצגים כאן את ה-150 בעצם אתם הם הליבה של המערכת, הרכזים הפדגוגיים, רכזי היושב, אתם הליבה החינוכית והארגונית.

שלי יחימוביץ': אתם מחזיקים בידע הארגוני.

שלי יחימוביץ': אני לא בטוחה שהזכיין החדש, יכול להיות שהוא זכה במכרז כי הוא הגיש הצעה נמוכה יותר, אני בכלל לא בטוחה שיהיה לו משתלם להעסיק אתכם.

שלי יחימוביץ': יש לכם ותק, אמרתם 9 שנים, 10, 19, 20 – אתם משכילים, אתם אנשי מקצוע, אתם עולים המון כסף.

שלי יחימוביץ': יכול להיות שאתם עולים אפילו סכומים אסטרונומיים כמו 8,000 שקל בחודש.

שלי יחימוביץ': יכול להיות שאתם מגיעים לסכום השמן והמנופח הזה.

שלי יחימוביץ': אם מישהו לא מבין אותי כי זה גם רשום בפרוטוקול, זה נאמר במרכאות ובלשון סגי נהור.

שלי יחימוביץ': יכול להיות שיהיה משתלם לו לקחת במקומכם סטודנטים בשכר של 30 שקל לשעה.

שלי יחימוביץ': זה לא יכול להיות.

שלי יחימוביץ': יש וודאות גדולה מאוד שזה יקרה כי ברגע שהשיקול הוא כספי, אז אין יותר שיקולים פדגוגים.

שלי יחימוביץ': לכן אדוני יושב ראש הישיבה הזאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל, אני מציעה שאנחנו ניקח, באמת לא להזניח ולא להפקיר את ה-4,000 המורים האחרים, אבל אני חושבת שאתם עכשיו מטבע עובר לסוחר ואתם לא קיימים בכלל.

<אורלי חצור: לא קיימים.

<אורלי חצור: יש למכתב שאומר שאנחנו עובדי קבלן.

<אורלי חצור: ייקחו אותם במידה ונמצא מתאימים ואולי כמו - - - <קריאה:> ימיינו אותם מחדש.

שלי יחימוביץ': לכן המאבק על השארה שלכם כקבוצה בתוך המכרז כבסיס וכהכרח בתוך המכרז, אני שוחרת את טובתכם כמובן, את התנאים שלכם, השוויון שלכם והזכויות שלכם, אבל זו הטובה הבסיסית של התלמידים ושל מערכת החינוך.

מיקי רוזנטל: תודה רבה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

מיקי רוזנטל: בכנסת לא נהוג למחות כפיים למרות שהדברים מדויקים ואני עומד מאחוריהם.

מיקי רוזנטל: יש לנו חיבה גדולה לעניין שלכם, אבל עדיין אנחנו בכנסת ואנחנו נעשה את הדיון כמו שמקובל בכנסת.

מיקי רוזנטל: שי חג'ג', ראש המועצה האזורית מרחבים, בבקשה.

<שי חג'ג': שלום לכולם.

<שי חג'ג': אני ראש המועצה האזורית מרחבים, מה שנקרא פריפריה.

<שי חג'ג': אני לא אכביר במילים לגבי מה המשמעות של קרן קרב כי דיברו על זה רבות.

<שי חג'ג': אני מדגיש את זה כי באמת אין טעם לחזור על כה שנאמר כאן.

<שי חג'ג': מה שקרן קרב עושה אצלנו זה פשוט נשמה יתרה בכל מה שקורה בבתי הספר שלנו.

<שי חג'ג': ההתייחסות שמתייחסים לאנשים האלה כאילו הם עובדי קבלן, זה פשוט מכפיר.

<שי חג'ג': אנחנו נמצאים כאן בסוף שנת לימודים, אוטוטו מכינים את שנת הלימודים הבאה, עדיין אנחנו לא יודעים מה הולך להיות עם הסיפור הזה.

<שי חג'ג': אני כראש רשות צריך להכין את שנת הלימודים הבאה ואנחנו לא יודעים מה קורה.

<שי חג'ג': תבינו, אותם ה-150 איש האלה כולל היושב לשמאלי שהיה רכז הראשון של קרן קרב אצלי במועצה לפני 23 שנים, היום הוא מנכ"ל הקרן.

<שי חג'ג': מי שבונה את התכניות האלה הם לא אותן חברות שבאות ומתחלפות חדשות לבקרים, אלו אותם אנשים שיושבים פה, הם אלה שבנו את זה לאורך שנים.

<שי חג'ג': לא יכולים להביא מחר סטודנט ולהגיד לו 'תהייה רכז קרן קרב במועצה'.

<שי חג'ג': זה לא יקרה, זה לא יכול לקרות.

<שי חג'ג': אתם צריכים להבין את זה.

<שי חג'ג': האנשים האלה הם אנשי מקצוע שלמדו את זה עם השנים.

<שי חג'ג': לפי דעתי השאלה המרכזית שצריכה להישאל בוועדה הזאת, לשאול את שר החינוך מדוע במכרז הזה, הסעיף של העברת הצוות המקצועי, עמוד השדרה של הקרן, של התכנית הזאת, למה במכרז הספציפי הזה הוא לא הכניס את זה.

<שי חג'ג': זה משהו שאינו מתקבל על הדעת.

<שי חג'ג': אני לא רואה את עצמי קולט עכשיו עובדים חדשים לקרן קרב, כאלה סטודנטים שסיימו עכשיו או שהם תוך כדי תהליך כשיש כאן אנשים שמכירים כל תלמיד ותלמיד.

<שי חג'ג': הייתי מזמין אתכם למסיבות סוף השנה אצלנו בבתי הספר, הייתם רואים מה תכנית קרב עושה בבתי הספר שלנו.

<שי חג'ג': לכן אני באמת קורה מכאן לוועדה שתצא באיזו אמירה למשרד החינוך, 'חבר'ה לא קרה כלום, תחזרו אחורה, קחו את ה-150 העובדים האלה', כמובן גם את ה-4,000 מורים.

<שי חג'ג': אני לא מזלזל בהם, אבל לפחות שעמוד השדרה של התכנית יישאר, שנדע שלפחות עם האנשים האלה אנחנו ממשיכים הלאה.

<שי חג'ג': תודה.

מיקי רוזנטל: תודה רבה לך.

מיקי רוזנטל: אני אנצל את זכותי.

מיקי רוזנטל: שאלת מה קרה, אני אגיד לך מה קרה.

מיקי רוזנטל: מדינת ישראל וממשלת ישראל פתחה במלחמה נגד העובדים במדינת ישראל – זה מה שקרה.

מיקי רוזנטל: על אחת כמה וכמה על עבודה מאורגנת, אבל בכלל נגד כלל העובדים.

מיקי רוזנטל: אני מאוד מוטרד מהמגמה הזאת.

מיקי רוזנטל: הוועדה הזאת מאוד מוטרדת מהמגמה הזאת.

מיקי רוזנטל: פעם היו פותחים באיזה משא ומתן עם העובדים לפני שמפטרים אותם, ועכשיו מפטרים את כלל העובדים בכול ארגון שהמדינה רוצה לעשות בו שינוי.

מיקי רוזנטל: זה ניכר ברשות השידור, זה ממשיך דרך קרן קרב ואם חלילה זה יצליח, זה מה שיקרה בכול ארגון או גוף שהממשלה מבקשת לעשות בו מכרז או שינוי.

מיקי רוזנטל: קודם כול כל העובדים הביתה, אחר כך נראה מה יהיה, אולי מכרז, אולי, בלה בלה וכדומה וכדומה.

מיקי רוזנטל: המגמה הזאת הרסנית ומסוכנת.

מיקי רוזנטל: בכל פעם שזה קורה לארגון מסוים או לגוף מסוים אז אנשים מבינים כמה המצב הזה חמור – אנחנו כמובן לא ניתן למצב הזה לקרות.

<שי חג'ג': צריך להבין שאותו רכז של תכנית קרב, הוא לא רק רכז תכנית קרב, הוא או היא יושבים אצלנו בוועדת ההיגוי, הם חלק מהצוות החינוכי של בית הספר שלנו.

<שי חג'ג': ממש עמוד שדרה אצלנו.

<שי חג'ג': זה לא שאפשר להביא מישהו אחר מחר בבוקר רק בגלל תעריף כזה או אחר ומכניסים אותו לתכנית.

<שי חג'ג': זה לא יכול לקרות.

מיקי רוזנטל: אני מסכים איתך.

מיקי רוזנטל: חברת הכנסת תמר זנדברג בבקשה.

תמר זנדברג: תודה אדוני היושב ראש.

תמר זנדברג: קודם כל אני רוצה להצטרף לדברים שלך ולדברים של חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

תמר זנדברג: באמת המצב נראה שהוא ברור לכולם.

תמר זנדברג: אני אבקש לחדד משהו בדברים ולומר שהמצב שאנחנו רואים כאן, במיוחד של ה-150 אנשי הדרג המקצועי, כאן טמון העוול בהעסקה קבלנית.

תמר זנדברג: למה, ולמה המצב קצת שונה מה-4,000?

תמר זנדברג: ה-4,000 זה ישרבלוף, מתחלף זכיין וראינו את זה כאן במזנון הכנסת.

תמר זנדברג: היו כאן עובדים שעבדו 13 שנה ובכל פעם שהתחלף זכיין אותם עובדים נשכרו.

תמר זנדברג: כי, כשעובדים על שכר המינימום וכשלוקחים מורים שמוגדרים כמדריכים ומשתכרים כמדריכים, אז יש את רוב הסיכויים, אז יש בעיות, אין תנאים סוציאליים, אין ותק ואין רצף ואפשר לפטר, והביטחון התעסוקתי ויש המון המון בעיות עם העסקה קבלנית, אבל בסך הכול יש סבירות שנוכל לשמור על איזו מעטפת של הישרבלוף ולהמשיך עם העובדים האלה.

תמר זנדברג: אבל אתם העובדים המקצועיים, אותם ה-150 עובדים, כמו שציינת ראש המועצה, יושבים בוועדות ההיגוי ומלווים במשך הרבה שנים.

תמר זנדברג: פתאום אנחנו מתחילים לשאול, רק לדייק את הדין ודברים הקודם, אני מבינה כמובן שכולכם משכילים והתארים גבוהים והמטרה היא להפגין שאתם עובדים מקצועיים שלא צריכים להיות מפוטרים.

תמר זנדברג: אבל הסיבה שעכשיו אחרי 9 ו-10, 19 ו-20 שנות העסקה, פתאום אנחנו מתחילים לשאול, מה ההכשרה, ומה מסתתר מאחורי זה, האם יש הצדקה או אין הצדקה לעלות השכר, לעבודה המקצועית של אותו עובד.

תמר זנדברג: זה בדיוק מראה מה הרעה החולה בשיטה הזאת ולמה ברגע אחד פתאום אותם עובדים יכולים למצוא את עצמם, אולי כן אם מישהו יכיר, ויותר סביר שלא כמו שאמרת כי זה לא מופיע בתנאי המכרז החדש.

תמר זנדברג: מי יודע מה יקרה לתכניות החינוכיות, מי יודע יקרה לתלמידים, מי יהיה עם ההמשכיות, לתכניות המוסיקה ולתחומים השונים - - - <קריאה:> ולידע הנצבר.

תמר זנדברג: כן בדיוק, לידע הנצבר ולידע הארגוני וכדומה.

תמר זנדברג: לכן חשוב מאוד שנקיים את הדיון על התכנית הזאת.

תמר זנדברג: זה גם איזו קריאת כיוון למה שקורה הרבה פעמים.

תמר זנדברג: במיוחד כמו שאמרה חברת הכנסת שלי יחימוביץ, עובדי הוראה, הדרכה, העבודה מקצועית שהולכת ונעשית וזולגת אל העבודה הקבלנית.

תמר זנדברג: זה בליבה של החינוך ושל ההוראה, השכלה וכדומה.

תמר זנדברג: אולי פה ניקח את זה כמקרה לשים גבול.

תמר זנדברג: לעצור פה - - -

מיקי רוזנטל: לעצור.

מיקי רוזנטל: ניסינו את זה עם אחיות בתי הספר, אבל במקרה הזה יש עוד אפשרות להציל.

מיקי רוזנטל: אני לגמרי מסכים, לחלוטין.

מיקי רוזנטל: תודה רבה חברת הכנסת תמר זנדברג.

מיקי רוזנטל: בבקשה ניסים מטלון.

<ניסים מטלון: שלום, אני מנכ"ל תכנית קרב.

<ניסים מטלון: עובד בתכנית 23 שנים.

<ניסים מטלון: הייתי בעברי הרחוק מורה לספרות והיסטוריה, לאחר מכן ניהלתי את התיכון בערד במשך 13 שנה.

<ניסים מטלון: כשהתחילה תכנית קרן קרב התחלתי כרכז מרחבים בין השאר, לאחר מכן נקראתי למנכל את התכנית.

<ניסים מטלון: נמצאת כאן מנכ"לית קרן קרב, דוקטור ג'נט אביעד.

<ניסים מטלון: מהקרן קיבלתי את התפקיד הזה ומאז אני מנהל אותה.

<ניסים מטלון: יחד עם הצוות שנמצא כאן בנינו תכנית יפיפייה, אני חושב שהיא משלבת תפיסה פדגוגית עם תפיסת עולם חברתית.

<ניסים מטלון: מה שהניע אותנו זה השילוב המיוחד הזה.

<ניסים מטלון: אני באופן אישי קיבלתי כל אחד מהעובדים האלה לעבודה.

<ניסים מטלון: כל אחד מהעובדים האלה נבחר על ידי בקפידה רבה, לאורך כל השנים האלה נשאר רק מי שראוי להישאר.

<ניסים מטלון: כשאני מדבר על כל העובדים זה כולל עובדי מינהלה, לא רק עובדים פדגוגיים.

<ניסים מטלון: כל עובד מבחינתנו הוא שליח של הארגון, כל עובד נושא בתוכו את תמצית התפיסה האידיאולוגית שלנו.

<ניסים מטלון: על מה שהשר מדבר עליו היום במידה משמעותית, עם זה התחלנו לפני הרבה מאוד שנים, וזה למידה משמעותית שכוללת שילוב של תפיסה הומניסטית, יצירת תחושת ערך אצל ילד, יצירת דיאלוג משמעותי בין מבוגר לילד – אלה הן אבני המסד שלנו.

<ניסים מטלון: באמת הצלחנו ליצור שינוי כזה בפריפריה.

<ניסים מטלון: צריך להגיד כאן משהו מאוד משמעותי, יש "קרב" ב-110 רשויות מקומיות.

<ניסים מטלון: אף רשות לא עזבה את "קרב" עד היום הזה.

<ניסים מטלון: כל רשות רוצה עוד ועוד "קרב" למרות שזה עולה להן הרבה מאוד כסף.

<ניסים מטלון: בחלק מהרשויות אין השתתפות המשרד ובכול זאת הן מממנות את זה בעצמן משום שהן רואות את הערך החברתי משמעותי שיש לעניין הזה.

<ניסים מטלון: המנהלים מדווחים לנו על הצלת נשמות של ילדים, לא פחות מזה.

<ניסים מטלון: ילד שבפינת חי פתאום פתח את הפה והתחיל לדבר.

<ניסים מטלון: דברים באמת מדהימים שבאמת קשורים לתפיסת עולם כוללנית מאוד, של העשרה שלמה, פדגוגיה ממדרגה ראשונה.

<ניסים מטלון: אנחנו מאוד גאים בתכנית.

<ניסים מטלון: לשמחתי כל מי שעובד איתנו, כולל משרד החינוך, מאוד מעריך את התכנית.

<ניסים מטלון: מה השתנה פתאום?

<ניסים מטלון: הכול כל כך טוב, מעבר לבעיה שמציקה ויושבת לנו על הגב, הבעיה של המדריכים שהיא באמת מאוד קשה, התרשמתי ששר החינוך רוצה להתמודד איתה.

<ניסים מטלון: אנחנו הראשונים לנסות לפתור יחד איתו את הבעיה.

<ניסים מטלון: מה השתנה פתאום?

<ניסים מטלון: מה שהשתנה, זה שהתורם שלנו שמלווה אותנו בנאמנות יוצאת דופן במשך 25 שנה, הוא הקים את התכנית, צארלס ברונפמן, החליט שהוא מסיים בגלל שהקרן הוקמה ל-25 שנה, זו קרן משפחתית.

<ניסים מטלון: הקרן עשתה מאמץ למצוא תורם אלטרנטיבי שיחליף אותו וברגע האחרון היא לא הצליחה, היא ניסתה ולא הצליחה.

<ניסים מטלון: אז באו למשרד והמשרד אמר, אוקיי, למרות שהתורם יוצא, ויש את מלוא ההערכה למשרד החינוך על כך, אמרו 'אנחנו נמשיך בתכנית.

<ניסים מטלון: - - -

מיקי רוזנטל: שאלת הבהרה, מה קורה להנהלה עכשיו עם בחירת הזכיין החדש.

<ניסים מטלון: כאן אני מגיע לנקודה המשמעותית.

<ניסים מטלון: בעצם התורם העמיד לרשות משרד החינוך הנהלה שניהלה, אני עובד הקרן, שניהלה לאורך כל השנים האלה את התכנית ואת כל הדרג המקצועי, קיבלה את האנשים לעבודה, הכשירה אותם, דאגה לכל מה שקרה לאורך השנים האלה.

<ניסים מטלון: ברגע שהתורם יוצא, בשנה הבאה אנחנו בשנת חפיפה.

<ניסים מטלון: בעצם ההכרעה שהתקבלה על ידי המשרד, יש פה אנשים שאנחנו עובדים איתם מצוין, יהודית קדש אחראית על תכנית קרב, מיד נשמע אותה.

<ניסים מטלון: המשרד בעצם החליט שהניהול יהיה חלק מתפקידו של הזכיין.

<ניסים מטלון: אני רוצה להדגיש את זה כי עד היום המבנה היה כזה שיש את משרד החינוך שהוא הריבון כמובן ואחראי על הכול עם וועדת ההיגוי שהוא מנהל אותה, אבל הנהלת התכנית היא הנהלה מקצועית שאינה תלויה באינטרסים כלכליים, היא באה מטעם הקרן, ויש את הדרג המקצועי.

<ניסים מטלון: כעת הכול עובר לידיים של הזכיין כולל ההנהלה.

<ניסים מטלון: - - -

מיקי רוזנטל: עד עכשיו החלק האדמיניסטרטיבי היה בידי הזכיין ולא עוד?

<ניסים מטלון: נכון.

<ניסים מטלון: יותר מזה, הייתה ליהודית ולי שיחת טלפון, זה אתגר אותי מאוד ללכת לבדוק את המכרז הקודם, אני שמח שצדקתי.

<ניסים מטלון: בכל המכרזים הקודמים של משרד החינוך, נכון שהמדריכים כל שנה יוצאים לחופשה, את זה אתם יודעים.

<ניסים מטלון: הם מתקבלים מחדש לעבודה, כל מי שמתקבל.

<ניסים מטלון: הדרג המקצועי עובד 12 חודשים בשנה והוא מפוטר רק כשיש מכרז, פעם בחמש שנים.

<ניסים מטלון: אבל מה ההבדל - - -

מיקי רוזנטל: איך הסכמתם לזה?

מיקי רוזנטל: זה זכויות עובדים, הרי זה דבר בסיסי כול כך.

מיקי רוזנטל: איך הסכמתם?

<ניסים מטלון: חבר'ה רק רגע, אתם תבינו את הבעיה.

<ניסים מטלון: העובדים היום, נכון שישנה אפשרות שיבוא זכיין חדש שיקבל את העובדים מחדש - - -

שלי יחימוביץ': מה ההבדל, מה הייתה התרומה של התורם?

<ניסים מטלון: התרומה הייתה במהלך השנים בין מיליון וחצי לשני מיליון דולר בשנה.

מיקי רוזנטל: וכמה משרד החינוך?

<ניסים מטלון: סך הכול היקף התכנית היא 200 מיליון שקל מתוך זה רשויות מקומיות נותנות קרוב ל-90 מיליון - - -

מיקי רוזנטל: בגלל שהוא נתן מיליון וחצי אתם הסכמתם לדבר הזה, להעסקה השערורייתית הזאת שכל חמש שנים מפטרים אתכם.

<ניסים מטלון: זה חלק מהעניין.

<ניסים מטלון: בגלל שהדרג המקצועי היו עובדי הזכיין.

<ניסים מטלון: לא היה מישהו אחר שהעסיק אותם.

מיקי רוזנטל: הרי זה מדינת ישראל מרמה את עצמה, הרי מדינת ישראל שמה את רוב הכסף ורשויות המקומיות שמו את יתרת הכסף והתורם איזה חלק מזערי, הרי אתם בפועל עובדים של משרד החינוך.

שלי יחימוביץ': הוא שם חצי אחוז.

<ניסים מטלון: מיקי, מיקי, רק שנייה.

<ניסים מטלון: עוד משפט ואתם תבינו את הבעיה יותר.

<ניסים מטלון: לכאורה מה יום מיומיים, הכול עולם כמנהגו נוהג, אנשים מפוטרים בהנחה שיקבלו אותם מחדש לעבודה.

<ניסים מטלון: אגב, כך זה היה כל השנים.

<ניסים מטלון: כמו שאורי אמר, אותם עובדים אוטומטית התקבלו לעבודה והמשיכו, כך נוצר הרצף הרעיוני, היישומי, הידע הארגוני, הרוח.

<ניסים מטלון: בשטח אתם תשמעו את המונח 'רוח קרב'.

<ניסים מטלון: 'רוח קרב' זה מושג שקיים בכול מקום.

<ניסים מטלון: יש 'רוח קרב', זה מושג שנתפס כבר בפתח.

<ניסים מטלון: מה שהשתנה הפעם, לעומת המכרזים הקודמים.

<ניסים מטלון: מונח לפני המכרז הקודם משנת 2009, 50 מרכזים ישובים, נכון, ימומנו על ידי הקבלן באישורו של מנכ"ל התכנית.

<ניסים מטלון: כל הרכזים הבית ספריים, כל הצוות המקצועי, כולם באישורו של מנכ"ל התכנית.

<ניסים מטלון: כלומר, אני הייתי האינסטנציה שקיבלה את ההחלטה, אז העובדים היו בטוחים כי הם ידעו שאני מכיר, מוקיר אותם והרצף הניהולי שהיה של הקרן, איפשר רצף ניהולי לכל ה-150 האנשים.

<ניסים מטלון: כרגע, זה הוסר מהמכרז, כלומר במכרז החדש לי אין כל סמכות לגבי העובדים, שום סמכות.

<ניסים מטלון: ההחלטה היא בידי הזכיין בלבד.

שלי יחימוביץ': זה לא יאומן.

שלי יחימוביץ': המערכת הזאת קרסה והתמוטטה למרות הנורמות שאפיינו בכל זאת במשך 25 שנה בגלל החצי תרומה של ברונפמן?

מיקי רוזנטל: 5%.

שלי יחימוביץ': זה בדולר, אוקיי.

<ניסים מטלון: היו עוד תרומות, הקרן עצמה גייסה תרומות.

<ניסים מטלון: לאחרונה היינו בהיקף תרומות כולל לפרויקטים ב-30-40 מיליון.

<ניסים מטלון: אני דיברתי רק על תרומת העוגן של ברונפמן עצמו, אבל הקרן גייסה עוד תורמים לפרויקטים לישובים מסיבות מיוחדות.

<ניסים מטלון: זה היה המינוף של כל העניין.

שלי יחימוביץ': אתה לא מצדיק את משרד החינוך בגלל שהתרומה של ברונפמן נעלמה מהמערכת?

<ניסים מטלון: אני לא מצדיק, ראשית אני כן צריך להגיד את זה, נכון שאנחנו כרגע ברגע של משבר ויש קושי גדול מאוד.

<ניסים מטלון: העובדים התארגנו לראשונה מאז ש"קרב" קיימת.

<ניסים מטלון: אנחנו לא מתואמים, העובדים עובדים כעובדים, אני מדבר כמנהל שמעריך את ההתארגנות שלהם.

<ניסים מטלון: אבל יחד עם זאת, העבודה עם משרד החינוך בשוטף, נמצאת כאן מנהלת האגף לחינוך יסודי, נמצאת כאן מיכל, אני עובד בעיקר עם יהודית, היא עושה עבודה מצוינת.

<ניסים מטלון: במקרה הזה אנחנו נמצאים במשבר מאוד קשה משום שיש פה אי ודאות.

<ניסים מטלון: האי ודאות הזאת גורמת לדבר נוסף, אי אפשר להכין שנת לימודים.

<ניסים מטלון: שי דיבר על זה, אף אחד לא יודע אם הוא עובד או לא עובד.

<ניסים מטלון: מי מכין את שנת הלימודים, מי חותם על חוזים, מי מחתים על חוזים.

<ניסים מטלון: כלומר, אנחנו נמצאים ברגע מאוד גורלי לקיומה של "קרב" כי אנשים גם מתחילים ללכת הביתה.

<ניסים מטלון: אנשים מחפשים עבודה.

<ניסים מטלון: תוהים, רגע, אני מפוטר באוגוסט ואני לא יודע אם יש לי עבודה בספטמבר.

<ניסים מטלון: אין כרגע עוגן של ביטחון לעובדים שהם יכולים לסמוך עליו ולהגיד, אוקיי, אני לא הולך לחפש עבודה, אני מוכן להמתין כי אני מעריך שיקבלו אותי מחדש לעבודה.

שלי יחימוביץ': מה אתם מצפים מאיתנו לעשות?

שלי יחימוביץ': אתם מבינים שאנחנו חברי כנסת, יש את הדרג המבצע והוא משרד החינוך.

שלי יחימוביץ': שלא תבינו, אנחנו נעשה את הכול.

שלי יחימוביץ': אני שואלת מה אתם מצפים מאיתנו.

<אורי ליברטי: אני יכול להגיד מה אנחנו מצפים ברמת התוצאה, באיזה כלים ובאילו מנופים אני לא יודע.

<אורי ליברטי: אבל מצפה ממשרד החינוך, בעצם אני הייתי הזרוע שלו ושל קרן קרב בשטח, אני 9 שנים וחברי 20 שנה.

<אורי ליברטי: אני מצפה שהוא ימשיך לקחת אחריות על ההעסקה שלי ואחריות להמשך התכנית כי ראינו ששני הדברים האלה כרוכים האחד בשני.

<אורי ליברטי: לצערי הגדול, משרד החינוך עד עכשיו סרב לעשות את זה.

<אורי ליברטי: נאמרו כל מיני מילים יפות.

<אורי ליברטי: אנחנו לא ראינו בכול הכתובים, גם במכרז עצמו וגם במכתבים שנכתבו לא היה שמץ של התחייבות להמשכיות תכנית קרב ולהמשכיות ההעסקה שלנו.

<אורי ליברטי: אני מצפה ממשרד החינוך, אולי הייתי תמים, היה לי ביטחון במשרד החינוך שיוקיר את העבודה שלי.

<אורי ליברטי: כמובן שאני מדבר בשמי ובשם חבריי, שייקח אחריות.

<אורי ליברטי: האכזבה הייתה מאוד קשה.

<אורי ליברטי: לצערי גם גילנו את הסיפור קצת מאוחר ולכן כל הסיפור בפיגור מאוד גדול, אבל עדיין חושבים שלוועדה יש השפעה ואנחנו מצפים מכם שתפעילו את כל ההשפעה שלכם על משרד החינוך.

<אורי ליברטי: נמצאים כאן נציגי משרד החינוך, אנחנו נשמח מאוד לשמוע אותם כי אני לא רואה באיזה אופן הם מוכנים להתחייב - - -

תמר זנדברג: שאלה טכנית, המעבר למכרז החדש, הבעיה היא בעיה משפטית פרוצדוראלית או חינוכית מהותית?

תמר זנדברג: כלומר, נוצרה בעיה טכנית, בגלל שקרן קרב יצאה צריך לפתוח מכרז חדש, בגלל דיני מכרזים כי אי אפשר, או שמשרד החינוך החליט להחליף את הזכיין?

<ניסים מטלון: לא.

<ניסים מטלון: הזכיין סיים תקופה.

תמר זנדברג: בסדר, אבל למה לא לוקחים את אותו זכיין.

תמר זנדברג: הרי היה זכיין כל השנים.

תמר זנדברג: אני טועה?

תמר זנדברג: <קריאה:> למה לא להחליט שההנהלה הניהולית עוברת גם לזכיין החדש.

תמר זנדברג: הרי כל השנים היה זכיין.

תמר זנדברג: נכון, אתם קרן קרב עבדתם כל השנים תחת זכיין.

<ניסים מטלון: תמיד זכיין העסיק את האנשים, אבל התורם נתן שם הגנה שההנהלה תכריע אילו אנשים יכנסו לעבודה.

תמר זנדברג: למה חל בזה שינוי?

<ניסים מטלון: אני לא יודע.

מיקי רוזנטל: יש לנו הרבה מאוד שאלות למשרד החינוך.

מיקי רוזנטל: שלום לכן נציגות משרד החינוך.

מיקי רוזנטל: אני מבקש להבין מה יום מיומו.

מיקי רוזנטל: מדוע הפעם הוחלט על שינוי המכרז ולא כוללים בו את כלל העובדים בדרג המקצועי.

מיקי רוזנטל: בעצם משנים, גם אם אין שינוי במכרז לטענתכם, למה אתם משנים בעצם את המודל שעבד מצוין לאורך שנים, על זה לדעתי אין חולק.

מיקי רוזנטל: בבקשה.

<יהודית קדש: אני מנהלת את האגף לחינוך יסודי.

<יהודית קדש: מזה כשנתיים אני אחראית על התכנית בתוך המשרד.

<יהודית קדש: אני רוצה להצטרף לכל הדברים שנאמרו כאן.

<יהודית קדש: באמת אין עוררין ואין ספק במה שעושים.

<יהודית קדש: אין ספק שאנחנו רואים בתכנית, תכנית העשרה, תוספתית, איכותית מאוד שיש בה רוח, שיש בה חזון, שיש בה רעיון.

<יהודית קדש: בהחלט העובדים שלהם הם חלק מאוד מאוד משמעותי באיכות שלהם.

<יהודית קדש: באמת אין שום ספק ואין שום מחלוקת.

<יהודית קדש: במשרד החינוך, במהלך כל השנים שהתכנית קיימת אנחנו עושים מאמצים גדולים לשמור על הרצף של הרעיון ושל התכנים כי בסופו של דבר התלמידים הם אלה שנהנים מתכנית העשרה איכותית שכזאת.

<יהודית קדש: למעשה בשנה האחרונה הסתיים החוזה שלנו, המכרז שלנו ויצאנו למכרז חדש.

<יהודית קדש: תוך כדי זה, כמו שנאמר כאן, גם הקרן החליטה לפרוש ולסיים למעשה את התמיכה שלה בתוך התכנית.

<יהודית קדש: לכן בעצם יצאנו למכרז שהוא במהות שלו לא שונה מהמכרזים הקודמים.

<יהודית קדש: למעשה מי שהעסיק את הדרג המקצועי ואת המדריכים תמיד היה למעשה המפעיל.

<יהודית קדש: אנחנו משתמשים בשנה הזאת כשנה שעדיין שיש בה גוף מנהל, ניסים עדיין ממשיך לעמוד כגוף מנהל והוא עדיין ממשיך להיות מנכ"ל התכנית ולצידו יש עוד אנשים משמעותיים, הם אלה למעשה שעומדים ליד משרד החינוך בניהול של התכנית.

<יהודית קדש: אנחנו גם שמרנו לעצמנו את האופציה להמשיך בדרך כזאת במידה שימצא תורם לשנים לאחר מכן.

<יהודית קדש: חשוב לנו להעביר את הידע שנצבר גם לזכיין שימשיך וינהל את התכנית ככזה שמספק שירות למשרד החינוך.

<יהודית קדש: יחד עם זאת, המשרד הוא זה שלמעשה תופס היום יותר ויותר את המקום של הגוף המנהל.

<יהודית קדש: גם במכרז הזה עדיין יש הזכות למשרד החינוך לערער על החלטה של זכיין במידה שהאנשים שהוא מעסיק אינם עומדים בסטנדרטים שהוא הגדיר.

<יהודית קדש: במכרז הוגדרו, א', הסטנדרטים והתפקידים - - -

<קריאה: ומה איתנו?

<יהודית קדש: רגע, אני המתנתי כאן בסבלנות אין קץ לכל מה שנאמר כאן.

<יהודית קדש: אנחנו גם בסך הכול באותו צד של המתרס, יש לנו אינטרס דומה.

<יהודית קדש: מה שחשוב להדגיש כאן, אנחנו כמשרד קבענו בתוך המכרז את הסטנדרטים, קבענו גם את תנאי ההעסקה והשכר.

<יהודית קדש: בעיקרון הזכיין אדיש לזה, אנחנו קבענו את טבלאות השכר, הוא למעשה לא יכול לחרוג מתוך - - - <קריאה:> של המדריכים.

<יהודית קדש: לא של הדרג המקצועי.

<יהודית קדש: את כל הדרגים.

<יהודית קדש: המכרז הזה לא השתנה מהמכרזים של השנים הקודמות בנושא הזה.

<יהודית קדש: למעשה יש לנו אינטרס מאוד מאוד גדול להשלים את התהליך המכרזי שאנחנו מצויים בו, אנחנו מקווים שזה יקרה ממש ממש בקרוב.

<יהודית קדש: אנחנו לא יכולים להכתיב על פי תקנות המכרזים לקבלן מיהם עובדיו, אבל בהחלט יש לנו את הזכות להתערב במידה וזה אינו עומד בסטנדרטים שאנחנו מתווים.

<יהודית קדש: הניסיון מלמד - - -

מיקי רוזנטל: סליחה שאני קוטע אותך גברתי, אבל אם אתם גם מכירים ומוקירים את התכנית ואת הישגיה, הרי מה זאת התכנית, אם באמת פיך ולבך שווים ושל משרד החינוך, הוא היה צריך להגיד, סליחה, יש פה שורה של עובדים כל כך מצוינת, כדי להבטיח את המשכיות התכנית, ייקח הזכיין ייקח את העובדים הקיימים במשך שנה, יבחן מי מתאים ומי לא.

מיקי רוזנטל: זה לפחות המינימום כדי לשמר את התכנית.

מיקי רוזנטל: הרי הידע נמצא אצל העובדים ולא בשום מקום אחר.

מיקי רוזנטל: איך אתם מבטיחים את האיכות, אני עדיין לא מדבר על זכויות עובדים, על רציפות, עדיין לא הגעתי לזה בכלל.

מיקי רוזנטל: בהיבט המקצועי, למה לא הבטחתם את זה כחלק מתנאי המכרז?

מיקי רוזנטל: זה לא ברור לי.

מיקי רוזנטל: <קריאה:> כי הם לא רוצים אחריות עלינו.

מיקי רוזנטל: מה גם שההנהלה ממשיכה לעבוד כדרישתכם.

מיקי רוזנטל: העובדים מצוינים לדעתכם, למה הם לא ממשיכים לעבוד לפחות כתנאי סף במכרז?

מיקי רוזנטל: וזה כדי לא לפגוע בתכנית, אני לא מדבר עדיין על זכויות של עובדים.

<אייל רק: אני מהלשכה המשפטית של משרד החינוך.

<אייל רק: אני רוצה להתייחס לשאלה שלך בנוגע למכרז.

<אייל רק: למעשה הדרך להבטיח שהתכנית תמשיך היא דרך הדרישות שאנחנו מציבים במכרז.

<אייל רק: גם הדרישות העובדים בכל דרגי הניהול ומכל בעלי התפקידים.

<אייל רק: המכרז בעצם היה זהה.

<אייל רק: גם במכרזים הקודמים הדרך היחידה ל- - -

מיקי רוזנטל: זה שינוי מהותי.

<אייל רק: אני מדבר על דרישות מהעובדים.

<אייל רק: איזה עובדים אנחנו דורשים, אילו תפקידים אנחנו דורשים - - - <קריאה:> זה לא נכון.

מיקי רוזנטל: אנחנו נאפשר לו לסיים ואחר כך תגידו על מה אתם חולקים.

<אייל רק: השינוי העיקרי מהמכרזים הקודמים היה הנושא של ההנהלה המצומצמת העליונה - - -

מיקי רוזנטל: למה עשיתם את זה?

מיקי רוזנטל: כי חל שינוי בתרומה, אז יש שינוי במכרז.

תמר זנדברג: האם אפשר לעמוד למה היה השינוי הזה.

<אייל רק: מכוון שהתורם סיים את התרומה שלו.

<אייל רק: מדובר רק על מספר עובדים מצומצם.

<אייל רק: עכשיו התפקידים שלהם אומנם יצטרכו להיות על ידי הזכיין.

<אייל רק: כאן בעצם נלקחו הסמכויות בחזרה למשרד החינוך, בדיוק כמו שנאמר עכשיו.

<אייל רק: עכשיו משרד הוא זה שמחליט אם העובד - -

מיקי רוזנטל: תרשה לי לעצור אותך בנקודה זאת כי זה לב העניין.

מיקי רוזנטל: הרי התורם תרם מיליון וחצי דולר, או שיש לכם חילוקי דעות.

מיקי רוזנטל: התרומה הייתה מיליון וחצי.

מיקי רוזנטל: הרי רוב המימון בא מכם וזה אותו דבר, לא חל שום שינוי בדבר הזה.

מיקי רוזנטל: לפיכך מה קרה?

מיקי רוזנטל: חל שינוי, אבל הוא מזערי, המיליון וחצי דולר, אם נכון הסכום - - -

תמר זנדברג: מה זה חשוב, קודם היה מיליון וחצי של התורם, הכסף צריך לבוא מאיפה שהוא מקום אחר.

מיקי רוזנטל: אתם אמרתם את זה, את זה אתם חושבים.

מיקי רוזנטל: למה לא לשמר את התכנית, התכנית זה אנשים והידע שלהם.

מיקי רוזנטל: זאת אומרת, אולי אתם בתנאי המכרז אולי טעיתם.

מיקי רוזנטל: לפעמים טועים ואולי כדאי כרגע לעצור.

מיקי רוזנטל: אני יודע שאתם נמצאים בשלהי המכרז וטרם החלטה.

מיקי רוזנטל: ובכל זאת, יכול להיות שחלה כאן טעות שלא התכוונתם, לא התכוונתם לפגוע בתכנית חלילה.

מיקי רוזנטל: אני בטוח שגם אתם חושבים שהתכנית נהדרת, אמרתם את זה, ואתם רוצים להבטיח אותה.

מיקי רוזנטל: אני לא מבין איך אתם מבטיחים אותה אם אתם לא מבטיחים שהזכיין לפחות ישתמש בידע הקיים.

מיקי רוזנטל: הידע הקיים היכן הוא נמצא אם לא בידי העובדים.

מיקי רוזנטל: לכן אני לא מבין למה לא לכלול כתנאי סף, גם כשינוי עכשיו, אני יודע באיזה שלב אנחנו נמצאים, אני מודע לך, למה לא לכלול את העובדים הקיימים לפחות למבחן לשנה, לבחון את היכולות שלהם.

מיקי רוזנטל: אחר כך זו באמת פררוגטיבה של הזכיין להחליט את מי הוא רוצה להעסיק.

מיקי רוזנטל: אבל לפחות כדי לשמר את הידע.

מיקי רוזנטל: אני באמת לא מבין.

מיקי רוזנטל: להבטיח את פתיחת שנת הלימודים, את כל מה שהציג כאן ראש המועצה מרחבים – יש את העניין הזה.

מיקי רוזנטל: צריך לפתוח את שנת הלימודים.

מיקי רוזנטל: עכשיו זה יבטיח לעובדים מתלבטים כעת אם לקחת עבודה אחרת או להמשיך בדבר המופלא שכולם חושבים שהוא מופלא.

תמר זנדברג: או לחלופין, נשאלת השאלה למה המכרז החדש יצא עם התנאי שההפעלה כוללנית כולל הדרג הניהולי.

תמר זנדברג: אם יש כאן את הדרג המקצועי, אם משרד החינוך הפעיל קודם באמצעות קרן קרב, אני בטוחה, כמובן שהתרומה הקלה, אבל בגלל שחשבתם שזה האופן המקצועי הכי טוב לחינוך.

תמר זנדברג: הרי זה החינוך של הילדים שלנו.

תמר זנדברג: אף אחד כאן לא חושב שניסתם לחסוך כסף ורק בגלל שתרם איזה תורם, אז התכנית תהייה פחות טובה.

תמר זנדברג: היא הייתה תכנית מצוינת.

תמר זנדברג: אני מכירה, חברים שלי לימדו בקרן קרב, אין לי ספק שהיא מצוינת.

תמר זנדברג: למה התכנית הזאת עם ההפעלה שלה לא נקלטה במשרד החינוך, או שתמשיך את ההפעלה הזכיינית כמו שהייתה קודם שתופעל על ידי זכיין חדש?

תמר זנדברג: אבל השכבה הזאת תופעל על ידכם.

תמר זנדברג: למה השינוי בתרומה הביא שינוי מכרזי?

תמר זנדברג: זה לב העניין.

<אייל רק: אני רוצה להסביר, לא היה שינוי מכרזי, מדובר רק על כ-10 בעלי תפקידים בהנהלה.

<אייל רק: לא מדובר על 150, לא מדובר על העובדים שפנו לוועדה.

<אייל רק: זה לא ה-150

<ניסים מטלון: ה- 150.

<ניסים מטלון: זה לא נכון מה שאתה אומר.

<וילמה מאור: סליחה, שום דבר מכל השיחה הזאת לא נרשם לפרוטוקול, מכל השיחה הזאת שמתנהלת בו זמנית על ידי כמה.

<ניסים מטלון: כל ה-150 התקבלו לעבודה ואושרו אחד אחד על ידי, זה כתוב במכרז, לא אני המצאתי את זה.

<אייל רק: ועכשיו המשרד, במכרז יש תנאי האם הם מתאימים לדרישות - - -

מיקי רוזנטל: הם לא מתאימים לדעתכם?

מיקי רוזנטל: אלה שנמצאים עכשיו לא מתאימים?

תמר זנדברג: בגלל שברונפמן משך תרומה הם לא מתאימים?

מיקי רוזנטל: מה קרה?

<קריאה: יש לך כבר צוות מקצועי, יש לך מנכ"ל, למה לא תמשיך איתם?

מיקי רוזנטל: את צודקת.

מיקי רוזנטל: השאלה מהדהדת באוויר, כולם שואלים את אותו דבר.

מיקי רוזנטל: אני לא מבין וגם אף אחד לא מצליח להבין מה קרה מלבד העובדה שהתורם הפסיק לתרום.

מיקי רוזנטל: מאחר ורוב המימון הוא של משרד החינוך, אין חולק על כך.

מיקי רוזנטל: היה איזה מנגנון שלא הובטח חוזית, אבל התקיים בפועל בשטח.

מיקי רוזנטל: העובדים עבדו במשך שנים וזה לא עובד של שנה ולא של שנתיים, יש פה עובדים עם זכויות של הרבה מאוד שנים.

מיקי רוזנטל: בעצם הם היו עובדים בפועל של משרד החינוך דרך הקרן.

מיקי רוזנטל: אבל עזוב את זה רגע.

מיקי רוזנטל: כרגע אני מדבר איתך להבטיח את התכנית, הרי לא עשיתם את הצעד המתבקש.

מיקי רוזנטל: הידע נמצא אצל העובדים.

מיקי רוזנטל: אני לא מצליח להבין מהתשובות שלך, שהופרעו לא מעט, למה לא להבטיח את הזכויות של העובדים במכרז.

מיקי רוזנטל: בוודאי את שימוש בידע המופלא שיש בידם.

<אייל רק: אני מנסה להשלים את התשובה וגם להתייחס לדברים שנאמרו.

<אייל רק: הדרך היחידה של משרד הממשלתי להבטיח את המשך התכנית היא שהעובדים יענו לדרישות.

<אייל רק: בדרך כלל הגיון הדברים כמו שהיה במכרזים הקודמים שהעובדים המתאימים ביותר, הטובים ביותר ובעלי הניסיון גם ימשיכו אצל הזכיין הבא.

<אייל רק: זו הדרך לנסח את הדרישות במכרז.

<אייל רק: לכן נלקחו בדיוק אותן הדרישות שהיו במכרזים הקודמים, לא צמצמנו וכתבנו שעכשיו אנחנו כבר לא רוצים בעלי דרישות מסוימות - - -

מיקי רוזנטל: אבל ברור לך שמנוסח של המכרז, יכול להיות שיהיה זכיין שיאמר, אני זכיתי בתנאים של המכרז הבטחתם רק 5 איש בהנהלה ולא את הדרג המקצועי.

מיקי רוזנטל: אתה יודע מה יתקיים בפועל, כי הייתה פה קרן במשחק ועכשיו הקרן יצאה.

מיקי רוזנטל: בסופו של דבר אתם מנהלים את זה וניהלתם את זה עד היום ברוח מסוימת.

מיקי רוזנטל: תיאורטית יכול, רק תיאורטית, לבוא זכיין חדש שיגיד, סליחה, כללי המשחק הקודמים לא מקובלים עלי.

מיקי רוזנטל: אני רוצה לקחת את מי שאני רוצה ואתם לא תתערבו לי, אני זכיתי במכרז על פי הסטנדרטים שלכם, שאתם קבעתם.

מיקי רוזנטל: תראה מה אתה עושה פה?

מיקי רוזנטל: למה אתה עושה את זה, לא ברור לי למה לעשות את זה אם הדבר מוצלח, בעינכם הוא מוצלח, זה עבד עד היום, למה, מה קרה?

מיקי רוזנטל: לא ברור לי למה אתם עושים את זה.

מיקי רוזנטל: באמת לא ברור.

<אייל רק: מה שאי אפשר לעשות זה לכפות על מעסיק להעסיק עובדים ספציפיים ולהגיד לו, אתה קבל כוח אדם, אתה תעסיק אותם' – זה לא מכרז כוח אדם.

מיקי רוזנטל: זה מה שעשיתם עד היום.

<אייל רק: לא חל שום שינוי במובן הזה.

<אייל רק: באמת הדרך היחידה כדי להבטיח את הדברים, בעצם לקחת במידה את המושכות חזרה לידי הניהול של המשרד - - - <קריאה:> סליחה, אתם מפקירים אותנו לשרירות ליבו של הזכיין, זה לא שאתם לוקחים א המושכות.

<אייל רק: אין שום שינוי מהמכרזים, במובן הזה של המשרד להתערב.

תמר זנדברג: אדוני היושב ראש, האדון הוא יועץ משפטי ואנחנו כמובן מכבדים אותו.

תמר זנדברג: תפקידו לכתוב מכרזים ולהבטיח את תקינותם.

תמר זנדברג: הנושא הוא נושא חינוכי מהותי.

תמר זנדברג: אתה מסתכל עלינו, תסתכל כאן, יש לך מנכ"ל שמעסיק עובדים, הם במשך שנים מפעילים תכניות חינוכיות.

תמר זנדברג: אני לא יועצת משפטית, הוא בחר אותם, הוא הכשיר אותם, הוא אחראי על ההכשרות שלהם, 9,20 שנה לא נחזור על זה.

תמר זנדברג: בסוף זה הילדים שלנו בבתי הספר האלה.

תמר זנדברג: האנשים האלה מכשירים את המורים - - -

מיקי רוזנטל: גם אין לכם טענות כלפיהם, אתם לא אומרים שזה לא היה מספיק טוב, אנחנו רוצים משהו טוב יותר.

מיקי רוזנטל: אתם אומרים שזה היה מופלא.

מיקי רוזנטל: כאן כל העניין לא ברור.

מסעוד גנאים: אני רציתי לשמוע את משרד החינוך.

מסעוד גנאים: את הנושא אני מכיר, אני הגשתי שאילתא.

מסעוד גנאים: הייתי במרכז שורשים בצפון אצל מיכל גלילי.

מסעוד גנאים: ראיתי את התרומה של תכנית קרב ובמיוחד לישובים הערביים ולתלמידים – זו תרומה אדירה.

מסעוד גנאים: כל הצוות המקצועי עובד, בין אם אלו המדריכים, המנהלים, רכזים – כולם עושים עבודתם נאמנה.

מסעוד גנאים: איך אפשר כמשרד חינוך לקחת תכנית מוצלחת שהוכיחה ומוכיחה את עצמה וזרוק אותם, אני מדבר על כולם, על המורים, מדריכים, כולם, אבל צוות המקצועי של ה-150 שעושים את מלאכתם נאמנה, הן המרכזים והן המפתחים, איך אפשר לזרוק אותם ולתת לזכיין לעשות מה שהוא רוצה?

מסעוד גנאים: אתה יכול לפטר אותם ולהביא אנשים אחרים.

תמר זנדברג: הוא אפילו לא צריך לפטר אותם, זה היופי של עבודה קבלנית.

מסעוד גנאים: תכנית כזאת, במקום לתת להם אות הוקרה, במקום להעריך אותם, אותם זורקים לעזאזל?

מסעוד גנאים: ככה?

מסעוד גנאים: זה מעשה חינוכי?

מסעוד גנאים: זה מסר חינוכי?

מסעוד גנאים: אני חושב שהעבודה שלנו כאן

מסעוד גנאים: כחברי כנסת היא למנוע את זה, אני לא רוצה לומר בכל מחיר, בכל מה שאנחנו יכולים.

מסעוד גנאים: את אלה אי אפשר להחליף אותם.

מסעוד גנאים: אני קורא למשרד החינוך ולנציגים שלו.

מסעוד גנאים: היועץ המשפטי של המשרד אומר שאת אותו מכרז - - -

מיקי רוזנטל: לא.

מיקי רוזנטל: לא.

מיקי רוזנטל: זה לא מה שהוא אמר.

מסעוד גנאים: אתם מפקירים אותם ואסור להפקיר אותם.

<שלמה ישי: אני שלמה ישי, חבר הנהלה בהסתדרות המורים, 30 שנה מורה ומנהל.

<שלמה ישי: ראשית אני עוד יכול להוסיף על השבחים שנאמרו כאן על קרן קרב.

<שלמה ישי: אני הייתי במשא ומתן עם הקרן כשהיא הוקמה, כדי לשמור על התנאים של העובדים.

<שלמה ישי: לכן אני לא אכנס לעניין הזה.

<שלמה ישי: לדעתי יש כאן שתי בעיות, יש בעיה חינוכית פדגוגית ויש בעיה מקצועית.

<שלמה ישי: כאיש חינוך אני אומר לכם, חבל מפני שאין לי ספק שאיכות הקרן תיפגע, הרי בסופו של דבר הקרן קמה כדי לסתום את החלל שקרה במשך שנים, כשמשרד החינוך ביטל שעות העשרה, מוסיקה, ציור וכל המקצועות האלה.

<שלמה ישי: באה קרן קרב ונכנסה לחלל הזה ועושה עבודה נפלאה.

<שלמה ישי: אני חושש מאוד שהזכיין ידאג לכך שיבואו אנשים זולים יותר, זה כבר נאמר ואני לא ממציא את הגלגל בעניין הזה.

<שלמה ישי: כאיגוד מקצועי אני אומר, לא יעלה על הדעת שאנשים שעובדים 20 שנה יזרקו לרחובות.

<שלמה ישי: זה לא יכול להיות.

<שלמה ישי: לגבי המכרז אין לנו צל של ספק, לנו יש ניסיון עם מכרזים, אפשר כתנאי של המכרז, יש הרבה מכרזים שנעשים, שבאחד התנאים של המכרז יהיה כתוב שהזכיין ימשיך להעסיק את העובדים האלה.

<שלמה ישי: אם כולם מרוצים - - -

מיקי רוזנטל: תודה רבה לך אדוני.

מיקי רוזנטל: בבקשה.

<דרור אהרון: אני ראש המועצה של גן יבנה.

<דרור אהרון: הגעתי לכאן כדי להביע תמיכה מלאה בקרן קרב ולתת כמה דגשים.

<דרור אהרון: אני חושב שחברת הכנסת תמר זנדברג אמרה אותם.

<דרור אהרון: אני חושב שצריך לומר את זה בצורה מאוד ברורה.

<דרור אהרון: קרן קרב היא תכנית ערכית חינוכית מהמעלה הראשונה.

<דרור אהרון: מעבר לכך שתכנית הלימודים הראשונה אינה מאפשרת הפגה לילדים, קרן קרב נותנת להם הפגה.

<דרור אהרון: הקשר הבין אישי הן של הרכזים והן של המדריכים אל הילדים עצמם זה דבר שלא יסולא בפז.

<דרור אהרון: חלק גדול מהילדים, שאין להם פתרונות אופרטיביים בכיתה, מתבססים על קרן קרב במסגרת הפתרונות שנותנים להם הפגה כדרך ליצור תקשורת בין אישית וכדומה.

<דרור אהרון: ניתוק של קשר כזה עלול לגרום נזק בלתי הפיך.

<דרור אהרון: לדעתי כאן צריך לתת את הדעת לעניין זה.

<דרור אהרון: אני בהחלט מקבל את הדעה שנושא משפטי, נסתכל על זה משפטית.

<דרור אהרון: אני משפטן בהשכלתי, הנושא המשפטי לא לוקח בחשבון את כל ההיבטים הן הערכיים, הן החינוכיים והן המתודיקה שנעשית בכיתה.

<דרור אהרון: אני חושב שבנושא הזה צריך לעשות חשיבה מחודשת.

<דרור אהרון: לקחת ולזרוק בצורה הזאת את כל מה שהקרן עושה במהלך השנים, לזרוק את הידע הנצבר וגם את היחס האישי לילדים, זה דבר שלא יעלה על הדעת.

<דרור אהרון: לכן אני מציע שיעשו כאן חשיבה ושלא ילכו עם הראש בקיר כי בסופו של דבר מי שיינזק אלו הילדים עצמם.

<דרור אהרון: אם טובת הילדים לנגד עיניהם של מקבלי ההחלטות במשרד החינוך, אני חושב שמן הראוי שהם יעשו חשיבה מחודשת.

<דרור אהרון: אני לא ארחיב בדיבור כי הדברים נאמרו על ידי חבר הכנסת מסעוד גנאים.

<דרור אהרון: יישר כוח.

<דרור אהרון: מה שנאמר כאן הוא בהחלט ראוי ונכון וצריך לתת עליו את הדעת.

<דרור אהרון: אנחנו כראשי רשויות עובדים בשיתוף פעולה מלא מול הקרן.

<דרור אהרון: הקרן נותנת לנו גם פתרונות הד-הוק לכל דבר שקורה.

<דרור אהרון: חשוב לזכור שמדריכים שמכירים את הילדים, לדוגמה קרתה איזו תקלה או כדומה, הרכז באופן מידי יוצר פתרון והפתרון הוא מיטבי.

<דרור אהרון: לכן העניין הזה מאוד ברור.

<מיכל הרשקוביץ מיכאלי: אני מיכל, אני ראש תחום מחול תנועה וחינוך גופני בתכנית קרב.

<מיכל הרשקוביץ מיכאלי: יש לי תעודת הוראה, תואר ראשון ובימים אלה אני מסיימת תואר שני.

<מיכל הרשקוביץ מיכאלי: עבדתי במשרד החינוך בפיקוח על המחול שמונה שנים.

<מיכל הרשקוביץ מיכאלי: הגעתי לתכנית קרב כי קיבלתי שם תפקיד שהקסים אותי, מבחינתי לא משנה מי מעסיק אותי, אני עושה עבודה עם ילדים וזה מה שחשוב כאן.

<מיכל הרשקוביץ מיכאלי: לי לא ברור למה אחרי שמונה שנים שאני בתפקיד אני צריכה עוד פעם להסביר את היכולות שלי ואת מה שאנחנו עושים.

<מיכל הרשקוביץ מיכאלי: אני אחראית על 300 מורים, על 3,000 שעות מחול, תנועה וחינוך גופני בצורה מיטבית.

<מיכל הרשקוביץ מיכאלי: יעידו על זה כל המנהלים שאנחנו עובדים איתם, כל הרכזים.

<מיכל הרשקוביץ מיכאלי: באמת לא ברור לי למה כול הנושא הוא לא נושא שמבטיח לי ולכל הצוות שלי, אגב מלבד ה-150 יש מנחים שלא הכנסנו, מנחים שמלווים את האנשים בשטח, יש קבוצה עצומה באמת של מורים ולא רק מורים שנותנים את כל כולם.

<מיכל הרשקוביץ מיכאלי: אני מבקשת לומר משהו על תעודת הוראה כי המכרז החדש בכלל הולך למקום עוד יותר קיצוני.

<מיכל הרשקוביץ מיכאלי: אם עד עכשיו נשענו על כך שהמדריכים שלנו, חלקם הגדול הם גם מורים עם תעודות הוראה, הם משלימים את ההכנסה שלהם דרך תכנית קרב.

<מיכל הרשקוביץ מיכאלי: הם מלמדים גם במשרד החינוך.

<מיכל הרשקוביץ מיכאלי: במכרז הנוכחי כתוב שבגלל שזה עובר לתוך המשרד ותנאי העבודה שונים, אותם מורים לא יוכלו יותר להשלים הכנסה.

<מיכל הרשקוביץ מיכאלי: כלומר, לחצי מהמורים שלי המשרד לא מאפשר להשלים משרה מלאה, לשמחתי הם משלימים את המשרה דרכנו.

<מיכל הרשקוביץ מיכאלי: בשנה הבאה הם לא יוכלו לעשות את זה, גם להם מקטינים את המשרה.

<מיכל הרשקוביץ מיכאלי: זו נקודה מאוד חשובה שצריך לעלות אותה וצריך לדבר עליה.

<מיכל הרשקוביץ מיכאלי: אני בטוחה שהיא קשורה לכל נושא הקבלן והעסקת עובדי קבלן.

<מיכל הרשקוביץ מיכאלי: אבל בסופו של דבר אנחנו מדברים על אנשים.

<מיכל הרשקוביץ מיכאלי: ובוודאי זה יפגע באיכות.

מיקי רוזנטל: תודה רבה לך.

מיקי רוזנטל: לפני שאני אקרא את הסיכום הפורמאלי של הועדה, אני רוצה לומר לכם אנשי משרד החינוך.

מיקי רוזנטל: יכול להיות שמבחינה משפטית הכול בסדר, אבל לא מקלקלים דבר טוב.

מיקי רוזנטל: זה משהו שעובד נפלא.

מיקי רוזנטל: אני לא חושב שאתם צריכים להידבק לפורמליסטיקה ולהיצמד אליה בשעה שיש כאן משהו שכולם מסכימים שהוא נפלא.

מיקי רוזנטל: אני לא מבין למה לקלקל דבר שעובד כל כך טוב.

מיקי רוזנטל: ויש חשש כזה, יש חשש כזה.

מיקי רוזנטל: לפיכך, הוועדה קודם כל קוראת למשרד החינוך לשמור ולהבטיח את כל ההישגים הרבים של תכנית קרב שזוכה להערכה ושבחים מכל לב.

מיקי רוזנטל: הוועדה גם קוראת למשרד החינוך להבטיח, למרות שזה לא היה חלק מתנאי המכרז, גם להבטיח את המשך העסקתם של עובדי הדרג המקצועי, לא נאמר כאן על ידי נציגי המשרד, שזה אומנם לא היה תנאי פורמאלי, אבל אם באמת העובדים הם אלה הגיעו להישגים המופלאים של התכנית, יש לדאוג לכך שהזכיין החדש יעסיק את הדרג המקצועי לפחות שנה.

מיקי רוזנטל: שיחליט אז האם הוא רוצה להמשיך להעסקתם או לא.

מיקי רוזנטל: למרות שזה תנאי שלא היה במכרז, אתם עדיין לא החלטתם ואתם יכולים, מה שנקרא גם באופן הפורמאלי משפטי, אפשר להציג את זה כתנאי לזוכה.

מיקי רוזנטל: הוועדה קוראת לשר החינוך להתערב באופן אישי בעניין ולהיפגש עם נציגי העובדים.

מיקי רוזנטל: לשמוע את טענותיהם הצודקות ולקבל החלטה שהיא לטובת מדינת ישראל ותלמידיה.

מיקי רוזנטל: הוועדה מודה לכל הצדדים שלקחו חלק בדיון הזה.

מיקי רוזנטל: <קריאה:> יש אפשרות לבקש דיון מעקב?

מיקי רוזנטל: כן.

מיקי רוזנטל: תתקיים ישיבת מעקב על פי ההתפתחויות.

<אורי ליברטי: עם לוחות זמנים.

<אורי ליברטי: עכשיו אנחנו חודשיים לפני, האם אפשר שדיון המעקב יהיה יחסית בזמן קצר?

מיקי רוזנטל: הוועדה קראה לשר החינוך, אני משוכנע ששר החינוך ייפגש עם העובדים.

מיקי רוזנטל: היה וזה לא יתממש, בהתאם לכך הוועדה תחליט מה לעשות בהמשך.

מיקי רוזנטל: הישיבה נעולה.

מיקי רוזנטל: תודה רבה.