הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק השידור הציבורי, כנסת 19, פרוטוקול מספר 9, 2014-06-24 14:00

קארין אלהרר: אני פותחת את ישיבת הוועדה בנושא: הצעת חוק השידור הציבורי, ומבקשת להתחיל להקריא את החוק.

<דנה נויפלד: סעיף 30 מדבר על עבודת ועדת האיתור.

<דנה נויפלד: העיקרון הראשון שצריך לשים לב אליו הוא מספר המומלצים של ועדת האיתור.

<דנה נויפלד: הוועדה מגבשת רשימה וממליצה לשר על תשעה מועמדים, מתוכם אחד מועמד לכהן כיושב-ראש המועצה; זאת הרשימה שמוגשת לשר.

<דנה נויפלד: סעיפי המשנה האחרים נוגעים לאופן איתור המועמדים; יש פרסום הודעה לציבור שמאפשרת לכל אדם שיש בו את תנאי הכשירות להגיש מועמדות.

<דנה נויפלד: יש סעיף נוסף שדיברנו עליו בעבר, על חשיבות השקיפות – יש פה גם חיוב את ועדת האיתור להעמיד לעיון הציבור את עיקרי הדיון שלה ואת ההחלטות שלה גם בעניין הזה.

<רן מלמד: בניגוד לסעיפים אחרים, שם דובר על לא לפרט את כל הדיון בגלל סודות מסחריים, מה זה אומר פה, בסעיף קטן (ג), "עיקרי הדיון"?

<רן מלמד: ולמה לא לפרט פרוטוקול מלא של הדיונים?

<דנה נויפלד: יש נוהל, ואגב, הוא מוזכר בחקיקה, של נציבות שירות המדינה בנוגע לפרוטוקולים של דיוני ועדת האיתור.

<דנה נויפלד: זה לא שונה בעניין הזה.

<דנה נויפלד: אגב, הפסיקה אומרת ואפשר להפנות אותך, שכשאומרים: פרוטוקול, הכוונה איננה דווקא: סטנוגרמה.

<דנה נויפלד: זאת אומרת, פרוטוקול אמור לשקף את עיקרי הדברים וכך כתוב:

<דנה נויפלד: הפרסום יהיה לעניין עיקרי הדיון וההחלטות.

<דנה נויפלד: זה נועד ומאפשר את השקיפות המלאה בעניין אותם מועמדים - - -

<רן מלמד: - - - או כמה קולות קיבל כל אחד?

<דנה נויפלד: עיקרי הדיון אמורים לשקף, בדיוק כמו שזה, את עיקרי הדיון ואת אופן קבלת ההחלטות, ואת ההחלטה עצמה.

<דנה נויפלד: בדיוק כמו שמקובל לגבי ועדות איתור, לפי הנוהל של נציבות שירות המדינה.

קארין אלהרר: פרופסור אלי פולק, בבקשה.

<אלי פולק: צהריים טובים, שתי הערות.

<אלי פולק: הערה אחת לגבי ההמלצה על תשעה מועמדים או מועמד אחד לכל אחד מחברי המועצה – אני לא מבין את הדבר הזה, אני חושש שלוקחים מהשר את האפשרות להחליט את מי הוא רוצה ועל מי הוא סומך, ואני חושב ששר שהוא אחראי לתפקודו הראוי של גוף כל-כך גדול, חובה לתת לו אפשרות למנות לשם את האנשים שהוא רואה לנכון.

<אלי פולק: אני יודע את הנושא הפוליטי, אני לא מקבל אותו.

<אלי פולק: אני חושב שזאת אחריות של שר, שר שאחראי על רשות שידור, אחראי גם לטעויות ולכשלים שם, צריכה להינתן לו האפשרות לקבוע.

<אלי פולק: אני רוצה להעיר שבגלי צה"ל, ועדת האיתור העבירה לשר הביטחון שלושה מועמדים ושר הביטחון לקח אחד מהם.

<אלי פולק: כלומר, הדבר הזה הוא לא חדש, הוא קיים גם בגוף שידור שהוא לא פחות חשוב מאשר רשות הציבור, אולי קטן יותר, אבל הוא בעל האזנה אדירה במדינת ישראל ובעל השפעה ציבורית אדירה - - -

<קריאה: הפיקוח ציבורי.

גלעד ארדן: לגל"צ אין שום השפעה.

גלעד ארדן: זה לא כמו רשות השידור.

<אלי פולק: לא, אין ספק.

<אלי פולק: אין ספק, זה כלום.

<אתי בנדלר: אדוני, ועדת הכלכלה בקדנציה הקודמת דרשה מהממשלה להביא הצעת חוק בין היתר כדי לגבש את הליכי בחירת המנכ"ל.

<אתי בנדלר: היום אין חוק בעניין הזה, ולכן הם פועלים כפי שהם מוצאים לנכון.

<אתי בנדלר: אני מניחה שברוב הדברים הם פועלים מצוין, אבל עדיין זה לא מעוגן בחוק.

גלעד ארדן: אני ממליץ לוועדת הכלכלה וליו"רים שלה לדורותיה, שאם הם מתכוונים ברצינות להוציא דברים מהממשלה, הם צריכים להודיע לממשלה שהם לא דנים יותר בהצעות חוק שחשובות לממשלה עד שלא יוגש להם מה שהוועדה, כפי שציינה גברתי, רוצה לקדם.

<אתי בנדלר: קודם כל, זו הוועדה שרוצה לקדם, ולא: "גברתי".

<אתי בנדלר: ודבר שני, אני לא יועצת דברים כאלה, פעולות תגמול.

קארין אלהרר: אני אשמח לתת לפרופסור פולק להשלים.

<אלי פולק: ההצעה שלנו היא שעבור כל אחד מחברי המועצה, הוועדה תגיש שלושה מועמדים.

<אלי פולק: אם הדבר הזה לא מתקבל, לפחות לגבי יושב-ראש המועצה יהיה מוסכם שהוועדה מגישה שלושה מועמדים לשר כדי שהשר יחליט.

<אלי פולק: יש לי שתי הערות: בסעיף 30(ב) מדובר על "כל גוף בלא מטרות רווח רשאי להציע מועמדים כאמור" – דבר ראשון, אני חושב שזה לא כל גוף ללא מטרות רווח, אלא אם כבר, זה צריך להיות גוף שהוא מאושר שהוא ללא מטרות רווח, כלומר, שיש לו תעודות כשירות למיניהן מטעם רשם העמותות וכן הלאה.

<אלי פולק: כי אחרת, מה זה גוף ללא מטרות רווח?

<אלי פולק: אני מניח שיש הגדרה בחוק.

<אלי פולק: דבר שני שקשור בכך:

<אלי פולק: אינני מבין מדוע הדבר הזה צריך להיות מוגבל רק לגופים ללא מטרות רווח.

<אלי פולק: גם אם מישהו רוצה להציע את עצמו, לא צריכה להיות מניעה מכל אדם להגיש את מועמדותו.

<אלי פולק: ההגבלה הזו לגופים ללא מטרות רווח נראית לי כהגבלה יותר מדי חמורה.

<רן מלמד: אני בהחלט מצטרף להצעה של פרופסור פולק, להגדיל את מספר המועמדים לתפקיד היושב-ראש.

<רן מלמד: אני רק מבקש, עדיף אולי רק שניים, אבל לפחות שאחת מהן תהיה אישה.

<רן מלמד: אני חושב שצריך לנסות ולוודא שתעמוד אישה בראש - - -

<אלי פולק: אני מצטרף לכך.

<רן מלמד: ולגבי התשעה מועמדים – לא דובּר שמעלים לעשרה מועמדים?

קארין אלהרר: דובּר, עוד לא הביאו נוסח.

<דנה נויפלד: ברור שזה יהיה בהתאמה למספר המועמדים.

<רן מלמד: אבל בכל אופן, אם יותר מועמדים לתפקיד יושב-הראש המועצה, לפחות אפשרות - - -

קארין אלהרר: להציע יותר מועמדים?

<רן מלמד: אני בעד להציע שניים, ושלפחות אחת מהם תהיה אישה.

גלעד ארדן: ושהאישה תיבחר.

גלעד ארדן: כי אם כך, תראה לי את השר שיעז לא לבחור אותה דווקא.

<מלי פולישוק: רק אם היא עומדת בכישורים.

מיכל רוזין: אתמול העברנו חקיקה מרחיקת לכת בכנסת לגבי שילוב נשים, למה שזה לא יהיה?

גלעד ארדן: אני לא אמרתי שלא.

מיכל רוזין: השר צוחק, עושה מזה כאילו זה - - -

גלעד ארדן: השר לא צוחק.

גלעד ארדן: השר הכניס כאן את הסעיף הכי מתקדם בכל החקיקה הישראלית, as far as I know, לגבי נשים.

גלעד ארדן: אז לא להטיף מוסר.

מיכל רוזין: ההיפך: אמרתי, למה שלא תהיה פורץ דרך?

גלעד ארדן: אז אל תגידי שאני צוחק.

מיכל רוזין: צחקת עליו.

קארין אלהרר: הוא לא צחק.

גלעד ארדן: זו שיטה ידועה בדמגוגיה, אבל גם אני יודע להשתמש בה.

גלעד ארדן: ועדיף שלא נתחיל להשתמש אחד על השני בשיטות האלה.

מיכל רוזין: השר, זו ממש לא היתה כוונתי.

מיכל רוזין: ההיפך: אמרתי, בוא תהיה פורץ דרך אחרי שאתמול פרצתם דרך יפה.

<תמנה עורב: מכיוון שליושב-ראש המועצה יש בעצם קול מכריע, אני מציעה שגם אם יש חמש נשים במועצה, אז שתהיה רוטציה בין יושבי-הראש, שיהיה פעם יושב-ראש גבר ופעם יושב-ראש אישה למען ההגינות ולמען השוויון.

<תמנה עורב: לגבי 30(ב): "תפרסם ועדת האיתור הודעה לציבור" – האם יש איזושהי הגבלת זמן?

<תמנה עורב: תוך כמה זמן אנשים יכולים להציג את המועמדות שלהם למועצה?

<דנה נויפלד: זה ייקבע במודעה.

קארין אלהרר: בתנאי המודעה, יש להניח.

<תמנה עורב: יופי, והאם יש הגבלה על מספר המועמדים?

<דנה נויפלד: זה ייקבע במודעה.

<תמנה עורב: יופי, תודה רבה.

<תמנה עורב: וגם רציתי לדעת, תוך כמה זמן הוועדה צריכה לתת את ההשגות שלה לגבי היו"רים, המועצה וחברי המועצה?

<תמנה עורב: והאם הם מחויבים לראיין כל מועמד ומועמד שניגש להציג מועמדות.

<דנה נויפלד: הוועדה תיקבע.

<אתי בנדלר: - - -

קארין אלהרר: אל"ף, היועצת המשפטית של הוועדה מסבה את תשומת לבי לכך שסעיף 31 דן בסדרי עבודת ועדת האיתור, וחלק מהתשובות לשאלות ששאלת נמצאות בסעיף.

קארין אלהרר: מעבר לזה, ראוי לציין שהכול צריך להתנהל על-פי כללי המשפט המנהלי, על כל המשתמע מכך, בדין ובפסיקה.

קארין אלהרר: זה גוף ציבורי, כאמור, הוא גוף סטטוטורי.

<תמנה עורב: בסדר, את יודעת, גוף ציבורי, גוף ציבורי, אבל ראוי שהדברים יישמעו ויעלו לפרוטוקול.

<תמנה עורב: ושאלה נוספת: אם השר לא מקבל את ההמלצה, מה קורה?

קארין אלהרר: אני יכולה לתת דוגמה שהיתה לא מזמן לגבי ראש רשות המסים – השר בזמנו לא רצה לקבל את ראש רשות המסים, עתר האיש שנבחר לבג"ץ, בג"ץ בא לשר ואמר לו: תנמק לי מדוע אתה לא רוצה לקבל אותו.

קארין אלהרר: מצא בית-המשפט העליון שמדובר בנימוקים לא ענייניים, ובסופו של דבר, זה על ראשו של השר.

<תמנה עורב: וכמה זמן התנהלה רשות המסים ללא יושב-ראש?

קארין אלהרר: היא לא התנהלה ללא יושב-ראש, היה מישהו שניהל את זה בינתיים כממלא מקום.

<תמנה עורב: ובסעיף קטן (ג) לסעיף 30: מה זה, "עיקרי הדיון"?

קארין אלהרר: השאלה נשאלה על-ידי מר רן מלמד, וניתן הסבר ארוך ומפורט על-ידי עורכת-הדין נויפלד.

<תמנה עורב: לא שמעתי אותו.

<תמנה עורב: אפשר שוב, בבקשה?

קארין אלהרר: תמנה, בפעם הבאה אני אבקש את תשומת לבך.

<תמנה עורב: אז תוך כמה זמן יתפרסם הפרוטוקול?

<תמנה עורב: שאוכל לקרוא את התשובה.

קארין אלהרר: הדיון משודר, את יכולה לראות אותו באינטרנט שוב, ושוב ושוב.

<תמנה עורב: ולקבל תשובות?

קארין אלהרר: עד שתקבלי את התשובה.

קארין אלהרר: יוריק בן-דוד, בבקשה.

<יוריק בן-דוד: בחוק הקודם היתה אפשרות לשר לפנות לארגונים היציגים המייצגים את האומנים, את היוצרים במדינת ישראל, והם לא בהכרח ארגונים שמוגדרים על-ידי מס הכנסה כארגונים ללא מטרות רווח, ולכן זה עושה בעיה כאן.

<יוריק בן-דוד: אולי אפשר להוסיף: וכי כל גוף בלא מטרות רווח או ארגון יציג המייצג יוצרים, מבצעים וכולי, הקשורים לתחום השידור.

<דנה נויפלד: אני אסביר למה הורידו את הארגונים.

גלעד ארדן: לא, הוא לא ביקש שיוסיפו.

גלעד ארדן: הוא רוצה שיהיה כתוב שגם הם יכולים להציע מועמדים לוועדת האיתור.

<דנה נויפלד: הרעיון לכתוב: ארגונים ללא מטרת רווח, היה בשביל לא להכניס אינטרסים של גורמים מסחריים לעניין.

<דנה נויפלד: זאת היתה המטרה.

גלעד ארדן: כאילו שגוף מסחרי יציע רשמית מטעמו.

<דנה נויפלד: אני לא אמרתי שזו דרך שסוגרת הרמטית.

גלעד ארדן: אבל למה בכלל לשים הגבלה פה על מי שמציע מועמדים?

גלעד ארדן: מה אכפת לנו ממי ועדת האיתור תקבל - - -

<דנה נויפלד: אפשר להשאיר: "כל אדם", אבל: "כל אדם שמתקיימים בו תנאי הכשירות".

<אתי בנדלר: הם יבדקו אם מתקיימים בו תנאי כשירות.

<דנה נויפלד: זה היה בצחוק.

קארין אלהרר: ההומור נעלם מהוועדה.

מיכל רוזין: אין הומור הבוקר.

מיכל רוזין: העצבים פה חשופים, לא שמת לב?

מיכל רוזין: השר כמעט אכל אותי.

עיסאווי פריג': מה דיברת והכעיס אותך בגללה?

מיכל רוזין: לא, לא יודעת, הוא בא מאוד טעון - - -

עיסאווי פריג': כשהוא רואה אנשי מרצ, הוא נטען.

גלעד ארדן: לא, דווקא עם זהבה אני מסתדר מצוין, מעולה.

גלעד ארדן: גם עם אילן אני מסתדר.

מיכל רוזין: אתי לא?

גלעד ארדן: אנחנו בתחילת הדרך, את רק שנה.

קארין אלהרר: זו תחילתה של ידידות מופלאה.

מיכל רוזין: - - -

גלעד ארדן: קחי את המודל הדני עד הסוף.

<דנה נויפלד: הסעיף מדבר בעד עצמו, באופן קבלת ההחלטות, וככל שיש צורך, הוועדה תקבע לעצמה את דרכי עבודתה ואת נוהל דיוניה, וזה ייתן מענה לכל השאלות שנשאלו פה לגבי תוך כמה זמן עונים, מה עושים, את מי מראיינים וכולי.

<גדי בן-יצחק: רק איזה אמצעים יעמדו לזכותם?

<גדי בן-יצחק: כי הרי הם צריכים למצוא אנשים, הם לא יכולים לחקור לבד, יש מישהו שיעזור להם בעניין הזה?

קארין אלהרר: את מי אתה מציע שיעזור להם?

<גדי בן-יצחק: אני לא יודע מה קורה עם נציבות שירות המדינה, אני לא מציע שירות בילוש, אבל אם הם צריכים לראות שמישהו ישר בעיניהם, הם חושבים שכן – כי היו דברים מעולם, לא מזמן, בכל רמות הממשל.

קארין אלהרר: אז אני שואלת אם יש לך הצעה אופרטיבית לגבי מי הגוף או האדם שיכול לסייע להם בבדיקה או בחקר האמת.

<תמנה עורב: אולי נציגת משרד התקשורת יכולה להציע הצעה?

קארין אלהרר: אם היתה לה הצעה, אני מניחה שהיא היתה מביאה אותה.

<תמנה עורב: אולי היא לא חשבה על זה.

קארין אלהרר: אני נותנת לה את הקרדיט שהיא חשבה.

<גדי בן-יצחק: אפשר לעשות אחרת:

<גדי בן-יצחק: אם הם חושבים ש – יפנו לשר והשר יעמוד לרשותם עם כל האמצעים שהם רוצים.

<גדי בן-יצחק: זה נראה לי הגיוני.

<תמנה עורב: יחסי ציבור, למשל.

קארין אלהרר: תמנה, תראי, אם באת לעשות כדי לעשות פיליבסטר ופרובוקציה, אז אני מציעה שתפסיקי עם זה עכשיו.

<קריאה: ואם לא?

קארין אלהרר: ואם לא, אז תמשיכי בהערות ענייניות ואני אשמח לשמוע אותן.

<תמנה עורב: אני משתדלת כמיטב יכולתי.

קארין אלהרר: אני הבנתי שהצלם מאחורי מאוד משנה את התנהגותך, ואני עדיין חושבת שראוי שתמשיכי להתנהל עניינית, כמו שעשית אתמול.

קארין אלהרר: בסדר?

קארין אלהרר: תודה.

<תמנה עורב: סליחה, קטונתי.

<תמנה עורב: עד כאן.

<תמנה עורב: לא, באמת.

<קריאות: - - -

<קריאה: אבל אם היא לא רואה אותו, איך הוא יכול לשנות את דעתה?

קארין אלהרר: היא ראתה אותו.

<תמנה עורב: אין לי עיניים מאחורי הגב.

<קריאה: אבל הצלם מאחוריה, לא לפניה.

קארין אלהרר: תודה.

<תמנה עורב: אין לי עיניים מאחורי הגב.

<אתי בנדלר: אני רק מזכירה שלגבי חברי מועצה והארכת כהונה, נאמר שהכהונה מוארכת בתנאי שמי שצריך לפעול למינוי פעל בהתאם להוראות הסעיף שמדבר על מינוי בהקדם האפשרי, ואני מציעה להכניס גם לכאן את השינויים המחויבים.

<רותם אברוצקי: לפני שממשיכים, אני מבקש שחברי המועצה יכהנו למשך חמש שנים ולא ארבע שנים, כדי לנטרל בעוד משהו את ההשפעה הפוליטית.

<קריאות: - - -

קארין אלהרר: סליחה, אני לא שמעתי את מה שהוא אמר, אם אפשר להסביר את הדברים.

<רותם אברוצקי: אנחנו מבקשים להאריך את הכהונה של חברי המועצה מארבע שנים לחמש שנים.

<רותם אברוצקי: הרעיון הוא לצמצם את השפעת הממשלה הזאת וכדי שהם ייכנסו לתוך הכהונה של הממשלה האחרת, כדי לנתק בעוד משהו את הזיקה הפוליטית האפשרית.

<רותם אברוצקי: שוב, אני מדבר על מראית עין.

<רותם אברוצקי: כל פעם יש פה את ההאשמה הזו, כאילו אנחנו מאשימים באופן אוטומטי את הפוליטיקאים כמושחתים.

<רותם אברוצקי: ממש לא.

<רותם אברוצקי: אנחנו מבקשים עוד קצת זהירות, לא מתוך מקום מקטרג, חלילה.

<רותם אברוצקי: ולכן אני מבקש לשנות מארבע שנים לחמש שנים.

עיסאווי פריג': אבל אם זה מתחיל עכשיו, הארבע שנים, זה נופל באמצע הקדנציה הבאה, וזה יותר נטרול.

עיסאווי פריג': אני חושב שזה נכון אם אתה מתחיל את זה בתחילת ראש ממשלה, אבל דווקא כשזה מתחיל עכשיו, זה נותן יותר חוזק כשזה נופל באמצע הקדנציה.

עיסאווי פריג': זו דעתי.

<ליאור תמאם: שמי ליאור תמאם, מאיגוד התסריטאים.

<ליאור תמאם: לגבי סעיף 31, ועדת האיתור תקבע לעצמה דרכי עבודה ואת נוהל דיוניה – יש מישהו פרט למבקר המדינה, והוועדה היא גוף מבוקר, שכן בודק אם יש נהלים מתאימים לוועדת איתור?

גלעד ארדן: השופט.

גלעד ארדן: בשביל זה ממנים שופט.

<ליאור תמאם: אוקי.

גלעד ארדן: ועדת האיתור הופכת להיות גוף סטטוטורי.

גלעד ארדן: מצד אחד, נקבע כאן במפורש שהיא גוף מבוקר על-ידי מבקר המדינה.

גלעד ארדן: מצד שני, ברגע שרשות השידור היא תחת שר התקשורת ומשרד התקשורת, אני מניח, דנה, ותקני אותי אם אני טועה, שגם היועצת המשפטית או היועץ המשפטי, אם פעם יהיה מישהו כזה - - -

<דנה נויפלד: במשרד התקשורת היה גם היה, יותר מאחד.

גלעד ארדן: אני מניח שזה ילך ויתמעט, התופעה הזאת.

גלעד ארדן: אני מניח שגם לו יש סוג של אחריות ופיקוח על תקינות ההליכים בוועדת האיתור.

גלעד ארדן: העיקר לא השר.

<קריאה: - - -

גלעד ארדן: לא, בסדר, אני זורם עם זה.

גלעד ארדן: את זה אני אומר באמת.

גלעד ארדן: אני באמת לא חושב שהשר צריך להתערב בהליכים של ועדת האיתור.

גלעד ארדן: אני לא אומר את זה בציניות.

עיסאווי פריג': כפי שליאור ציין, שאך ורק למבקר המדינה הביקורת כפופה, לא לגוף אחר.

<ליאור תמאם: זה דווקא הדבר הנכון.

עיסאווי פריג': זהו, רק למבקר המדינה, על-פי שוועדת האיתור היא גוף סטטוטורי, כפי שנאמר כאן.

גלעד ארדן: אפשרי.

<אתי בנדלר: נתאים את זה לסעיפים האחרים בהמשך.

<דנה נויפלד: הסעיף הזה דומה לסעיפים שדיברנו עליהם קודם, לעניין חברי מועצה, לעניין העברה מכהונה.

<דנה נויפלד: הסבה את תשומת לבי בסוף הדיון הקודם היועצת המשפטית של רשות השידור, לעניין הצורך בהשלמת הסעיפים כאן לעניין ניגודי עניינים.

<דנה נויפלד: אני חושבת שההערה היתה הערה טובה.

<דנה נויפלד: זה נשמט בטעות ואני אבדוק את זה, ויכול להיות שנצטרך לעגן את זה.

<דנה נויפלד: זה ממילא חל על מינויים.

<דנה נויפלד: באופן כללי, יש בדיקה, כפי שאמר השר, כאשר מינוי של שר נבדק, יש בדיקה גם של ניגודי עניינים וכולי.

<דנה נויפלד: אני חושבת שנכון יהיה לעגן את זה גם ביחס לחברי ועדת האיתור גם בחוק.

<דנה נויפלד: אנחנו נציע גם לעניין הזה נוסח, בדומה למה שיש לעניין חברי המועצה.

<דנה נויפלד: מעבר לזה, הקריאה חגית את הסעיף שמפרט את העילות לסיום כהונה של חבר ועדת האיתור ולגבי היו"ר, שזה אותן עילות סטנדרטיות, הסעיף הזה הוא סטנדרטי, בדומה למה שהקריאה לעניין חבר מועצה.

עיסאווי פריג': מה זה, "סטנדרטי"?

עיסאווי פריג': מאיפה זה נלקח?

<דנה נויפלד: זה מקובל בחקיקה; הוא מסיים את הכהונה שלו אם הוא התפטר, אם נבצר ממנו דרך קבע, אם הוא לא ממלא את תפקידו כראוי.

עיסאווי פריג': מה זה, "תפקידו כראוי"?

<דנה נויפלד: אז שוב אנחנו חוזרים לאותו דיון.

עיסאווי פריג': דנה, מה מפחיד אותי במילים האלו?

עיסאווי פריג': המילים האלו שמשאירות הרבה פתח לפרשנות, וזה נותן כוח בלתי צפוי למי שירצה בכך.

עיסאווי פריג': אז בואי נימנע כמה שאנחנו יכולים מלהשתמש במילים שמטילות ספק ומשאירות חלל פתוח.

עיסאווי פריג': מה זה, "כראוי"?

גלעד ארדן: אני מסכים אתו, והשאלה היא אם יש בחקיקה הישראלית סעיפים מקבילים כאלה בחברות ממשלתיות.

<דפנה גלוק: יש, ואני אעשה עכשיו בדיקה מהירה.

<דפנה גלוק: זה מטבע לשון שקיים.

<דפנה גלוק: "אינו ממלא תפקידו כראוי" – יכול להיות שהוא מפריע לדיונים, שהוא מתנכל לעובדים אגב ענייני המועצה, שהוא מדליף את כל הדיונים החוצה לפני שהם הסתיימו, שהוא מאיים על החברים האחרים.

<דפנה גלוק: מגוון של דברים יכולים לקרות.

גלעד ארדן: אפשר להכניס את זה גם על סמנכ"לים בשירות המדינה?

עיסאווי פריג': הרי כל נושא משרה נאמן שצריך למלא את תפקידו על-פי נוהל מסוים – מה שנכון לגבי כל נושא משרה יהיה גם נכון לגבי חבר מועצה.

עיסאווי פריג': למה אני צריך לייחד אותו?

<דנה נויפלד: פה מדובר על חבר ועדת איתור.

גלעד ארדן: עיסאווי, זה חבר ועדת איתור והשופט ממילא הוא זה שבוחר אותם, ואם הוא בוחר אותם אז הוא יכול להחליט גם שהוא לא עונה לו - - -

<קריאה: הם לא מתיישרים אתו ואז - - -

<אתי בנדלר: בדיוק ככה.

גלעד ארדן: לואיז, אני מבין מה את אומרת, אבל עד איפה נגיע עם זה?

גלעד ארדן: בשביל זה ביקשנו שופט.

גלעד ארדן: אם ככה, אז בוא נרחיב את זה, זה לא חייב להיות שופט שעשה קריירה - - -

קארין אלהרר: יש הצעה שמצד אחד מגלמת את הרעיון שלא יהיה בן-אדם שלא פועל בהתאם למינוי שלו, ומצד שני, המילה "כראוי" היא מילה שמאוד צורמת - - -

<דנה נויפלד: אפשר בלי המילה "כראוי".

<דנה נויפלד: אפשר: "אינו ממלא את תפקידו".

<אתי בנדלר: לא, זה עוד הרבה יותר רחב.

<אתי בנדלר: זו הדחה רחבה.

<דנה נויפלד: אני אנסה להסביר את הבעיה: זה מונח שמקובל בחקיקה הישראלית, יש כאלה 30 דברי חקיקה שהיא מצאה כאן בשליפה.

<דנה נויפלד: אני מבינה את החשש של חברי הכנסת, אבל בכל זאת, אני רוצה לציין מה הרע במיעוטו.

עיסאווי פריג': - - - ניקח את הסעיף הזה ונמחק אותו.

עיסאווי פריג': זו דעתי.

<דנה נויפלד: אני יכולה לנסות לשכנע אותך?

<דנה נויפלד: אם אין מה לנסות, אז אני אשתוק.

עיסאווי פריג': לא, לא.

עיסאווי פריג': סליחה.

<דנה נויפלד: תתארו לכם את הסעיף הזה מבלי הפיסקה הזאת.

<דנה נויפלד: זה אומר שכאשר יש מצב שהוא בלתי-אפשרי לתפקוד בו, אין דרך להזיז את חבר ועדת האיתור; למשל, מצב בו הוא מחבל בכוונה בהליכי הוועדה.

<דנה נויפלד: זה סעיף שנועד למקרי קצה, למקרים בהם הבלתי-צפוי קורה, ולעתים הבלתי-צפוי קורה.

עיסאווי פריג': אבל לוועדה אד הוק, ועדה חד-פעמית.

<קריאות: לא.

<קריאות: היא לא ועדה אד הוק.

<קריאות: היא לא חד-פעמית.

עיסאווי פריג': אם כל ארבע שנים אני מחליף אותה?

<דנה נויפלד: לא, לא.

<דנה נויפלד: אבל זה גם לא נכון.

<דנה נויפלד: זה לא נכון, יש לה תפקידים - - -

קארין אלהרר: אבל עיסאווי, זו לא המועצה כרגע.

<אתי בנדלר: היא מכהנת ארבע שנים.

<דנה נויפלד: היא מכהנת ארבע שנים - - -

<אתי בנדלר: אז למה את אומרת "לא"?

<אתי בנדלר: זה מה שאמרתי.

<דנה נויפלד: כי היא לא אד הוק.

<קריאה: אין לה הרבה עבודה, אבל היא מכהנת ארבע שנים.

<דנה נויפלד: היא מכהנת ארבע שנים, ופה הוסיפו לה סמכויות.

עיסאווי פריג': - - -

קארין אלהרר: עיסאווי, אני שואלת גם אותך: יש לך הצעה אחרת שיכולה להחליף את המילה "כראוי"?

עיסאווי פריג': יש לי הצעה להוריד את סעיף (3) בכלל.

קארין אלהרר: אבל איך תעצור בן-אדם שמפריע?

עיסאווי פריג': יש לי שופט שאני בחרתי בו, ואני נותן בו אמון - - -

קארין אלהרר: אבל אתה רוצה לתת לו כזה שיקול דעת רחב בלי עין ציבורית?

קארין אלהרר: החוק הזה אמור להיות מסננת נוספת, להראות עין ציבורית נוספת, כדי שגם אם השופט יגיד: פיטרתי אותו כי הוא היה לא בסדר, שהוא יידרש להסביר לך מה היה לא בסדר, אז יהיו לו עילות שכתובות בחוק.

גלעד ארדן: הרי אם זה מנותק לגמרי מהמציאות, הבן-אדם ההוא יעתור, והשופט הזה יצטרך להסביר למה הוא נקט צעד – הרי זה צעד קיצוני מאוד.

<אתי בנדלר: למי יוגשו הנימוקים בכתב?

<אתי בנדלר: הוא יכתוב את זה לעצמו?

<דנה נויפלד: לא, הוא יכתוב את זה לחבר הוועדה שאת כהונתו הוא מבקש להפסיק.

<אתי בנדלר: שימסור לו את הנימוקים בכתב, בהחלט.

<אתי בנדלר: ושיימסרו לחבר הוועדה שאת כהונתו מבקשת להפסיק.

קארין אלהרר: כן.

<מלי פולישוק: הנושא של השקיפות שדיברתם עליו, של ההנמקה, הוא לא רק אישית במכתב לאותו אחד שפוטר, אלא צריכה להיות שקיפות של החלטת השופט שהוא - - -

קארין אלהרר: אבל למי?

קארין אלהרר: הוא יו"ר הוועדה.

<דנה נויפלד: למי?

<דנה נויפלד: מה, הוא יפרסם את זה בעיתון?

<מלי פולישוק: לא בעיתון, אבל יש אתר לרשות.

<קריאה: אני לא בטוח שזה הגון לפרסם על מישהו - - -

קארין אלהרר: מלי, יש את העניין שגם אם הוא עשה משהו שהוא לא בסדר, לא בטוח שצריך לפרסם את זה ברבים.

קארין אלהרר: הוא עשה משהו שהוא לא בסדר לכאורה, יו"ר ועדת האיתור מנמק את זה, בנימוק שלו הוא יכול ללכת לעשות מה שהוא רוצה.

קארין אלהרר: אם הוא רוצה לפרסם את זה, זאת זכותו.

קארין אלהרר: כתאגיד ציבורי, כשיש גם אחריות לדברים שיוצאים, אני לא חושבת שנכון לפרסם את זה.

<מלי פולישוק: עצם המילה "שקיפות" תגרום לאותו חבר בוועדת האיתור להתנהג כראוי, אם הוא ידע שההתנהגות הלא-ראויה שלו תפורסם.

קארין אלהרר: אני כנראה מהאופטימיים חסרי התקנה ומאמינה שאנשים צריכים להתנהג כראוי רק כי פשוט הם צריכים להתנהג כראוי.

<מלי פולישוק: כולנו מאמינים בזה.

<קריאה: זה נכון, אבל מה לעשות שאנחנו חיים בעולם לא מושלם.

עיסאווי פריג': "ראוי" בעיני מי?

קארין אלהרר: צריך לדבר על הדברים בקונטקסט.

קארין אלהרר: זה לא "ראוי" בעולם מסוים, יש עולם שלם - - -

עיסאווי פריג': קארין, אנחנו דנים בחוק שירוץ 20 30 ו-40 שנה, לא ליום ולמחרת.

עיסאווי פריג': שמים אבן פינה כאן.

קארין אלהרר: אני מסכימה לגמרי.

עיסאווי פריג': צריך לתת את הדעת על דברים חשובים.

קארין אלהרר: אבל שוב, עיסאווי, אם זה יהיה בכתב, שהוא באמת צריך להסביר ולכתוב את זה, זה נותן ביטוי לכך שלא על כל מעשה קטן וחסר חשיבות, לא על זה בן-אדם ילך.

איתן כבל: אני רואה כל הזמן: יו"ר ועדת האיתור.

איתן כבל: צריך לשים לב שזה מוסד.

איתן כבל: זאת אומרת, שגם אם אדם מסיים את תפקידו, יש מישהו כזה שנמצא בעניינים.

עיסאווי פריג': זה סטטוטורי.

איתן כבל: הוא הולך 60 שנה, מי זה ועדת האיתור?

איתן כבל: שיימצא - - -

<אתי בנדלר: "יימצא" זה סעיף קטן (ג).

איתן כבל: באיזה סוג של דינמיקה, וזה לא איזה סתם - - -

קארין אלהרר: ברור.

עיסאווי פריג': מוסד ועדת האיתור.

קארין אלהרר: ברור.

קארין אלהרר: גברת ספורטס, בבקשה.

<לואיז ספורטס: אם בסופו של יום תתקבל ההחלטה שמי שימנה את יושב-ראש ועדת האיתור הוא נשיא בית-המשפט העליון או בהתייעצות אתו, אני חושבת שנכון לתקן גם כאן את סיום הכהונה.

<לואיז ספורטס: אם זה יקרה.

קארין אלהרר: בסדר גמור.

<לואיז ספורטס: והדבר השני, אם היו"ר מסיים את פעולתו, אנחנו מציעים שאחד מהחברים, כדי לשמור על איזושהי רציפות, אחד מהחברים ימונה במקומו כיו"ר, ובמקומו ימונה חבר נוסף; שלא ימונה יו"ר מבחוץ כדי לשמור על איזושהי רציפות.

<קריאות: אבל הוא לא שופט.

<קריאות: רציתם שופט.

<קריאות: זה חייב להיות שופט.

איתן כבל: אז יהיה גם כן שופט על הפנים.

קארין אלהרר: רותם, בבקשה.

<רותם אברוצקי: אנחנו קודם כל ממליצים פשוט לבטל את סעיף 33(ב)(3), שמאפשר לשר הממונה ולשר המשפטים להעביר מתפקידו את יושב-ראש ועדת האיתור, כאמור, אם הוא אינו ממלא את תפקידו כראוי, כי אחרת גורלו של יושב-ראש ועדת האיתור יהיה תלוי שוב בפוליטיקאים – חזרנו למגרש החביב עליכם, הצעצוע נשאר בפה שלכם ואתם יכולים להמשיך לנשוך בו – והוא יכול לעשות את תפקידו כשהוא נקי לחלוטין משיקולים פוליטיים - - -

גלעד ארדן: תגיד לי, למה הסגנון הזה כל הזמן?

<רותם אברוצקי: אני אגיד לך למה, כי אנחנו פשוט - - -

גלעד ארדן: אל תגיד לי.

גלעד ארדן: אתה יודע מה, אני מושך את השאלה.

גלעד ארדן: סליחה.

<רותם אברוצקי: נכון, אתה באמת לא רוצה לשמוע את התשובה.

גלעד ארדן: חבל שלא שמעת את הסיפורים, סיפרו פה בכירים בתעשיית הטלוויזיה על מה שיש גם על הצד השני לומר בעניין של מה גרם להתרסקות רשות השידור.

<תמנה עורב: והם היו צריכים אולי גם לשמוע אותנו - - -

<רותם אברוצקי: יש תשובה, אני לא - - - בשום שלב.

קארין אלהרר: סליחה, רותם, רותם.

<רותם אברוצקי: לא להשיב?

<רותם אברוצקי: רגע, לא להשיב?

קארין אלהרר: לא.

<רותם אברוצקי: הוטחה האשמה, ורק לו מותר להאשים.

קארין אלהרר: לא, זו היתה הערה.

<רותם אברוצקי: רק לו.

<רותם אברוצקי: זה פשוט - - -

קארין אלהרר: די, רותם.

קארין אלהרר: אתה רוצה לנהל דיון ענייני?

<רותם אברוצקי: מאוד.

<רותם אברוצקי: אז אני מבקש שזה יהיה משני הצדדים.

<רותם אברוצקי: זה הכול.

קארין אלהרר: בסדר גמור.

קארין אלהרר: אני מבקשת, תאמר את הדברים שרצית.

איתן כבל: נסחפת, רותם.

קארין אלהרר: די, באמת, די.

<רותם אברוצקי: ולכל הפחות, אני מבקש שבמקרה כזה זה יהיה באישור היועץ המשפטי לממשלה.

<רותם אברוצקי: אני לא יודע אם זה נשמע למישהו פה לא סביר.

<רותם אברוצקי: לי זה נשמע מאוד סביר.

<רותם אברוצקי: ונקודתית, אני באמת לא רוצה להלאות, הארנו סעיפים לתיקונים נקודתיים בתוך הסעיף הזה.

<רותם אברוצקי: אני לא רוצה להלאות ולכן אני לא אקרא אותם.

<רותם אברוצקי: אני מבקש שזה יילקח בחשבון על-ידי היועצות המשפטיות, בניסוח המתוקן של הצעת החוק.

קארין אלהרר: תמנה, בבקשה.

עיסאווי פריג': אני רוצה לשמוע התייחסות של דנה למה שרותם אמר.

<אתי בנדלר: זאת בדיוק אותה טענה, של ה"כראוי".

<דנה נויפלד: זה בדיוק אותו דבר.

קארין אלהרר: לא, הוא רצה את היועץ המשפטי לממשלה במקום: השׂר עם השׂר.

עיסאווי פריג': במקום: והשׂר והשׂר.

עיסאווי פריג': כמה שיותר חומה סינית.

עיסאווי פריג': זאת הכּוונה.

קארין אלהרר: בסדר, עיסאווי.

<תמנה עורב: בסעיף 33 – מי קובע אם חבר ועדת האיתור ממלא את תפקידו כראוי או לא: השר, שר המשפטים, הציבור?

<אתי בנדלר: לגבי חבר – יו"ר ועדת האיתור, לגבי יו"ר ועדת האיתור – השר בהסכמת שר המשפטים.

<תמנה עורב: ואם שר המשפטים שוב לא מסכים עם השר?

<אתי בנדלר: אז אי אפשר יהיה לפטר, כי כתוב: "בהסכמה".

<קריאה: ואם יהיו חמישה מתוך התשעה שימליצו - - -

קארין אלהרר: איפה יש פה חמישה?

<קריאה: סליחה, שניים שלא יסכימו.

קארין אלהרר: אבל אין קונסטלציה כזאת.

<קריאה: לחברים אין סמכויות לפטר את היושב-ראש.

<תמנה עורב: ובסעיף 33(ג), כפי שהוזכר כאן – מה זה, "בהקדם האפשרי"?

<תמנה עורב: שלוש שנים?

<תמנה עורב: עשר שנים?

קארין אלהרר: על סעיף 33(ב3) מישהו רוצה להשיב?

עיסאווי פריג': אני רוצה את ההיגיון: אם אני ממנה שופט ויושב-ראש ועדת איתור, ויש לי את הסמכות להוציא אותו - - -

עיסאווי פריג': עיסאווי, השאלה הובנה.

<דפנה גלוק: אנחנו מדברים פה על סמכויות שהן בפירוש סמכויות הקצה.

<דפנה גלוק: ולגבי אישור היועץ המשפטי לממשלה שהוצע פה, זה לא נדרש; החלטות של השרים, כמו כל ההחלטות האחרות, עוברות מסננת של ייעוץ משפטי.

<דפנה גלוק: אני יכולה להבטיח לכם שסיטואציה בה שרים יעבירו מסמכותו את יו"ר הוועדה בעילה שהוא אינו ממלא את תפקידו כראוי, תהיה סיטואציה סופר-סופר-סופר חריגה.

<דפנה גלוק: כולנו יכולים להבין שזה לא דבר שקורה יומיום.

עיסאווי פריג': בכל זאת, זה סִנדול, זה לשים אזיקים ליושב-ראש הוועדה.

עיסאווי פריג': ברגע שאני מתחיל תהליך, אני דוחף את החומה הסינית לכיוון השני.

עיסאווי פריג': אני לא משתכנע ואני לא רואה שזה מתיישב עם המטרות לשמן החוק אמור להיות.

עיסאווי פריג': זו דעתי.

עיסאווי פריג': סעיף 33(ב3) בא בניגוד מוחלט למטרה העיקרית לשמה החוק הזה נועד.

עיסאווי פריג': ניקח ראש ממשלה שממנה שרים – הוא יוכל להזיז אותם, ראש הממשלה חושב שהוא עושה את תפקידו בצורה לא ראויה לטעמו.

עיסאווי פריג': אז זה פוליטי.

עיסאווי פריג': בסדר, ראש הממשלה החליט.

עיסאווי פריג': כשאני מתעסק עם משהו ציבורי, ממלכתי, סטטוטורי, ואני שם את הסעיף הזה, אני בעצם ממשיך לחרוש ולהדק, כפי שאמרנו.

עיסאווי פריג': אני חושב שהסעיף הזה מיותר ומזיק.

קארין אלהרר: אני רוצה להניח את דעת כולם: הרי אם תשתנה דרך מינוי יו"ר ועדת האיתור, תשתנה בהתאם דרך העברתו מכהונה.

קארין אלהרר: עלו הצעות, משרד התקשורת, השר הבטיח לחזור עם נוסח מתוקן, אז אל לנו כרגע להיתפס לסעיף 33(ב3) כי יכול להיות שהדיון הזה הוא תיאורטי, אם הנוסח המתוקן ייתן דרך מינוי שונה של יו"ר ועדת האיתור מהצעת החוק הקיימת.

עיסאווי פריג': מה דעתו של השר?

גלעד ארדן: אני מסכים אתך שבאופן עקרוני זה ניסוח שיכול לעורר דאגה, אבל אם היית מבין, כפי שתיארה עורכת-הדין גלוק, איך שרים היום יכולים או לא יכולים לקבל החלטות, אז למעשה האמירה הזו היא אמירה מאוד-מאוד קיצונית.

גלעד ארדן: נגיד שיו"ר ועדת האיתור החליט שלרגל יום הולדתו ה-70 הוא עושה מסביב לעולם ב-300 יום, הוא הסכים להיות יו"ר ועדת האיתור אבל הרבה יותר חשוב לו עכשיו לכבוש את העולם ולגלות ארצות, ובינתיים העסק מתעכב בגלל שהוא לא קובע - - -

<אתי בנדלר: שהרי הוא בדימוס.

גלעד ארדן: אני אומר ברצינות, יכול לקרות דבר כזה.

גלעד ארדן: האלטרנטיבה היא שלא תישאר בחוק שום אופציה לממשלה – וזה גם יפגע ברשות השידור – למנות את הדירקטוריון החדש.

גלעד ארדן: צריך להבין, אם שר ירצה, ואני מקווה שאני לא אהיה בכלל במשרד ולא בפוזיציה הזאת כשיתחדש - - -

עיסאווי פריג': אתה צריך להתקדם.

גלעד ארדן: לא, אולי לפרוש, ללכת אני לגלות ארצות.

גלעד ארדן: אבל באופן עקרוני שר ירצה לעשות דבר כזה, היועץ המשפטי שלו מיד יפנה ליועץ המשפטי לממשלה לבדוק אם זה הגיוני בכלל, יבקשו ממנו את התשתית הראייתית העובדתית שלטענתו מבססת את העובדה שהשופט לא ממלא את תפקידו כראוי.

גלעד ארדן: היועץ יגיד שהוא צריך לשקול את זה, לא יודע כמה זמן זה ייקח, ואם הוא יכול להגן על זה או לא להגן על זה, אם זה נשמע לו, וצריך כמובן ששר המשפטים גם יהיה מוכן לחתום על האקט הקיצוני הזה, של הדחת שופט מחוזי או עליון.

גלעד ארדן: אני לא יודע אם זה הרגיע את הדאגה שלך, אבל אני מבטיח לך שגם העיתונות הישראלית לא תיטה לטובתו של השר בתהליך הזה, בשאלה אם יש ספק בכלל בצדקת התהליך.

גלעד ארדן: לא שצריך לגבות מישהו שלא צודק בתהליך, אבל לא נראה לי שיש חשש אמיתי שישתמשו הזה.

עיסאווי פריג': כל מה שהשר אמר, הוא צודק, בתנאי שיהיה במפלגה שיש לו ראש ממשלה ויש לו אחריות.

עיסאווי פריג': אבל אם יש לך ממשלה נגיד מקואליציות, אני אעשה ככה, אני לא עושה חשבון, אחרת יפרק את הקואליציה, אז יממש את הסעיף הזה.

גלעד ארדן: אבל היועץ המשפטי לממשלה לא כפוף להרכב הקואליציה וחשיבות הרכב הקואליציה.

עיסאווי פריג': אבל זה בסמכותו של השר.

גלעד ארדן: השר יכול לעשות החלטות כל עוד היועץ המשפטי לממשלה לא חושב שזה בניגוד לחוק.

עיסאווי פריג': הוא לא בניגוד לחוק.

עיסאווי פריג': זה סעיף שכתוב בחוק.

גלעד ארדן: אבל יש פה עניין שהוא סובייקטיבי.

גלעד ארדן: כפי שבית-המשפט העליון החליט שהוא זה שמפרש מהי התנהגות סבירה – אתה לא יודע מה זה "אדם סביר", אני לא יודע, רק בית-המשפט עליון מוסמך להחליט מהי התנהגות סבירה של אדם סביר.

גלעד ארדן: אז פה יש סוג של אמירה כזו.

גלעד ארדן: אני לא מחליט באמת מה ראוי, אני מחליט מה ראוי בתנאי שהיועץ אומר: זה באמת מה שראוי או לא ראוי.

גלעד ארדן: אני מסב לכם נחת או תסכול?

גלעד ארדן: – מתסכוליו של שר.

עיסאווי פריג': גלעד, אתה לא תפעיל את הסעיף הזה, אבל יבוא שר דורסני אחר - - -

גלעד ארדן: אבל לא ייתנו לו.

גלעד ארדן: היועץ יגיד שלה

גלעד ארדן: חלטה שלו אין תוקף.

עיסאווי פריג': החוק מאפשר לו.

עיסאווי פריג': יבוא שר ממפלגה דורסנית, והחוק מאפשר לי ואני אשתמש בזה.

גלעד ארדן: את מוכנה להסביר דפנה?

גלעד ארדן: זה לא התפקיד שלי.

עיסאווי פריג': ליברמן כזה.

עיסאווי פריג': אני השר, החוק מאפשר לי, אני אפעיל את הסמכות.

גלעד ארדן: עכשיו הוספתי עוד סטודנטים למשפטים שיירשמו לשנה הבאה אחרי שצפו בדיון, למה להיות שר.

<דנה נויפלד: אחרי שיש תסכולי השר, יש גם תסכולי היועצים המשפטיים?

עיסאווי פריג': שר שלא עושה חשבון, דורסני, שלא סופר אף אחד ממטר.

קארין אלהרר: עיסאווי, אתה שאלת שאלה מצוינת ועכשיו אתה שומע תשובה.

<דפנה גלוק: שוב אני אסביר: במערכת בה אנחנו נמצאים, החלטות השר עוברות את המסננת של הייעוץ המשפטי שלו.

<דפנה גלוק: בין השאר, צריך לקחת בחשבון, שהסיכוי שהחלטה כזו לא תיתקף בערכאות הוא נמוך עד כדי לא ניתן.

<דפנה גלוק: ולכן גם כשהיועץ המשפטי לממשלה נותן את עמדתו בנושא, זו לא החלטה שמתקבלת ללא בקרה וגם כשמדובר בשר דורסני.

<דפנה גלוק: כמות המקרים שבהם מתקבלת החלטה כשהיועץ המשפטי לממשלה אמר "לא" – בג"ץ אמיתי – לא יודעת מה כמות מקרים.

<דפנה גלוק: יש פה בקרה.

<דפנה גלוק: אגב, ההצעה של אישור היועץ המשפטי לממשלה היא הצעה שלא נדרשת.

<דפנה גלוק: מצד שני, צריך לקחת בחשבון שאם הסמכות אינה קיימת יכולים לקרות מקרים, זה נכון שהם בשוליים, כי מלכתחילה מדובר בסעיף של שוליים, אבל יכולים לקרות מקרים שפשוט תוקעים את המערכת.

<דפנה גלוק: וכולם מסכימים שזה המקרה הנכון לפעול בו.

<דפנה גלוק: ואז מה עושים?

<קריאה: זה כבר מתקיים עכשיו.

קארין אלהרר: ואת זה אנחנו רוצים למנוע.

<קריאה: סליחה, אבל זה בדיוק מה שקורה עכשיו ברשות השידור, שהיו"ר ממשיך את כהונתו אחרי שהוא סיים אותה.

<קריאה: אין סמנכ"ל כספים, לא מקיימים שום ועדות, אנחנו רוצים לדון בזה באמת ברצינות.

<קריאה: אתם רוצים לתקוע - - - למרות כל הסעיפים.

<קריאה: אין דבר יותר חזק מאשר החיים, גברתי היושבת-ראש.

קארין אלהרר: אתם זוכרים שאנחנו מדברים על ועדת האיתור, ולא על המועצה?

<קריאה: כן, אבל אנחנו מביאים דוגמאות מהחיים - - -

גלעד ארדן: אני מוחה.

גלעד ארדן: הייעוץ המשפטי הוא יותר חזק מהחיים.

<אתי בנדלר: זה בסדר, אבל אתם טורחים להחליש אותו כל הזמן.

גלעד ארדן: אנחנו טורחים להחליש אותו?

<אתי בנדלר: אני מדברת בלשון קיבוצית, לא התכוונתי אישית.

גלעד ארדן: אני ממש מוחה.

קארין אלהרר: סעיף 34, בבקשה.

<תמנה עורב: אני חושבת שיש כאן בעייתיות מסוימת.

<תמנה עורב: אם, למשל, אחד מחברי ועדת האיתור נגוע בניגוד עניינים והוא שכח לציין את זה, והתקבלו החלטות שקשורות לניגוד עניינים – האם אין כאן - - -

קארין אלהרר: יש סעיף מיוחד שדן במצבים של ניגוד עניינים.

<דנה נויפלד: לא, אני אמרתי שבשביל הנקודה הזאת ובשל חשיבותה, אנחנו נתקן את זה.

<דנה נויפלד: הסעיף נשמט, אין פה סעיף שעוסק בניגוד העניינים של ועדת האיתור.

<דנה נויפלד: אנחנו נתקן את זה.

קארין אלהרר: עורכת-דין נויפלד, אמרנו שיהיה סעיף שיעסוק בניגוד עניינים בוועדת האיתור?

<דנה נויפלד: כן, בדיוק.

קארין אלהרר: אוקי, תודה.

קארין אלהרר: שאלות נוספות?

<קריאה: לא, אבל את שאלת מה גורל ההחלטות, לא רק מה גורלו הוא.

<תמנה עורב: כן, בדיוק.

<תמנה עורב: אם מסתבר שחבר ועדת האיתור נגוע בניגוד עניינים, מה גורל החלטות הוועדה?

<דנה נויפלד: כאשר יש בעיות של ניגודי עניינים באופן ספציפי או עוד פגמים שיכולים להיות להחלטה מנהלית, לא רק ניגוד עניינים, כללי המשפט המנהלי דנים בהרחבה בגורלן של החלטות שהתקבלו, בין אם בגלל ניגוד עניינים או מפגם אחר שיכול להיות בהחלטה.

<דנה נויפלד: זה לא חל דווקא על הדין הזה.

<דנה נויפלד: זה לא חל דווקא על ההחלטות האלה.

<דנה נויפלד: זה על כלל ההחלטות, ואין פה דין מיוחד בעניין הזה.

<תמנה עורב: אז אין איזשהו "עיין ערך: סעיף אחר", כמו שנהוג אצלכם?

קארין אלהרר: לא.

קארין אלהרר: תמנה, שאלת שאלה חשובה, קיבלת תשובה מקיפה מאוד.

<קריאה: עיין ערך: חוק אחר.

<תמנה עורב: אז צריך להיות כאן.

<יוריק בן-דוד: אני מנסה להבין אם לפי הסעיף הזה, פעולה של שני חברי ועדה, כי אחד לא יכול היה להגיע או נבצר ממנו או שקרה משהו, בעצם לא תמנע את המשך עבודת הוועדה.

<קריאה: וגם אחד לא.

קארין אלהרר: סליחה, אם אפשר לחזור על השאלה.

<יוריק בן-דוד: לפי הסעיף הזה, לכאורה, עולה שהוועדה יכולה להתקיים גם בהרכב של חבר אחד.

<יוריק בן-דוד: אני מנסה להבין.

<אתי בנדלר: האמת היא שזו ההערה שלי, והייתי עסוקה בבירורים אחרים.

<אתי בנדלר: נכון, אני חושבת שצריכים לומר בפירוש: "ובלבד שמכהנים לפחות שני חברי ועדה".

<תמנה עורב: אבל גם אז זה בעייתי.

<רן מלמד: מכהנים או משתתפים?

<קריאה: אבל גם אם מכהנים שניים, אז הם מבטלים אחד את השני.

<אתי בנדלר: כך וכך צריכים להשתתף שני חברי ועדה בישיבה רגילה.

<אתי בנדלר: ולכן אם אתה כותב: "ובלבד שמשתתפים שני חברי ועדה", אז הסעיף הזה חסר משמעות; ולכן צריכים לכתוב:

<אתי בנדלר: "ובלבד שמכהנים שני חברי וועדה".

קארין אלהרר: עורכת-דין נויפלד, זה מקובל?

<דנה נויפלד: אנחנו רק נבדוק אם יש בעיה עם חוק הפרשנות לעניין הרכבים של ועדות וכולי, אבל מבחינתי אין בעיה - - -

<אתי בנדלר: חוק הפרשנות קובע שבמקום בו יש גוף שהוטלה עליו חובה, אז מספיק שהחובה הזו תתבצע על-ידי רוב החברים – דהיינו: אם אנו מדברים פה על פורום של שניים, לפי חוק הפרשנות.

<אתי בנדלר: אבל כאן צריך לומר במפורש שהסעיף הזה יהיה תקף רק אם מכהנים בפועל שני חברי ועדה.

<אתי בנדלר: זה לא סותר אחד את השני.

<דנה נויפלד: בסדר גמור.

קארין אלהרר: סעיף 35, בבקשה.

קארין אלהרר: זה אותו סעיף כמו שדנו בו אתמול?

<דנה נויפלד: זה שונה קצת, כי פה מדובר על נוהל שקבע החשב הכללי לעניין חברי ועדות ציבוריות.

<דנה נויפלד: יש הוראה מפורטת מאוד על התשלום לחברי ועדות ציבוריות.

<קריאה: הרבה יותר חריף ממועצה.

<קריאה: פה ההקפדה היא יתירה מאשר בחברי מועצה.

<דנה נויפלד: זה פשוט נוהל אחר.

<דנה נויפלד: יש נוהל ספציפי, הוראת תכ"ם.

<אורי אפלבאום: יש הוראת תכ"ם של החשב הכללי שמדברת על תשלום לחברי ועדות ציבוריות, וזה שונה מחברי מועצה ותאגיד.

<אורי אפלבאום: יש הוראות אחרות.

גלעד ארדן: אני אוהב את זה כשאומרים: "הוראת תכ"ם", אז צריך לעבור לדום ואי אפשר לשנות, אסור לערער אחרי ההיגיון שבה – "יש הוראת תכ"ם".

גלעד ארדן: זו לא התנועה הקיבוצית המאוחדת, כן?

<אתי בנדלר: תכ"ם – תקנון, כספים ומשק, של החשב הכללי.

עיסאווי פריג': איזה רמות של ועדות שכר באוצר יש בתשלום דירקטוריונים?

<דנה נויפלד: אבל זה לא דירקטוריון, זו ועדת איתור.

עיסאווי פריג': ועדת האיתור שהאוצר לעניין חברי ועדות ציבוריות – הוראות השכר שם.

<אורי אפלבאום: זה תשלום לפי שעה ולא לפי ישיבה.

עיסאווי פריג': זה השוני?

<אורי אפלבום: יש עוד כמה הבדלים.

עיסאווי פריג': התשלום הזה הוא בהיררכיה הכי גבוהה באוצר, אצל חשבות, תשלום החזר הוצאות לדירקטוריונים?

<אורי אפלבום: אני לא יודע להגיד מה הכי גבוה, אני יכול להגיד מה הסכום.

<אורי אפלבום: אני לא יודע אם יש עוד כללים.

<אורי אפלבום: אלה כללים שמדברים על מי שלא עובד מדינה, עובד מתוקצב או גוף נתמך, והוא יושב בוועדה בשביל שירות המדינה וצריך לשלם לו על זה.

<אורי אפלבום: אני לא מכיר הוראות אחרות לעניין הזה חוץ מההוראה הזאת.

<אתי בנדלר: מר אפלבאום, האם העובדה שהתאגיד השידור הציבורי הוא זה שצריך לשלם את התשלומים לחברי ועדת האיתור, לא יוצר איזושהי תלות בין חברי ועדת האיתור לבין התאגיד הציבורי?

<אתי בנדלר: הוא צריך אולי להגיש לו חשבוניות, הוא צריך להגיש לו תצהירים: השתתפתי/לא השתתפתי, אל תעכבו לי את התשלום, כן תעכבו לי את התשלום, וכיוצא באלה דברים.

<אתי בנדלר: ואני שואלת את השאלה על סמך שמועות שהגיעו אלי לאו דווקא בהקשר הזה.

<קריאה: נכון, נכון.

<קריאה: שאלה מהחיים.

<אורי אפלבום: אם יש הרגשה שיש בעיה עם הנושא הזה, אני לא רואה מניעה שהתשלום יבוא מהמשרד של השר הממונה.

<קריאות: אותו דבר, אותה בעיה.

<קריאות: יותר גרוע.

עיסאווי פריג': דנה, ברגע שאנחנו הולכים לפי הוראות החשב הכללי של האוצר - - -

<אתי בנדלר: יש הנחיות כלליות של החשב - - -

גלעד ארדן: מה, זה עובר דרך השר?

גלעד ארדן: מה, השר אומר לחשב אם לא לאשר לבן-אדם שהשתתף או לא השתתף?

גלעד ארדן: בכלל, הוא יודע מזה?

<אתי בנדלר: יש הוראות חשב כללי שקובעות פרוצדורה - - -

עיסאווי פריג': וגובה.

<אתי בנדלר: וגובה, בוודאי.

<אתי בנדלר: בפועל, הנוהל קובע שמי שזכאי לתשלום לפי זה, צריך למלא טופס, להעביר את זה - - -

<אורי אפלבום: אני לא רואה בעיה ושזה ייצור ניגוד עניינים, אני לא חושב ששופט עליון יושפע אם הכסף מגיע מכאן או משם - - -

<אתי בנדלר: אני אומרת לך שבפועל יש.

<דנה נויפלד: רק אם עופר מתקצב את זה, השר.

גלעד ארדן: זו כבר בעיה שלי מול עופר.

גלעד ארדן: מה, עכשיו הוא יגיד לך "כן"?

גלעד ארדן: וכמה כסף כבר?

גלעד ארדן: - - -

<דנה נויפלד: אחת הסיבות, וזה גם בשבילך, שיש פה הפניה לנוהל קיים היא שאין ויכוח, הסכום קבוע.

<דנה נויפלד: ברגע שאין ויכוח על הסכום והסכום הוא קבוע וידוע מראש, זה מקטין את הקושי ואת החיכוך, כי החוק אומר כמה צריך לשלם - - -

גלעד ארדן: והחוק אומר?

גלעד ארדן: מה הוא אומר?

<דנה נויפלד: כן, הוא מפנה לנוהל של החשב הכללי.

עיסאווי פריג': אבל הגזבר של הרשות היום חולה, לא חתם על השקים.

גלעד ארדן: "החוק אומר" – החוק אומר שהחשב הכללי קובע.

<דנה נויפלד: לא, זה הנוהל שחל על ועדות ציבוריות.

<דנה נויפלד: יש נוהל אחד ואין מספר נהלים, והוא נוהל שחל באופן רוחבי על כלל הוועדות, ואין פה שיקול דעת.

גלעד ארדן: הנוהל יכול להשתנות - - -

<דנה נויפלד: אבל עדיין הוא משתנה באורח רוחבי לעניין כלל הוועדות הציבוריות.

<דנה נויפלד: זה העניין.

גלעד ארדן: בכל ועדת איתור מקבלים את אותו דבר?

גלעד ארדן: לא משנה אם זה לרשות השידור - - -

<דנה נויפלד: כן, כן.

<דנה נויפלד: אדוני שמקים ועדות ציבוריות יודע שעל כל חברי ועדה חל הנוהל הזה, וכך זה מקובל.

<דנה נויפלד: ואז זה מקטין את החיכוך בצורך לעשות משא-ומתן לגבי - - -

<אתי בנדלר: השאלה היא רק מי משלם מאיזה תקציב.

<אתי בנדלר: אני לא תקפתי את הנוהל - - -

<אורי אפלבום: בדרך-כלל נהוג שהתקציב בא מהמשרד הרלוונטי.

<אתי בנדלר: נכון.

<אתי בנדלר: ולא מהתאגיד עצמו.

<קריאה: בגלל זה, זה עלה 12 מיליון שקל עד היום אצלנו.

עיסאווי פריג': מה זה?

<קריאה: ההוצאות שהיו עד היום task - - -

גלעד ארדן: הוא סופר עלי את ה-task.

<דנה נויפלד: מה קשור, task?

<חנה מצקביץ: למרות שזה נראה מאוד ברור, הסכומים שמשולמים – אבל יש פה בעיה של דיווחים ופיקוח על הדיווח.

<חנה מצקביץ: הרי התשלום צריך להיות על-פי שעות, וזה נראה הכול ברור, אבל אנחנו נתקלים בזה בהרבה מאוד בעיות במשך השנים וזה מאוד בעייתי.

<דנה נויפלד: בוועדות איתור נתקלת בבעיות?

<חנה מצקביץ: לא, של תשלומים כאלה לחברי מועצה - - -

גלעד ארדן: אבל הם מדברים על ועדת איתור.

<קריאות: - - - זה אותו דבר.

<קריאות: זה היינו הך.

<קריאות: זה החשכ"ל.

<אתי בנדלר: לא משנה אם זה ועדת איתור או מועצה.

<אתי בנדלר: ברגע שאתה צריך דיווחים - - -

קארין אלהרר: אבל זה לא יוצא מרשות השידור.

<אתי בנדלר: כן, זה מה שמוצע כאן.

<אתי בנדלר: זה בדיוק העניין.

גלעד ארדן: יש הבדל בין ועדת האיתור לבין חברי המועצה.

<דנה נויפלד: חברי מועצה, מי ישלם להם?

<דנה נויפלד: הממשלה תשלם להם, אתי?

גלעד ארדן: ברור שרשות השידור תשלם לחברי המועצה.

<דנה נויפלד: מדובר פה בסכומים שהם יחסית סכומים פעוטים.

<דנה נויפלד: אם זה יניח את דעת הוועדה, או יש פה חשש בעניין הזה – הרי מדובר פה בשופט, בנינו פה מנגנון שאמור להיות עצמאי ואמור להיות מנותק ומקצועי.

עיסאווי פריג': מי מקור הכסף?

גלעד ארדן: מקור הכסף לוועדת האיתור הוא המשרד שמינה אותה, ומקור הכסף לחברי המועצה הוא הגוף שהם חברי מועצה בו.

עיסאווי פריג': זה לא כתוב ככה.

<אתי בנדלר: אז בואו נתחיל מהמשרד, בסעיף 35.

גלעד ארדן: אם לא כתוב, אז זה היה קורה ממילא.

<אתי בנדלר: לא, זה לא היה יכול לקרות, כי כתוב כאן שזה מהתאגיד.

גלעד ארדן: איפה?

<אתי בנדלר: בסעיף 35(א).

קארין אלהרר: "חבר ועדת האיתור שאינו עובד גוף מתוקצב - - - יהיה זכאי לתשלום מתאגיד השידור הציבורי - - -".

גלעד ארדן: אה, נכון.

<דנה נויפלד: נכון, כי הרעיון היה כמו חבר מועצה; אם הוועדה סבורה נכון יותר שהמשרד, שיהיה המשרד.

גלעד ארדן: הוועדה סבורה.

גלעד ארדן: אני חושב, ככה התרשמתי.

קארין אלהרר: דנה, הוועדה אכן סבורה.

<קריאה: אין הגדרה של המשרד, אז כדאי לציין - - -

<אתי בנדלר: זה יסודר.

<תמנה עורב: לא התייחסנו להשתתפות טלפונית – ישיבות טלפוניות או כל מיני אמצעים טכנולוגיים - - -

<קריאות: - - -

גלעד ארדן: היא תקבע את כלליה.

<אתי בנדלר: זה מוסדר בנוהלי החשב הכללי.

<אורי אפלבום: בנוהלי החשב זה מוסדר, לרבות כל הנושא של החזר הוצאות וכל התשלומים.

<אורי אפלבום: זה הכול מוסדר בתוך הנוהל.

<תמנה עורב: תודה רבה.

גלעד ארדן: ראיתי שיש פיילוט לאפשר לעובדי מדינה לעבוד מהבית, אז השאלה היא אם כשיהיה וידאו קונפרנס גם תורידו 50%, אם ועדת האיתור תעשה ישיבה בווידאו קונפרנס.

גלעד ארדן: נגיד, בעתיד.

גלעד ארדן: הרי חוק זה להרבה שנים קדימה, נכון?

<קריאה: כבוד השר, יגידו שזו לא עבודה אפילו אם עבדת.

<תמנה עורב: בדיוק.

<אתי בנדלר: כבוד השר, סעיף קטן (ב) לסעיף 35, אתה הערת על זה בפעם הקודמת לגבי התשלום לחברי המועצה.

גלעד ארדן: אנחנו צריכים לשבת בינינו, נציגי הממשלה, כי בעניין הזה זיהיתי מחלוקת בין עמדתי לעמדת החשב.

<אתי בנדלר: אז זה נשאר בסימן שאלה.

עיסאווי פריג': אנחנו מחכים לנוסח החדש בעניין.

<קריאה: אבל למה כאן זה רלוונטי?

גלעד ארדן: כי זה אותו דבר בדיוק.

קארין אלהרר: לא, הא אומר שפה יש כללים ברורים.

גלעד ארדן: אם השופט לקח איש, את ראש החוג לתקשורת באוניברסיטת חיפה - - - וההוא מקבל לפי שעות הרצאה שם – אם הוא בא לדיונים, אז הוא בא כמתנדב?

<קריאה: אז זו השאלה של המשרה החלקית.

<אתי בנדלר: וכאן בכלל אין החזר הוצאות, אדוני.

<אתי בנדלר: שם עוד יש החזר הוצאות, כאן אפילו זה אין.

גלעד ארדן: אז מהפריפריה לא יבואו חברי ועדת איתור, כי זו נסיעה שעולה להם הרבה כסף, אלא אם יש להם רכב צמוד מהעבודה.

גלעד ארדן: זה סתם יוצר עיוותים שאין להם היגיון, וזה כסף קטן.

<אתי בנדלר: אז המשרד יבדוק את זה.

קארין אלהרר: טוב, אז גם בזה אנחנו מחכים לתשובה.

גלעד ארדן: דנה, אתם צריכים לדון עם החשב הכללי.

<דנה נויפלד: לא.

<דנה נויפלד: הוא צריך לדעת מראש.

<דנה נויפלד: לא ועדת חריגים כשהוא יגיש בקשה, לא ועדות חריגים.

<דנה נויפלד: פרופסור לא יחכה שתהיה לו ועדת חריגים.

עיסאווי פריג': אין צורך בוועדות משנה בוועדת האיתור.

גלעד ארדן: אפשר.

גלעד ארדן: מינימום אחד ושליש.

קארין אלהרר: סעיף 36, בבקשה.

קארין אלהרר: מדבר בעד עצמו.

קארין אלהרר: הערות?

קארין אלהרר: שאלות?

קארין אלהרר: פרק ה': המנהל כללי של תאגיד השידור הציבורי.

עיסאווי פריג': הו, זה מעניין.

קארין אלהרר: הכול מעניין, עיסאווי.

קארין אלהרר: הכול מעניין.

מיכל רוזין: בשביל זה הוא פה.

מיכל רוזין: מה זאת אומרת?

עיסאווי פריג': זה עם המנכ"ל עכשיו.

גלעד ארדן: ה"או" הוא לא תחליף לתואר האקדמי.

גלעד ארדן: זה נוסף, נכון?

גלעד ארדן: זה תואר, פלוס חמש שנים וכולי.

<דנה נויפלד: כן.

קארין אלהרר: כן, כן.

עיסאווי פריג': זה תואר אקדמי אוניברסיטאי או מכללות?

גלעד ארדן: מוכר על-ידי המועצה להשכלה גבוהה.

<תמנה עורב: אני בעד אוניברסיטה.

<דנה נויפלד: זה אחד השינויים המשמעותיים ביותר שנעשו בחוק ביחס לעבר; המנהל הכללי נבחר על-ידי ועדה לבחירת המנהל הכללי שמורכבת מחברי הדירקטוריון.

<דנה נויפלד: כלומר, יושב-ראש הוועדה הוא יו"ר המועצה, בנוסף יש עוד שני חברים נוספים והם אלה שאמורים לאתר מועמדים לכהן כמנהל הכללי והם יציעו אותו לדירקטוריון.

מיכל רוזין: איך הם נבחרים?

מיכל רוזין: מי ממנה אותם

<דנה נויפלד: זה עניין של הניהול הפנימי של המועצה, של הדירקטוריון; כמו בכל דירקטוריון שמקימה ועדה לאיתור מנהל או ועדה לאיתור כל - - -

מיכל רוזין: כלומר, בהצבעה של הדירקטוריון?

<דנה נויפלד: כן, המועצה היא זאת שבוחרת.

<קריאה: זאת עוד ועדת משנה, למה לא כל המועצה?

<דנה נויפלד: לנהל ועדת איתור עם – פה מדובר על עשרה חברי מועצה, זה לא פרקטי, זה לא יעיל.

<דנה נויפלד: הכישורים של המנהל הכללי של התאגיד, כפי שניתן לראות – הוא צריך שיהיה לו ניסיון בניהול בכיר, בין אם זה בתחום התקשורת ובין אם זה בתחום הניהול העסקי של תאגיד בעל היקף עסקים משמעותי, זאת נוכח זה שמדובר בתאגיד שיש לו מאות מיליונים של תקציב.

<דנה נויפלד: והוועדה היא זו שתפרסם הודעה לציבור ותזמין את מי שמוצא את עצמו מועמד ראוי והוא יוכל להגיש מועמדות בפני הוועדה לאיתור המנהל הכללי.

<דנה נויפלד: מעבר לזה, אנחנו מחילים את סעיף 60א לחוק החברות ממשלתיות, שמכיל את הסעיפים של בדיקת ניגודי עניינים, את הוועדה לבדיקת מינויים, ועדת ברנר; ומחריגים את סעיף 37ג לחוק החברות הממשלתיות שקובע את הכשירויות למנהל הכללי.

<דנה נויפלד: הכשירויות נקבעות בחוק הזה.

קארין אלהרר: רן מלמד, מעמותת "ידיד", בבקשה.

<רן מלמד: לפחות שתהיה אישה אחת בין המועמדים הסופיים - - -

<דנה נויפלד: ואם אף אישה לא מגישה מועמדות?

קארין אלהרר: פרופסור פולק, בבקשה.

<אלי פולק: סעיף 37(א1) וסעיף 37(א2) מדברים על תפקיד בכיר בתחום הניהול העסקי ותפקיד ניהולי בכיר בתחום התקשורת.

<אלי פולק: נראה לי שאדם שהוא מנכ"ל "הוט", למשל, יכול להתמנות לתפקיד.

<אלי פולק: אבל נדמה לי שאחד הדברים הכי חשובים בכל הנושא הזה הוא שהמנכ"ל הוא עורך ראשי.

<אלי פולק: ולכן, רק תפקיד ניהולי בכיר בתחום התקשורת איננו מספק, והיה ראוי שיהיה פה סעיף שמדבר על ניסיון עריכה משמעותי כלשהו.

<אתי בנדלר: תפקיד ניהולי בכיר בתחום התקשורת יכול להיות גם סמנכ"ל כספים וזה לא מחייב איזושהי אוריינטציה עיתונאית עם האתיקה העיתונאית וכך הלאה.

<אתי בנדלר: לכן אני חושבת שזו הערה חשובה מאוד.

<דנה נויפלד: מה זה קשור, אתיקה עיתונאית?

<אתי בנדלר: מי שעוסק בתחום העיתונות.

<דנה נויפלד: למה זה צריך להיות מישהו שעוסק בתחום העיתונות?

<תמנה עורב: המנכ"ל הוא עורך-על, הוא חייב.

<תמנה עורב: אני מצטרפת לפרופסור פולק, ושזה צריך להיות בעצם התפקיד הראשי; שהעדיפות צריכה להיות לניסיון מקצועי כעורך-על בתחום עריכת התוכן, עם ניסיון ניהולי כיתרון.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: אסנת טרבלסי, יו"ר פורום היוצרים הדוקומנטריים, בבקשה.

<אסנת טרבלסי: אנחנו חושבים שבנוסף לתנאי הסף שמוצעים בחוק, המנכ"ל צריך לעבור בחינות של גורם מקצועי להערכת בעלי תפקידים בכירים ואז אולי גם מה שנאמר פה ייענה.

<אסנת טרבלסי: ויש לקבוע כי המועצה תהיה חייבת להביא בחשבון את תוצאות הבחינות במינוי המנכ"ל, ושתפרסם את המועמדים למינוי לפחות 21 יום בטרם התבצע המינוי ולאפשר לציבור להשיג עליו.

קארין אלהרר: אני שואלת שאלת הדיוט: יש מבחנים ידועים?

<אסנת טרבלסי: יש מכונים.

קארין אלהרר: בעניין עריכת תוכן?

<אסנת טרבלסי: כן.

איתן כבל: דרך אגב, לא תמיד זה עזר.

איתן כבל: גם עשו מבחנים.

<אסנת טרבלסי: אני מסכימה אתך.

עיסאווי פריג': אבל החלק השני שהיא ציינה חשוב.

<אסנת טרבלסי: יכול להיות שאפשר גם להרכיב ועדה כזו מגורמים מקצועיים שקיימים בשטח.

קארין אלהרר: רותם, אני יודעת שההערה שלה דומה מאוד להערה שלך.

<רותם אברוצקי: בדיוק, היא נסמכת או מתחברת, אז אני ארחיב מעט.

<רותם אברוצקי: יש חברות שמתמחות במבחני השמה לתפקידים בכירים.

<רותם אברוצקי: בשעתו שלחו מועמדים שהתמודדו במכרז למנהל הטלוויזיה הישראלית, למבחן שכזה, ודווקא האדם שקיבל את הציון הנמוך ביותר, ציון מספר 4 – זה לא ראוי לכלום, קרוב לאני לא רוצה להגיד מה, איזושהי הערכה מאוד מבזה – מצאו אותו כמועמד ראוי מאוד להיות מנכ"ל רשות השידור, והגענו עד הלום.

<רותם אברוצקי: מפני האסון אנחנו רוצים להימנע, ולכן אנחנו דורשים שהמועמדים, למרות שיש להם תואר אקדמי – מתברר שזה לא מספיק, ולמרות שכל זמן שמנכ"ל רשות השידור הוא גם העורך הראשי, אז הוא לא יכול לבוא מתפקיד של מנכ"ל "הוט".

<רותם אברוצקי: הוא חייב להיות עיתונאי.

<רותם אברוצקי: ביום שישתנה החוק ויחליטו שהמנכ"ל הוא לא עורך ראשי, אז הוא לא יוכל להיות - - -

<קריאה: - - -

<רותם אברוצקי: עורך "ידיעות אחרונות" לא בא ממקום אחר.

<רותם אברוצקי: מה לעשות?

<רותם אברוצקי: ככה זה.

קארין אלהרר: אני רוצה לוודא ששמעתי טוב: אתה אומר שהוא חייב להיות עיתונאי?

<רותם אברוצקי: אם הוא עורך ראשי, הוא צריך להיות עיתונאי.

<רותם אברוצקי: מה לעשות?

<רותם אברוצקי: הוא צריך רקע בזה.

<קריאות: הוא לא מו"ל.

<קריאות: הוא לא מו"ל.

<רותם אברוצקי: זה גם לא איזה עיתונאי קטן.

<רותם אברוצקי: זה חייב להיות ברמה הגבוהה ביותר.

<רותם אברוצקי: תחשבו על כל כלי תקשורת אחר.

<רותם אברוצקי: ל"ידיעות אחרונות" לא ימנו עורך ראשי שלא מבין בעיתונות או שהיה כתב מקומון.

<רותם אברוצקי: זה לא יקרה.

<רותם אברוצקי: ולעניין המבחנים האלה – יצטרכו לקחת אותם בחשבון.

<רותם אברוצקי: המבחנים האלה, מי שמכיר אותם, הם מבחנים מאוד רציניים שבוחנים קשת רחבה מאוד של יכולת המועמד להתמודד עם מצבים שונים שהם מחויבים מתוקף תפקידו, הן כמנהל כללי שעוסק בניהול פרופר והן כעורך ראשי לעניין הזה.

<רותם אברוצקי: למשל, כתיבת מאמר, זה משהו שנמצא במבחן כזה, שחברת "פילת" בשעתו התאימה למועמדים למינוי מנהל טלוויזיה - - -

<רן מלמד: ורק עיתונאים יודעים לכתוב מאמרים?

<רותם אברוצקי: לא רק.

<רותם אברוצקי: זו דוגמה אחת.

<רותם אברוצקי: יש חברות שהן מקצועיות בתחום הזה והן יעשו את זה.

<לזר צנדקוביץ: מי קבע שאתה עיתונאי?

<לזר צנדקוביץ: מי קבע שאתה עיתונאי?

<לזר צנדקוביץ: לא אליך אני מדבר, אליו.

קארין אלהרר: סליחה, לזר, אני מבקשת לשמור על שקט.

<רותם אברוצקי: לעניין הזה יש לנו שתי הערות.

<רותם אברוצקי: אני בוחר במכוון לא להלאות את היושבים כאן מסביב לשולחן.

<רותם אברוצקי: היועצות המשפטיות קיבלו את נייר העמדה שלנו ואני מבקש להתחשב בהן.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: משה שגב, בבקשה.

<משה שגב: מאחר שמדובר בגוף שימנה בעתיד גם מאות עובדים, אני חושב שתנאי הסף של המנהל הכללי חייבים לקחת בחשבון גם את הגוף הקודם שהוא ניהל.

<משה שגב: זאת אומרת, שלא יוכל להגיע מנהל כללי שניהל אתר אינטרנט שעבדו בו – וזה לא לשם השמצה – עשרה עובדים, לעומת גוף שעובדים בו 700 או 800 עובדים .

<משה שגב: חייב להיות פה גם ניסיון ניהולי מוכח של מאות עובדים, כי מדובר פה בתנאי עבודה, בהסכמים קיבוציים.

<משה שגב: צריך לדעת איך לנהל את העסק הזה.

קארין אלהרר: הערה טובה.

<תמנה עורב: ובקשת רחבה של מקצועות.

<יוריק בן-דוד: אני חושב שמי שמנהל משאבי אנוש וכספים של ארגון מהסוג הזה, בסדר גודל תקציב כזה, לא יכול להיות עורך.

<יוריק בן-דוד: אנחנו לא מדברים פה על עורך.

<יוריק בן-דוד: אנחנו מדברים על מנהל מקצועי.

<יוריק בן-דוד: ומנהל מקצועי הוא לא בהכרח עורך עיתונאי.

<יוריק בן-דוד: לא מדובר פה רק על פלטפורמה שהיא עיתון משודר ברדיו או בטלוויזיה, אלא מדובר פה על גוף שהוא גם, כפי שאמרנו, פלטפורמה תרבותית; היא פלטפורמה עסקית גם, בין היתר.

<יוריק בן-דוד: לא עסקית במובן שהיא נוצרת כדי להרוויח כספים, אבל היא מנהלת כספים בקנה מידה גדול ובהרבה משאבים.

<יוריק בן-דוד: ולכן זה צריך להיות מקצוען בתחום הניהול.

קארין אלהרר: גדי בן-יצחק, בבקשה.

<גדי בן-יצחק: ההערה היא במקום בעניין הניהול וסדר הגודל של הכספים, אבל על זה המציאו סמנכ"ל לענייני כספים וסמנכ"ל לדברים אחרים.

<גדי בן-יצחק: לצערי, לפחות ברשות השידור החליט פעם בית-המשפט הגבוה לצדק, שהמנכ"ל, מכיוון שהוא דומה למו"ל, הוא גם העורך הראשי.

<גדי בן-יצחק: ולא אוכל לצאת מזה, אני אקבל את המנהל הכי טוב, באמת מנהל מאוד מוכשר, בכל התחומים שהזכרתם, פרט לעיתונות.

<גדי בן-יצחק: מי יסביר לו מה זה עיתון, מה זה טלוויזיה, מה זה סרט טוב, מה זאת מוזיקה?

<גדי בן-יצחק: זאת אומרת, צריך להיות מישהו שמבין בעיקר בעניין הזה, ויכול להיעזר והוא חייב להיעזר באחרים.

<גדי בן-יצחק: כי אחרת מה עשינו – לא נחליף את הפסיקה וגם לא דעתכם, כי אתם רוצים מישהו שבאמת יהיה כמו המו"ל, העורך הראשי.

<גדי בן-יצחק: אני מבין את העניין.

<גדי בן-יצחק: יש ועדת איתור שיהיו בה אנשים הכי ישרים שבעולם ויבחרו את הכי מקצועיים שבעולם, שזו המועצה, וזו הערה לסעיף הקודם, למה לא כל המועצה, הרי הם אנשים מקצועיים, גם קודם אמרנו: מקצועיים, שנבחרו על-ידי האנשים הכי טהורים, זו ועדת האיתור, אבל מה?

<גדי בן-יצחק: מצמצמים כל פעם.

<גדי בן-יצחק: תנו להם קצת, יש להם שכל ישר ויעשו את זה.

<גדי בן-יצחק: ולעניין העורך הראשי, נא לא לזלזל במונח הזה.

<גדי בן-יצחק: בעבודה יומיומית ברשות שידור חדשה, יגיעו לזה יומיום: איזה סרט, ומי מצלם וכמה מצלם את ראש הממשלה או את הניצולים.

<קריאה: אבל זה לא עיסוק של מנכ"ל.

קארין אלהרר: מר שלונסקי, בבקשה.

<משה שלונסקי: אני ממליץ לכם לא להגביל את המנכ"ל להיות עיתונאי, כי אחרת תמנעו מאנשים מהתחום העסקי להגיע פנימה.

<משה שלונסקי: מנכ"ל "טבע" יכול להיות אחר-כך מנכ"ל "שטראוס", יגידו: מה הוא מבין בשוקולד?

<משה שלונסקי: והמנהל של "הדסה" או "קפלן", לא זוכר, הגיע מתחום ביטוח, הוא היה מנהל לא רע בכלל.

<משה שלונסקי: בעניין הזה, מקובל בעולם, והמנהל של CBS 20 שנה לא בא מתחום העיתונות.

<גדי בן-יצחק: מצוין.

<גדי בן-יצחק: אז הוא לא יהיה עורך ראשי.

<גדי בן-יצחק: אני מקבל.

<משה שלונסקי: הוא גם עורך ראשי.

<גדי בן-יצחק: זאת אומרת, עיתונאי לא יכול להיות מנהל טוב, אבל מנהל טוב יכול להיות עיתונאי.

<גדי בן-יצחק: תודה רבה.

<משה שלונסקי: לא אמרתי.

<משה שלונסקי: אנחנו בצעקות או בהקשבות?

<משה שלונסקי: אז תקשיב: יכול גם וגם, צריך לבחור איש עם ראש פתוח.

<משה שלונסקי: אני אומר: אל תמנעו מאנשים מהתחום העסקי – עיתונאות זה לא ללמוד 40 שנה.

<משה שלונסקי: שכל ישר והבנה מספיקה.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: מר אסקרוב, בבקשה.

<ברוך אסקרוב: אני חולק מאוד על מר שלונסקי, משום שהארגון הזה, בתחום הזה, כמו משטרה או צבא או רפואה, צריך להתמחות.

<ברוך אסקרוב: זה שירות ציבורי.

<ברוך אסקרוב: זה לא ארגון שצריך אחר-כך להראות את שורת הרווח, ויש מומחים לעניין הזה, שהם יודעים לקצץ ולכסח.

<ברוך אסקרוב: הארגון הזה, שהוא ארגון ציבורי, נבחן גם לפי מבחן האפקטיביות, לא רק לפי מבחן היעילות.

<ברוך אסקרוב: התפקיד הזה הוא תפקיד מפתח.

<ברוך אסקרוב: זה מנהיג הארגון, המנהיג המקצועי שלו.

<ברוך אסקרוב: ולכן הוויכוח בין ניהולי לעיתונאי הוא מיותר, כי זה גם וגם.

<ברוך אסקרוב: ומכיוון שצריך אחד, אז גם אם זה נדיר, צריך להתאמץ.

<ברוך אסקרוב: והצעתי בניסוח היא שבסעיף קטן (2), לפני שמופיעות המילים: "תפקיד ניהולי בכיר בתחום התקשורת", תקדמנה המילים: "עיתונאי", רצוי אפילו: "עיתונאי בכיר", "מתחום השירות הציבורי שמילא תפקיד - - -

גלעד ארדן: ושעבד בשנים - - -

<ברוך אסקרוב: שמילא תפקיד בכיר בתחום התקשורת, וששמו הפרטי מתחיל באות - - -

<קריאה: עורך "ארץ נהדרת" הוא עיתונאי?

<קריאה: עורך "ארץ נהדרת" הוא לא עיתונאי, לא היית מקבל אותו.

<ברוך אסקרוב: אבל מה הקשר?

<ברוך אסקרוב: אנחנו על הארץ האמיתית, לא על הבדיחות עדיין.

<תמנה עורב: זה לא דאחקות כאן.

<ברוך אסקרוב: קחו כדוגמה, כמופת עיתונאי, למשל, את חנה זמר.

<תמנה עורב: מה עם "דוגמגישה"?

<ברוך אסקרוב: אני תמיד אוהב להרחיק קצת: היא התחילה בשטח, אחר-כך כנסת, אחר-כך כתבת מדינית, אחר-כך עורכת, עורכת מיתולוגית.

<ברוך אסקרוב: אני לא מציע שמי שהצטיין ב"אסם" הוא זה שיזין את המימד הרוחני של הציבור, ושננסה את זה כאילו.

גלעד ארדן: הוויכוח הזה לוקח אותנו לוויכוח שקשור כמעט לכל תחום – כפי שאמר מר שלונסקי: אם מנהל בכיר או שר, למשל, חייב להיות בהכרח מהתחום שעליו הוא מופקד.

גלעד ארדן: כי בסופו של דבר, זה נכון, המנכ"ל הוא עורך ראשי, אבל גם בחברת "טבע" או בגופים אחרים, החלטות המנכ"ל משפיעות גם על התחומים המקצועיים-פרופר שעוסקים בהם.

גלעד ארדן: אני לא חושב שעיתונאי או עיתונאי בכיר לא יכול להיות מנהל טוב, אני בטוח שהוא יכול.

גלעד ארדן: אבל אני גם לא חושב שההיפך הוא לא נכון.

גלעד ארדן: אדם שהגיע לרמות ניהול בכירות, והוא אדם ברמה גבוהה מאוד, יכול להבין שלפני שהוא מקבל החלטות אפילו בכובע שלו כעורך ראשי, הוא צריך להיוועץ בעיתונאים או באנשי התוכן-פרופר שכפופים אליו והם מנהלים את המדיות השונות.

גלעד ארדן: לכן אני לא חושב שיש טעם לשנות את ההצעה כאן.

גלעד ארדן: צריך לזכור דבר אחד חשוב מאוד שאמרה היועצת המשפטית: השיקולים שאנחנו מצפים שהמועצה הזאת תשקול בשונה, ופה אני מוכן לקבל את ההכפשות על הדרג הפוליטי – כאשר מביאים לאישור הממשלה מועמד, יכול להיות, כולנו בני-אדם, בשונה מהשופטים, ויכול להיות שאנחנו נחשוב, אם שמעתי את האדם הזה אומר משהו כזה או משהו אחר, ואני אצביע נגדו בגלל שהוא אמר כך או אחרת.

גלעד ארדן: והוא גם אחרי זה ממונה על גוף שמסקר את פעילות הממשלה.

גלעד ארדן: כאשר ועדת האיתור ממנה דירקטוריון, אתה מצפה שהדירקטוריון הזה ירצה להתגאות בכך שלא הכתיבו לו, אלא שהוא בחר את האדם המדהים והמוכשר ביותר, את המנהל הטוב ביותר בתחום שלו.

גלעד ארדן: עם הערה אחת שנשמעה כאן אני מסכים, וזו ההערה של מר שגב לגבי תפקיד ניהולי בכיר בתחום התקשורת, כי לקחת איזשהו אתר אינטרנט זניח – אין אף זניח, עם היקף עובדים קטן או מקומון אחד קטן – ולהגיד שבגלל שלמישהו קראו "המנכ"ל", מנהל כללי, אבל זה גוף קטן, אז הוא כשיר לעמוד בדרישות – לא, אני חושב שזה לא נכון.

גלעד ארדן: והייתי מציע, בדומה למה שכתוב קודם: "בתחום הניהול העסקי של תאגיד בעל היקף עסקים משמעותי", למצוא ניסוח שאותו כלי תקשורת שהוא היה בתפקיד ניהולי בכיר בו, הוא גם גוף גדול ומשמעותי בתחום התקשורת.

גלעד ארדן: אם פה יש 750 עובדים, ולהוא היו 500 עובדים, אז זה בסדר.

גלעד ארדן: אבל קנה-המידה צריך להיות אותו קנה-מידה.

<ברוך אסקרוב: ועדיין, קארין אני רוצה להזכיר שבחברת החדשות של ערוץ 2 - - -

קארין אלהרר: ברוך, אבל למה אתה כל הזמן מתפרץ?

<ברוך אסקרוב: לא כל הזמן.

<ברוך אסקרוב: סליחה.

קארין אלהרר: יש חבר כנסת, הוא חבר ועדה, יושב בסבלנות, ממתין לתורו, תכבד אותו.

קארין אלהרר: חבר הכנסת פריג', בבקשה.

נסים זאב: חשבתי שהיא מתייחסת אלי.

איתן כבל: היא התכוונה לחבר הוועדה.

איתן כבל: אתה לא חבר ועדה.

נסים זאב: אני חבר ועדה.

קארין אלהרר: לא, אתה לא.

עיסאווי פריג': אתה אורח.

נסים זאב: מי קבע?

קארין אלהרר: ועדת הכנסת.

נסים זאב: אני מודיע שאני חבר ועדה מכאן ועד הודעה חדשה.

עיסאווי פריג': חברים, לטעמי, תנאי הסף שבסעיף קלים מדי לתפקיד, כשאנחנו מדברים על גוף שהולך להעסיק אלף עובדים, גוף שהולך להיות אחראי על שידור ממלכתי, גוף שאמור לנהל תקציב של 700 מיליון שקל, גוף עם עוצמה כזו.

עיסאווי פריג': תנאי הסף שמצוינים כאן הם קלים מדי ויש פתח ופתחים רבים להרבה שיקולי דעת ראויים לשרי העתיד שיכולים להתגנב מהסעיף הזה.

עיסאווי פריג': אני חושב שיש מקום להכין תנאי סף אחרים, ואני אתן לכם כמה דוגמאות.

עיסאווי פריג': הרי על פי תנאי הסף האלו, רבים יענו עליהם ובמידה מסוימת יש להם כישלון עסקי בניהול קודם, אבל כישלון עסקי זה דבר שנמדד על פי ראות האיש בזמן מסוים, וזה לא מתיישב עם הניסיון.

עיסאווי פריג': רשות השידור במשך עשרות שנים נוהלה על ידי מנכ"לים, וכל אחד בחלקו יש לו אחריות בכשל שהצטבר; אחד הנהלה, אחד עובדים, כל אחד מציג את זה בזווית שונה, יש חלק שמאשימים את הדרג הפוליטי בכישלון המתמשך.

עיסאווי פריג': אני רוצה למנוע תהליך, מצב, שאני מחזיר את הגלגל אחורה.

עיסאווי פריג': אז אני חושב שתנאי הסף האלו קלים מדי.

עיסאווי פריג': הייתי מציע להוסיף שני דברים: אל"ף, לחזור על מה שהזכירו קודם בקשר למודל בחינה של ועדה מייעצת - - -

קארין אלהרר: אבל אמר חבר הכנסת כבל שזה היה בעבר, זה לא הוכיח את עצמו.

איתן כבל: לא אמרתי לא לעשות את זה.

קארין אלהרר: אבל אתה אמרת שזה לא - - -

איתן כבל: בסדר, הרי גם את החוק יכולים לא לקיים.

עיסאווי פריג': אני חולק.

עיסאווי פריג': לכל גוף יש את הדוגמאות השליליות שאני יכול לקחת ואני יכול להשליך על הכלל.

עיסאווי פריג': והסוגיה הלא-פחות חשובה שהוזכרה כאן בקשר ליידוע הציבור לגבי המועמדים, היא חשובה.

עיסאווי פריג': הוזכר כאן בקרב החברים שצריך לאפשר 21 יום לציבור, שיידע מי המועמדים להיות מנכ"ל.

קארין אלהרר: אבל זה כתוב, אם אני מבינה נכון.

עיסאווי פריג': לא כתוב.

<דנה נויפלד: לא, הוא מדבר על מצב בו יש סוג של פרסום לציבור.

עיסאווי פריג': פרסום לציבור, שהציבור יידע.

<דנה נויפלד: למה?

<דנה נויפלד: אם מישהו בסוף לא נבחר, למה הוא צריך להיות מפורסם?

<דנה נויפלד: אתה מייצר סוג של רתיעה מלבוא להתמודד.

קארין אלהרר: מה, אחרי זה יגידו שהם היו לא בסדר והם לא נבחרו?

נסים זאב: לא, הם יגידו שהם היו בסדר, ומי שבחר לא היה בסדר.

<קריאה: תמיד מפרסמים מי שמועמד.

עיסאווי פריג': אני רוצה לחשוב על תנאי סף יותר משמעותיים.

עיסאווי פריג': תנאי סף של מוקד משטרת ישראל, או רמטכ"ל, או כל רשות ממלכתית אחרת, כשאני בא לבחור אותם, אני אומר:

עיסאווי פריג': אקדמי ממוסד מוכּר וחמש שנות ניסיון במצטבר, בקלילות כזו, אני קובע תנאי סף.

<דנה נויפלד: קודם כל, הוועדה יכולה להחמיר על הדרישות.

איתן כבל: אני אומר את זה גם לחברי עיסאווי פריג': לא שבעולם התקשורת עכשיו מתרוצצים אנשים ברחובות – לצערי, אני אומר את זה.

גלעד ארדן: השוק קטן.

איתן כבל: השוק הוא קטן מאוד.

איתן כבל: אני רוצה שתדע את זה.

איתן כבל: אין יותר מדי אנשים.

איתן כבל: אני אומר את זה בכלל על כל התעשייה.

איתן כבל: אנחנו צריכים לייצר אמות מידה בסיסיות, שאתה אומר שאתה יכול לסמוך על בני-אדם.

איתן כבל: דרך אגב, אחת הבעיות הגדולות שמייצר חוק חובת המכרזים: חשוב שתעמוד בתנאים, במובן שיש לך תעודות וכולי, וניהול ואיך אתה מנהל אחר-כך את העסק זה כבר עניין משני, העיקר שיש לך את כל רשימת התעודות.

איתן כבל: לא שאני חס וחלילה בא מהמקום ההפוך, אבל צריך לייצר אמת מידה סבירה, אמות מידה סבירות לניהול.

איתן כבל: ברוך השם, יש הרבה גופים בישראל, אבל לא להחמיר יתר על המידה כי בסוף לא יהיה מי שינהל את רשות השידור.

<לזר צנדקוביץ: סטנלי פישר.

איתן כבל: אני לא בטוח שהוא מתאים לנהל את רשות השידור.

<תמנה עורב: לא, אולי לא הוא, אבל, למשל: מנהל CBS אוABC או BBC או BIBI KING.

<קריאה: חשוב שיהיו בקרב המנהלים אנשים שמגיעים מהתחום העסקי ויודעים איך לנהל גוף גדול, אני לא בטוח שבראש הפירמידה צריך להיות דווקא בן-אדם שרואה לנגד עיניו את ההתנהלות העסקית הנכונה, ועוד לתת לו גם את הטייטל של אחראי על השידורים, למעשה: העורך הראשי.

<קריאה: בדרך-כלל, אם ניקח עיתון, יש מו"ל, יש מצד אחד את המנכ"ל שרואה את האינטרס העסקי, חושב איך להרוויח כמה שיותר כסף, ויש את העורך הראשי שחושב איך לייצר עיתונות הכי טובה ותכנים הכי טובים, והם מאזנים אחד את השני.

<קריאה: ברגע שאנחנו מכפיפים לאיש הכלכלי את הבן-אדם שאמור להיות העיתונאי או אמור להחליט איזה שידורי תרבות יהיו, אנחנו כבר מייצרים פה איזושהי בעיה.

<קריאה: קחו לדוגמה: יש את חברות החדשות בטלוויזיה שמתנהלות מצוין, הן מייצרות תוכן שהוא טוב, והן מתנהלות טוב מבחינה כלכלית, ועומד בראשן עיתונאי, ויש לו משנה למנכ"ל שמתעסק בכל עניין משאבי האנוש והעניינים העסקיים, והדברים מתנהלים בסדר גמור.

<אמיר גילת: צריך לזכור שמדובר רק בתנאי הסף, כלומר, התנאים שבהם נפתחת הדלת בפני המועמדים, וזה לא אומר שהוועדה עצמה לא יכולה לעשות כללים נוקשים יותר וגם לסווג עדיפויות לבעלי ניסיון כזה או ניסיון אחר.

<אמיר גילת: כמובן שהשילוב האידאלי הוא מי שבא משני העולמות, גם מתחום הניהול וגם מתחום התקשורת, אבל אני חושב שהדגש חייב להיות על הפן הניהולי.

<אמיר גילת: מדובר פה, ואני מסכים עם חבר הכנסת פריג', על אדם שצריך לנהל ארגון גדול והניהול הוא העיקר, ואמר את זה גם שלונסקי בהקשר אחר.

<אמיר גילת: העיקר פה הוא לנהל את הגוף, ומנהל טוב יודע לנהל כל דבר, ולכן הדגש פה צריך להיות עסקי.

<אמיר גילת: אם יש מישהו שהוא גם וגם, אז עדיף.

<אמיר גילת: אני לא מסכים שזה צריך להיות דווקא עיתונאי, ואני אומר את זה כעיתונאי בעצמי.

<אמיר גילת: סטיבן שפילברג גם יכול, מבחינת הכישורים התוכניים שלו, לנהל את רשות השידור; לאו דווקא עיתונאי.

<אמיר גילת: מה גם שאנחנו מדברים על הרבה הפקה החוצה, דרמה - - - ודווקא האיש שבראש הפירמידה צריך לדעת להסתכל על זה.

<אמיר גילת: לכן הייתי משנה את ההגדרה לתחום התוכן: בעל ניסיון מוכח בתחום התוכן.

עיסאווי פריג': אל"ף, אני נותן עדיפות לתחום העסקי כי אני מאמין בעסקי, אבל לצורך העניין, כשאנחנו מכניסים עורך ראשי, צריך למצוא את ההפרדה בין העורך הראשי למנכ"ל בתחום הזה.

עיסאווי פריג': והסתייגות – בסעיף (ג) - - -

קארין אלהרר: אנחנו עוד לא בהסתייגויות.

עיסאווי פריג': אני רוצה לשמוע את דעתה של אתי.

עיסאווי פריג': בסעיף (ג) כתוב: "הוועדה לבחירת המנהל הכללי תאתר מועמדים לתפקיד המנהל הכללי".

עיסאווי פריג': "תאתר" – ועדת איתור, נכון?

<אתי בנדלר: לא, זו לא ועדת איתור.

עיסאווי פריג': בסדר.

עיסאווי פריג': ובין היתר בדרך של פרסום הודעה לציבור, לא מחייב אותה לפנות לציבור לאתר מועמדים.

<אתי בנדלר: מחייב.

<אתי בנדלר: קודם כל, הוועדה לבחירת המנהל הכללי היא ועדה שמונתה מתוך המועצה וזה מוגדר בסעיף קטן (ב).

<אתי בנדלר: זו לא ועדת האיתור שדובּר עליה.

<אתי בנדלר: ודבר שני, נותנים לה כאן הנחיה: לרבות בדרך של פרסום הודעה לציבור.

עיסאווי פריג': מה אני אבין מהמילה "לרבות"?

עיסאווי פריג': שהיא חייבת?

<אתי בנדלר: לא.

<אתי בנדלר: שזו לא הדרך היחידה, אבל זו דרך שהיא מחויבת.

עיסאווי פריג': "לרבות" – היא מחויבת?

קארין אלהרר: כן, כן.

נסים זאב: בנוסף למה שלא מחויב.

קארין אלהרר: אסנת, בבקשה.

<אסנת טרבלסי: לעניין מנכ"ל, החשוב הוא הצד הניהולי.

<אסנת טרבלסי: זה נכון.

<אסנת טרבלסי: והוא בהחלט לא חייב לבוא מתחום התקשורת, אלא אם הוא לא העורך הראשי.

<אסנת טרבלסי: אם הוא העורך הראשי, אז יש בעיה.

<אסנת טרבלסי: להזכירכם, בראש גופי השידור היום, "קשת", "רשת", לא עומדים אנשים שבאו מתחום התקשורת.

<אסנת טרבלסי: אבל הם מנהלים, הם לא העורכים.

<אסנת טרבלסי: יש עורכים ויש צורך להפריד, זה צורך גדול כי גם צריך לעבוד - - -

<קריאה: - - -

<אסנת טרבלסי: אבי ניר הוא עורך?

<אסנת טרבלסי: הוא לא, אמרתי שהוא לא.

<קריאות: הוא עורך, הוא העורך הראשי.

<אסנת טרבלסי: הוא העורך הראשי, אבל הוא לא עיתונאי.

<רותם אברוצקי: "קשת" לא עוסקת בעיתונות.

<אסנת טרבלסי: אבל גם הערוץ הזה, להזכירך, רותם, לא עוסק רק בעיתונות; עוסק גם בהפקות, ואמור גם לעשות הפקות מקור.

קארין אלהרר: רגע, אבל אנחנו לא דנים עכשיו בהפקות המקור.

<אסנת טרבלסי: לא, אני רוצה להגיד משהו אחר.

<אסנת טרבלסי: קצת צרם לי מה שאמר משה.

<אסנת טרבלסי: אחת המטרות של החוק הזה היא גם ייעול.

<אסנת טרבלסי: אז אני מקווה שבגוף החדש לא יהיו מאות, כי גופי השידור שקיימים היום לא עובדים עם מאות, במקסימום 150 איש - - -

<קריאות: - - -

קארין אלהרר: סליחה, תנו לה להשלים.

<תמנה עורב: לא, אבל מדברים על 150 כשזה חברת חדשות בלבד, לא כשזה גוף משדר.

קארין אלהרר: תמנה, למה את מפריעה לאנשים לדבר?

<אסנת טרבלסי: אבל אני מקווה שיהיה ייעול מבחינת כמות העובדים - - -

איתן כבל: הדוגמאות שאתם נותנים מ"קשת" ו"רשת" לעניין הזה, זה לא דומה.

<אסנת טרבלסי: למה?

איתן כבל: זה אמור להשתנות.

איתן כבל: יש עכשיו דיונים אם זה ישתנה או לא.

איתן כבל: אבל יש חברת חדשות, שם יש שאלה אמיתית, אם המנכ"ל הוא גם עורך, כן או לא.

איתן כבל: אני אגיד לך למה אני אומר את זה: כי כשאני הייתי השר הממונה וכתבנו את החוק, הלכתי להתייעץ על אמת, זאת שאלה אמיתית: האם המנכ"ל גם צריך להיות העורך?

איתן כבל: ואצלו יש גם כן, יש שאלה אחת:

איתן כבל: אם בחברת החדשות הוא המנכ"ל והוא העורך, יש "קשת", "רשת", זאת הפרדה מוחלטת לגמרי.

איתן כבל: פה הוא גם המנכ"ל, הוא גם עורך החדשות, הוא גם עורך התוכן.

איתן כבל: יש כאן שאלות הרבה יותר רחבות.

<אסנת טרבלסי: אז זה בדיוק מה שאנחנו אומרים, שהמנכ"ל לא צריך להיות עורך התוכן, ואז יכול להיות שהוא יבוא מתחום השיווק.

<אסנת טרבלסי: אתה יודע, אנחנו עם הפנים קדימה - - -

איתן כבל: לא שיש לי תשובה טובה, וזה לא שחור-לבן, יהיה מי שיאמר לך: נכון, אבל יחד עם זאת זה כבר עלול לייצר כשלים פנימיים ובעיות פנימיות ומאבקים בלתי נגמרים - - -

<אסנת טרבלסי: צריכים לעשות גדרות, צריכים לעשות גדרות של התערבות.

<אסנת טרבלסי: אני אתן לך דוגמה מהעולם הקטן שלנו, בעולם הסרטים: כשאני עושה סרט, אני מפיקה אותו, ויש במאי.

<אסנת טרבלסי: יש בינינו הפרדה, ובחוזה שלנו כתוב שהוא אחראי על הקטע האומנותי ואני אחראית על הקטע ההפקתי-ניהולי, ומנהלים דיאלוג - - -

איתן כבל: זה ממש לא דומה.

קארין אלהרר: זה לא אותו דבר.

<קריאות: זה לא דומה.

<אסנת טרבלסי: למה לא?

<אסנת טרבלסי: אני מדברת על הפרדה בין תוכן לכסף.

<קריאה: אז לפי השיטה שלך צריך לייסד פה עורך ראשי בנוסף לתפקידים – תפקיד עורך ראשי ואיך בוחרים אותו.

<קריאה: אז היה צריך להתקין תפקיד עורך ראשי פה.

<אסנת טרבלסי: נכון, זה מה שאני אומרת, שצריך עורך ראשי.

<אסנת טרבלסי: על זה אני מדברת.

<משה שלונסקי: אתם ממציאים פה תקשורת חדשה.

<משה שלונסקי: אנחנו ממציאים את הכול מחדש.

<משה שלונסקי: BBC מבינים שהעורך הראשי הוא המנכ"ל, ב-Antena 1 אותו דבר.

<משה שלונסקי: אנחנו ממציאים דבר חדש, עוד הפרדה ועוד הפרדה.

<משה שלונסקי: יש מנכ"ל שהוא עורך ראשי, יש לו מנהל טלוויזיה, יש לו מנהל חדשות מתחת, עובדים עם צוות, יושבים, מקבלים החלטות; הוא לא פוטין - - -

<גדי בן-יצחק: על סמך כסף או על סמך תוכן, מר שלונסקי?

<משה שלונסקי: גם וגם, זאת השאלה המרכזית.

<משה שלונסקי: עכשיו אנחנו מלמדים את ה-BBC ואת ZF ואת כל הגופים האלה איך לעבוד.

<משה שלונסקי: ככה זה עובד בכל המקומות, שיקול של כסף וחדשות ביחד.

<אסנת טרבלסי: שלונסקי, ב-ZF זה לא עובד ככה - - -

קארין אלהרר: אסנת, תודה, הערתך נשמעה.

קארין אלהרר: גדי, בבקשה.

<גדי בן-יצחק: הסבר באמת קצר, גברתי: הזכרתי את הבג"ץ, אז איך הגענו לבג"ץ שהזכרתי?

<גדי בן-יצחק: היה ויום אחד מישהו החליט שהמנכ"ל שבא, בוא נגיד, בהתערבות פוליטית קטנה הוא העורך הראשי.

<גדי בן-יצחק: קמו שני עורכי המדיה שהיו אז ואמרו: סליחה, אנחנו העיתונאים שנבחרנו על-פי כישורים עיתונאיים כדי לנהל את המדיות, ולכן אנחנו עורך ראשי, והלכנו לבג"ץ, והבג"ץ החליט אחרת על העיקרון שהזכרת עכשיו, שצריך להיות גם וגם, וראינו מה יצא.

<גדי בן-יצחק: אני לא יודע אם זה טוב, אני שאלתי שאלה אמיתית.

איתן כבל: אני אגיד לך מה ההבדל:

איתן כבל: הנחת העבודה היא שאתה לוקח פה מבנה שיש לו איתנות הרבה יותר גדולה בתבנית שלו.

איתן כבל: לכן, כשדיברנו אתמול על מי היא ועדת האיתור, בסוף זה בני-אדם; כמה שתעשה שלייקעס, וכמה שתעשה גדרות, בסופו של עניין, המציאות היא הנותנת.

<גדי בן-יצחק: אבל רק שההחלטה תהיה מושׂכּלת.

<גדי בן-יצחק: שכֹּל אחד יבין על מה הוא מחליט.

איתן כבל: פה אנחנו רק מנסים לייצר כללי יסוד על-פיהם אתה יכול לעבוד.

איתן כבל: אנחנו לא יכולים להכתיב כל סיטואציה שתתקיים.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: רותם, בקצרה בבקשה.

<רותם אברוצקי: אני רוצה להזכיר לכם מקרה מההיסטוריה, זה מקרה שצריך לעמוד בפני כולנו: העיתונאי שהמציא את התחקירים בטלוויזיה, אד מורו, הועף לכל הרוחות והקריירה העיתונאית שלו חוסלה בגלל מנכ"ל עם אוריינטציה עסקית שלא רצה לעצבן את הסנאטור מקארתי.

<רותם אברוצקי: ברשות השידור, הפעם האחרונה שהיה לנו מנכ"ל רציני – לעניין עורך ראשי, אולי הוא לא היה המנכ"ל הכי טוב מבחינה עסקית – זה היה מוטי קירשנבאום.

<רותם אברוצקי: הוא נתן גב כשביקשו לבצע תחקיר על תחלואה בכור בדימונה, הוא נתן גב איפה שצריך בפרשת - - -

קארין אלהרר: רותם, אני עוצרת את המניפסט שלך - -

<רותם אברוצקי: אלה העובדות.

קארין אלהרר: - - ואני שואלת:

קארין אלהרר: המנכ"ל הנוכחי הוא עיתונאי, אני מבינה שאתם פחות מרוצים ממנו?

<רותם אברוצקי: אנחנו הסברנו כבר את דעתנו על המנכ"ל הזה ועל איך בחרו אותו, ולכן אני לא רוצה להתייחס אליו.

<רותם אברוצקי: אבל אני מבקש, היות וכאן יש איזושהי מחלוקת – בואו נחזק - - -

קארין אלהרר: אתה יודע, יש מינימום של כבוד לבן-אדם שנוכח כאן בחדר.

קארין אלהרר: אתה יודע, עצה חברית, לא מעבר.

<רותם אברוצקי: אנחנו גם מצפים למינימום הזה.

<רותם אברוצקי: הגענו עד לפה בגלל האיש הזה והחבורה שאתו.

<רותם אברוצקי: תקראו את דוחות מבקר המדינה.

<רותם אברוצקי: אבל לא נדבר על זה עכשיו.

<רותם אברוצקי: אני מציע לחזק בחוק את מעמדו של העורך הראשי של חטיבת החדשות המאוחדת, קרי: חברת החדשות, ולקבוע שלרשות השידור החדשה, הגוף המשדר הציבורי החדש, יהיה עורך ראשי לתחום העיתונות, וזה המנהל של חטיבת החדשות המאוחדת, או שזאת תהיה חברת חדשות מאוחדת כמו שהדבר הזה בסך-הכול נשמר בחברת החדשות של "ערוץ 2" ו"ערוץ 10".

<רותם אברוצקי: לשים לב לדברים האלה.

<ברוך אסקרוב: אם המנכ"ל לא יהיה עורך ראשי, הוא גם לא יהיה מנכ"ל.

<ברוך אסקרוב: יתעתעו בו.

<ברוך אסקרוב: דבר שני, הדואליות הזו של ניהול, שזה התיקון של הטראומות הקודמות, שלא יעביר אותנו בהגזמה רק לכיוון העסקי; צריך להיות מאוזן.

<ברוך אסקרוב: לא אמרנו שהוא צריך להיות מנהל סופר-בכיר, עם 400 קבלות על ניהול של מערכות בכירות.

<ברוך אסקרוב: אבל עיתונאי – כן, כי אחרת יעבדו עליו.

<ברוך אסקרוב: אלה מערכות מקצועיות.

<ברוך אסקרוב: אני מדבר על עצמנו, למה השר מחייך?

<משה שלונסקי: ברוך, זה לא לשגר טילים לירח.

<משה שלונסקי: "כּוּלוּ" עיתונאות.

<ברוך אסקרוב: משה, אני מביא מניסיון של הרבה מערכות.

<ברוך אסקרוב: עיתונאות ולא רק עיתונאות, יש שם יסודות טכניים.

<ברוך אסקרוב: אם שומעים שיש אבטלה קשה בדרום – זו דוגמה שנתתי פעם במינוי של מערכת כזו, והיא התאמתה אחד לאחד – ברגע שמערכת מקצועית כזו מקבלת מנהל כי הוא אומן הניהול, והוא לא מכיר, אז למשל יש אבטלה קשה בדרום, פתאום איזה סקר שמוצא, והוא אומר למערכת שתחתיו שלא כל-כך הסכימה לקבל אותו: מהר, ניידת שידור בדרום.

<ברוך אסקרוב: הם אומרים לו: מה איתך?

<ברוך אסקרוב: צריך שלושה ימים להזמין מ"בזק".

<ברוך אסקרוב: חבר'ה, נסתפק בתיאור של המערכת זו כמערכת מקצועית ומקצוענית, שידור אלקטרוני, ואם האיש הזה לא יכיל בתוכו משהו מזה, איך הוא גם יידע לתת חזון?

<ברוך אסקרוב: איך הוא יידע לתת חזון?

<קריאות: - - -

קארין אלהרר: רגע, רגע.

קארין אלהרר: למה הדברים כל-כך מרגשים?

קארין אלהרר: דיברנו עליהם כבר שעה.

קארין אלהרר: הנקודה ברורה, תודה.

<ברוך אסקרוב: אני חושב שעיתונאי מתחום השידור הציבורי הוא תנאי.

איתן כבל: לדעתי, המנכ"ל הבא צריך גם כן לפרסם מכרז בשמיים.

<ברוך אסקרוב: אפשר לגחך.

איתן כבל: לא, לא לגחך.

איתן כבל: חס וחלילה.

<ברוך אסקרוב: אני יודע.

<ברוך אסקרוב: דיברתי בכללי, איתן.

קארין אלהרר: די, זהו.

קארין אלהרר: הנקודה הובהרה, הסעיף נכתש עד דק.

<אתי בנדלר: יש לי, ברשותך, שאלה נוספת דווקא בעניין זיקה פוליטית.

<אתי בנדלר: לגבי חברי מועצה יש סעיף 10, סעיף מפורש שאוסר על כל זיקה פוליטית.

<אתי בנדלר: השר גם אמר שהוא יבדוק אם מדובר רק בפעילות פוליטית או בפעילות מפלגתית וכולי.

<אתי בנדלר: לעומת זאת, לגבי מנהל כללי, החילו את הוראות חוק החברות הממשלתיות שמאפשר בנסיבות מסוימות זיקה פוליטית.

<אתי בנדלר: והשאלה שלי היא אם הדבר נעשה בכוונה תחילה, כי לפי חוק החברות הממשלתיות ניתן למנות גם מי שיש לו זיקה אישית, עסקית או פוליטית לשר משרי הממשלה אם היא מצאה שיש לו כישורים מיוחדים בתחומי פעולתה של החברה או שקיימים לגביו שיקולים של כשירות מיוחדת אחרת בנוסף לתנאי הכשירות הנדרשים לפי החוק.

<אתי בנדלר: וכאן גם יש הוראה מפורשת שאומרת שלעניין חוק זה לא יראו בחברות במפלגה כשלעצמה זיקה אישית או פוליטית.

<אתי בנדלר: השאלה היא אם לא ראוי להחמיר דווקא יותר עם המנכ"ל בנושא הזיקה הפוליטית מאשר עם חברי המועצה, ולא להקל.

<דנה נויפלד: לא.

<דנה נויפלד: התשובה היא הסיבה למה זה נעשה.

<דנה נויפלד: אני אזכיר: יו"ר ועדת האיתור שבוחר את החברים האחרים נבחר בידי השר, בהסכמת שר המשפטים; חברי המועצה הם חברים שהשר ממנה אותם, ולכן ביחס אליהם, כשיש קשר ישיר בין השר אליהם, נקבעה הוראה מחמירה לעניין הזיקה הפוליטית.

<דנה נויפלד: מכיוון שכאן המועצה היא זו שבוחרת את המנהל הכללי, אז לא נמצאה אותה הצדקה כמו המקרים שאת תיארת:

<דנה נויפלד: לומר שזה פוסל אדם שהיתה לו בעברו זיקה פוליטית.

<דנה נויפלד: זאת הסיבה להבדל.

<אתי בנדלר: אם הנימוק הזה משכנע את חברי הוועדה – אני, יש לי הרהורים קשים בקשר לעניין הזה.

איתן כבל: מה זה - - -

<דנה נויפלד: הוא מועמד להיות מנכ"ל – אז היא שאלה מה הוא עשה בעבר, על זה היא מדברת, על זיקה פוליטית.

איתן כבל: ברור, השאלה היא להגדיר "עבר".

איתן כבל: הנחת העבודה היא שמי שנמצא בתפקידים בכירים, הסיכוי שהוא יהיה חבר פעיל במפלגה הוא יותר קטן מבדרך-כלל.

איתן כבל: אין הכרח, זה לא חד-חד-ערכי.

איתן כבל: אבל בדרך-כלל, אנשים שבאים מתוך המערכות האלה, על-פי מה שקבענו, הסיכוי שהם יימצאו בתוך איזה – הסיכוי הוא קטן.

איתן כבל: זה מסוג אותם דברים שהם בעניין של המראית-עין.

גלעד ארדן: אין בעיה, אתה צודק.

גלעד ארדן: יוּסַף.

גלעד ארדן: נתקדם.

<אתי בנדלר: אותה הוראה כמו בסעיף 10 לגבי חבר מועצה?

גלעד ארדן: כן, ואני מניח כבר שההוראה תצטמצם, ויסכים אתי איתן, אני מקווה, שההצטמצמות פה צריכה להיות לפעילות מפלגתית בשנים האחרונות.

איתן כבל: נכון, אני מסכים.

גלעד ארדן: אתה לא רוצה שאפילו למראית עין מישהו שבשנים האחרונות היה לו ממד פוליטי באחת המפלגות, הא יהיה מנכ"ל השידור הציבורי.

איתן כבל: אני מסכים.

גלעד ארדן: אפשר להחריג: ליכוד - - -

<אתי בנדלר: על כל פנים, מה שיוחל לגבי חבר מועצה, יוחל גם לגבי מנכ"ל?

גלעד ארדן: אני לא רוצה להיות נחרץ; בגדול, כן.

גלעד ארדן: אנחנו נשקול.

<דפנה גלוק: דווקא יש לזה תשובה, כי על עובדי תאגיד השידור הציבורי חל חוק - - -

<דנה נויפלד: נכון, החלנו את סעיף 50.

<דפנה גלוק: החלנו את חוק שירות המדינה: סיוג פעילות מפלגתית ומגבית כספים, שקובע מגבלות מחמירות מאוד על עובדים בדרגות הגבוהות.

<דפנה גלוק: אני מדברת על המנכ"ל עכשיו.

<דנה נויפלד: היא מדברת על העבר של מי שנבחר.

<דפנה גלוק: אני מבינה שפה אנחנו מדברים לעניין העבר, אבל לעניין ההווה, המגבלות הן מגבלות הרבה יותר מחמירות - - -

<אתי בנדלר: לכשהוא ימונה, הוא יצטרך להפסיק לעסוק בפעילות מפלגתית, פוליטית - - -

<דנה נויפלד: לא, לפי מה שאת אומרת, הוא לא יכול היה לעסוק חמש או שבע שנים לפני כן.

קארין אלהרר: נכון, זה הסעיף, אתי.

קארין אלהרר: זה לא שהוא יעזוב, הוא לא יכול היה להתמנות.

<אתי בנדלר: לא.

<אתי בנדלר: בחוק סיוג פעילות מפלגתית, למיטב ידיעתי, מדובר על מי שמועסק כעובד המדינה.

<אתי בנדלר: נניח שייקחו מישהו שיש לו כישורים מיוחדים, לצורך העניין יש לו זיקה פוליטית, הוא פעיל מפלגתי, לדברי השר, ימנו אותו, ואז הוא יצטרך להפסיק לעסוק בפעילות הזאת.

<דפנה גלוק: לא, יש כמה הבחנות.

<אתי בנדלר: תבדקו את הנושא הזה, ותנו תשובה.

<אתי בנדלר: גמרנו.

קארין אלהרר: חבר הכנסת זאב, בבקשה.

קארין אלהרר: אבל שים לב שאנחנו לא מצביעים היום, ולכן זה טרם זמנם.

נסים זאב: מה את רוצה להגיד לי, שאני יכול ללכת?

קארין אלהרר: לא, חס וחלילה.

נסים זאב: אני הולך.

נסים זאב: השעה כבר 16:00, מה לעשות?

קארין אלהרר: ב-16:00 נצא להפסקה של שעה.

קארין אלהרר: זו הנחיה של יושב-ראש הכנסת.

נסים זאב: לא, אבל השר יכול להישאר פה.

גלעד ארדן: אני אשאר.

גלעד ארדן: אין לי לאן ללכת.

נסים זאב: אף אחד לא מוציא אותך, הרי אתה כל-כך במתח - - -

עיסאווי פריג': למה אתה מציין שהוא במתח?

נסים זאב: קודם כל, אני רוצה לומר שבמשרד החינוך היום דורשים שגם מורות שמלמדות כבר שנים רבות ועוסקות בחינוך שנים רבות, רוצים תואר B.A., מה לעשות.

נסים זאב: אם את לא מכירה את המַטריה מספיק – מורות "בית יעקב", שעד לפני שנים חייבו אותן בסך-הכול בשנתיים לימוד בסמינר, דרשו מהן "בכיר", והיום הדרישה היא B.A..

נסים זאב: ומי שאין לה B.A., אז לא מכירים בה כמחנכת, ואם כן, אז השכר שלה מאוד נמוך.

נסים זאב: זאת אומרת, זה תנאי היום.

נסים זאב: כשאת אומרת: בעל תואר אקדמי, וכן בעל ניסיון של חמש שנים – צריכים להיות שני המרכיבים?

קארין אלהרר: כן, שני התנאים במצטבר.

נסים זאב: כשאת אומרת:

נסים זאב: בעל תואר אקדמי – באיזה תחום את דורשת?

קארין אלהרר: אני לא דורשת בתחום ספציפי.

נסים זאב: אז זה לא טוב.

נסים זאב: היום, במערכת החינוך, אפילו בתואר חינוכי, אם זה תושב"ע או שזה חינוך רגיל או שזה גננות, דורשים את המסלול B.A.

נסים זאב: שמתאים לאותו תפקיד.

נסים זאב: ולכן אני אומר שכשאנחנו אומרים: "בעל תואר אקדמי", זה צריך להיות בתחום התקשורת.

<אתי בנדלר: אבל זה לא רק בתקשורת.

<אתי בנדלר: ואם הוא בתחום הניהול, ואם הוא בתחום המחשבים?

<אתי בנדלר: - - -

נסים זאב: אבל להגדיר, להגדיר.

נסים זאב: הערה נוספת – אני רוצה לומר לכולם, זה אולי נשמע כבדיחה, אני לא צוחק: היום, מי שיש לו תעודת רב הוא אקוויוולנט למי שיש לו תואר B.A. .

קארין אלהרר: אבל זו לא הוועדה למינוי רבנים, חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: נכון, אבל אם הוא רוצה להיות מנכ"ל במועצה הוא צריך לבחור רק ברב.

נסים זאב: אני מבקש להכיר בתואר של ה-B.A., שזה אקוויוולנט.

נסים זאב: זה מקובל עלייך?

קארין אלהרר: לא, ההערה נשמעה.

קארין אלהרר: חבר הכנסת זאב, יש לך עוד הערות?

נסים זאב: אתם רוצים לשדרג את זה, או לא?

קארין אלהרר: ההערה נשמעה.

קארין אלהרר: יש לך עוד הערות?

נסים זאב: שהמנכ"ל יהיה עורך ראשי – יש כאלה שסוברים שצריך להיות כך, אני חושב שזה נכון שזה לא יהיה מחייב שהמנכ"ל יהיה עורך ראשי, ואני אגיד למה; כי למנכ"ל יש תפקיד שונה מהעורך.

נסים זאב: העורך הוא יותר מקצועי בתחום העריכה, והמנכ"ל הוא יכול להיות גם בתחום העסקי.

נסים זאב: עובדה, שאת אומרת בעצמך שהתואר יכול להיות עסקי, נכון?

קארין אלהרר: חבר הכנסת זאב, ההערה הזו הושמעה כבר קודם.

קארין אלהרר: שמעת אותה בטוח, אבל אנחנו לא מצביעים על זה.

נסים זאב: אז מה אם לא מצביעים?

נסים זאב: אני מבקש שזה יירשם ואני מבקש הצבעה.

נסים זאב: ואם לאו, שתהיה הסתייגות: כולל רב, שיכירו בו בתואר של B.A..

קארין אלהרר: בסדר, חבר הכנסת זאב, הערתך נרשמה.

<אתי בנדלר: הוא מבקש שיצביעו על זה בהמשך.

<אתי בנדלר: זה מה שהוא אמר.

קארין אלהרר: בסדר, בוודאי.

קארין אלהרר: תמנה, בבקשה.

<תמנה עורב: ב-37(ג), האם יש הגבלת זמן על איתור המועמדים?

<תמנה עורב: האם הוועדה מראיינת את כל המועמדים?

<תמנה עורב: כי זה לא מצוין.

קארין אלהרר: תמנה, שאלתך חוזרת ונשנית בשעתיים האחרונות, והתשובה תישאר אותה תשובה: כללי המשפט המנהלי חלים גם על סעיף 37(ג); מתחם הסבירות, גם הוא חל על סעיף 37(ג); ואם תשאלי את זה בנוגע למינוי נושא משרה אחר, היא עדיין תישאר אותה תשובה.

קארין אלהרר: אנחנו יוצאים להפסקה של שעה.

קארין אלהרר: נתכנס שוב ב-17:00.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: אני מחדשת את הישיבה.

קארין אלהרר: הגענו לסעיף 38 ואני כבר אומרת שמיד אחרי ההקראה וההסבר יש לי הערה בעניין.

<דנה נויפלד: 38 כבר הקראנו, לא?

<אתי בנדלר: לא.

<חגית ברוק: (מקריאה): "38.

<חגית ברוק: תקופת הכהונה של המנהל הכללי וסיום הכהונה.

<חגית ברוק: המנהל הכללי ימונה לתקופה של ארבע שנים ואפשר לשוב ולמנותו לתקופת כהונה נוספת, אחת בלבד, ברציפות.

<חגית ברוק: המנהל הכללי יחדל לכהן לפני תום תקופת כהונתו באחד מאלה: הוא התפטר במסירת כתב התפטרות ליושב ראש המועצה; המועצה קבעה כי נבצר ממנו למלא את תפקידו דרך קבע; המועצה קבעה ברוב של שני שלישים מחבריה שאין הוא ממלא את תפקידו כראוי; המועצה קבעה כי תאגיד השידור הציבורי לא עמד בחובותיו לפי סעיף 68; הוא הורשע בעבירה שמפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה אין הוא ראוי לכהן בתפקידו; המועצה קבעה כי התקיימה בו אחת הנסיבות הפוסלות אדם לפי דין מלכהן כמנהל כללי.

<חגית ברוק: (1) סבר השר כי מתקיים טעם מהטעמים המנויים בסעיף קטן (ב)(2), (3) או (4) להפסקת כהונתו של המנהל הכללי, והמועצה לא דנה בהפסקת הכהונה כאמור, רשאי השר, בהסכמת ועדת האיתור, לפנות אליה בכתב בבקשה לעשות כן.

<חגית ברוק: (2) פנה השר למועצה לפי הוראות פסקה (1) והמועצה לא דנה בהפסקת כהונתו של המנהל הכללי כאמור באותה פסקה בתוך 30 ימים ממועד פנייתו, רשאי השר, לאחר ששמע את טענותיו של המנהל הכללי, לפנות בעניין לממשלה ולהמליץ לה להחליט על הפסקת כהונתו של המנהל הכללי בשל טעם מהטעמים המנויים בסעיף קטן (ב)(2), (3) או (4).

<חגית ברוק: (3) דנה המועצה בהפסקת כהונתו של המנהל הכללי כאמור בפסקה (1) והחליטה שלא להפסיק את כהונתו, תנמק בכתב את החלטתה.

<חגית ברוק: חדל המנהל הכללי לכהן, תמנה המועצה מנהל כללי אחר במקומו בתוך 60 ימים, בהתאם להוראות סעיף 37.

<חגית ברוק: "

<דנה נויפלד: הסעיף הזה זה הסעיף שמדבר על תקופת הכהונה של המנהל הכללי וסיום הכהונה.

<דנה נויפלד: המנהל הכללי ימונה לתקופה של ארבע שנים ויש פה אופציה למנותו לתקופת כהונה אחת נוספת של ארבע שנים נוספות.

<דנה נויפלד: זאת כהונה רק אחת נוספת וברציפות.

<דנה נויפלד: בנוסף יש פה את העילות לחדלות כהונה, כמו שאמרתי, הסעיפים יחסית סטנדרטיים, גם פה.

<דנה נויפלד: אם הוא התפטר, או שנבצר ממנו למלא דרך קבע, או שנקבע שהוא אינו ממלא תפקידו כראוי.

<דנה נויפלד: גם פה זה נמצא כאן, מי שקובע את זה זו המועצה.

<דנה נויפלד: יש עילה מיוחדת לעניין אי עמידה בחובות לפי סעיף 68.

<דנה נויפלד: זה אותו סעיף שעוסק בהוצאה לשידורים, זה על מנת להבטיח שהמנהל הכללי ידאג ליישום של הסעיף.

<דנה נויפלד: דיברנו על זה גם מקודם, איך דואגים לזה - - - יש פה כסעיף העברה מכהונה של המנכ"ל אי עמידה בהוצאות להפקות, כיוון שזה אחד מתפקידי הליבה.

<דנה נויפלד: דובר פה מקודם איך מבטיחים את ההוצאה לשידורים, אז המנכ"ל, כבעל האחריות לניהול של התאגיד, הוא זה שיישא באחריות אם התאגיד לא מוציא את הסכומים שהוא אמור להוציא לשידורים בהתאם לסוגים השונים, שעל זה ידובר עוד בהמשך.

<דנה נויפלד: אם הוא הורשע בעבירה שמפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה הוא לא ראוי לכהן בתפקידו, או אם מתקיימת בו אחת הנסיבות הפוסלות אדם לפי דין מלכהן כמנהל כללי.

<דנה נויפלד: אלה העילות הכלליות, ניגודי עניינים וכו' וכו', וכאן אנחנו מגיעים לסעיף שאני קוראת לזה כלו כל הקיצין.

<דנה נויפלד: כיוון שהחוק רוצה לוודא שהתאגיד הזה מתפקד, יכול להיות מצב שהוא מצב קיצון, שבקיצון שבקיצון, שהמנהל הכללי אינו ממלא את תפקידו בדיוק מהסיבות שמניתי ואולם המועצה לא עושה דבר.

<דנה נויפלד: לכן יש אפשרות, רק במקרה שבו המועצה לא דנה, בכלל לא דנה, בהעברתו של המנכ"ל מכהונתו ורק במצב כזה השר רשאי לפנות אליה, למועצה, ולבקש שתדון.

<דנה נויפלד: הוא פונה אליה בכתב, כך שזה יהיה שקוף, והוא רשאי לבקש מהמועצה שתדון בהעברתו מכהונה.

<דנה נויפלד: רק במקרה שהמועצה חדלה ולא דנה, רק אז הוא יכול לפנות לממשלה ולהמליץ לה להפסיק את הכהונה של המנהל הכללי.

<דנה נויפלד: כלומר מצב שבו המועצה דנה ומחליטה שלא להעבירו מכהונה, אין עלה לשר לפנות לממשלה ובכלל לפעול בכיוון הזה.

<דנה נויפלד: שוב אני מדגישה, כי קראתי בכל מיני מקומות, היה צריך להבין עד הקצה את הדקות, זה בשביל לשמור על האופציה שבה המועצה נכשלת במילוי תפקידה ואין לממשלה שום דרך לעשות דבר, אלא לפנות אליה בבקשה שתדון.

<דנה נויפלד: רק אם היא לא דנה, רק אז ניתן לפנות לממשלה על מנת שתעבירו מכהונה.

<דנה נויפלד: הסעיף הנוסף הוא, אם המועצה דנה והחליטה שלא להפסיק את הכהונה, כל החובה שמוטלת עליה זה לנמק זאת בכתב.

<דנה נויפלד: זה הכול.

<דנה נויפלד: היא צריכה לנמק את החלטתה.

<קריאה: אני רוצה להבין את ההסבר, כי זה לא ברור.

<דנה נויפלד: ההסבר לא ברור?

<דנה נויפלד: אני כבר נעלבת באופן אישי.

<קריאה: לא, אבל בואי תמשיכי - - -

קארין אלהרר: זה עוד לא דיון, סליחה.

<דנה נויפלד: חשוב לי מאוד להבהיר.

<דנה נויפלד: אין מדובר בסעיף שבו הממשלה רשאית להעביר מנכ"ל מכהונתו.

<דנה נויפלד: לא כך המצב.

<דנה נויפלד: רק במקרה מאוד ספציפי, בנקודת קצה מאוד ספציפית, שבה השר פנה אל המועצה והיא לא עשתה דבר.

<דנה נויפלד: היא הסתכלה על המכתב שלו, שמה בצד ולא עשתה כלום.

<דנה נויפלד: מרגע שהיא דנה והחליטה, בין אם לחיוב ובין אם לשלילה, אין זכות לשר לפנות לממשלה בעניין.

קארין אלהרר: עכשיו אני מבקשת לשאול שאלה ולהעיר הערה.

קארין אלהרר: אני מאוד מבינה את המצב שאליו התכוון מנסח הצעת החוק בסעיף (ג).

<אתי בנדלר: מנסחות.

קארין אלהרר: מנסחות, סליחה.

<דנה נויפלד: מנסחים, זה הרבה.

<אתי בנדלר: במקרה הזה גם הרבים היו רבות.

קארין אלהרר: אני רוצה לשאול, הניסוח שבו משתמשים, 'סבר השר כי מתקיים טעם מהטעמים המנויים', ה'סבר' הזה ו'טעם מהטעמים' ולא התקיימותם של הנסיבות, לי זה מרגיש - - - שוב, ברור לי שהמקום שהסעיף הזה יופעל, אם בכלל, הוא יהיה הקיצון שבקיצוניים ועדיין לא מרגיש לי נוח, הניסוח כמו שהוא.

<דנה נויפלד: אני אנסה שוב.

<דנה נויפלד: אני יודע שהסעיף הזה הוא סעיף שהוא קונטרוברסלי.

<דנה נויפלד: אני רק מנסה להסביר למה הוא נועד.

קארין אלהרר: אני מבינה, הבנתי את ההסבר שנתת וברור לי שהוא בא כדי לתת מענה למצב שהוא באמת בלתי נסבל ולא נרצה שהוא יתקיים, שבו המנכ"ל לא מתפקד והמועצה חדלה מלבצע את תפקידה והיא לא עושה עם זה שום דבר.

קארין אלהרר: מצד שני אני שואלת האם יש מקום שבו המועצה שגם לה יש אחריות, חברי המועצה, יש להם אחריות, סוג של אחריות תאגידית, הם נושאי משרה בסיכומו של - - - אני שואלת את עצמי האם יש מקום להתערבותו של השר בעניין הזה, כי בכל מקרה יש מספיק - - -

<דנה נויפלד: ניסיתי להביא את המקבילה של חוק החברות הממשלתיות.

מיקי רוזנטל: אבל זו לא חברה ממשלתית רגילה.

<דנה נויפלד: לא, אני לא אמרתי.

קארין אלהרר: עכשיו אני ברשות דיבור.

מיקי רוזנטל: נהדר.

מיקי רוזנטל: אני - - -

<דנה נויפלד: אבל פספסת את כל ההסבר שלי, לא?

מיקי רוזנטל: לא, אני שמעתי אותו כאן.

מיקי רוזנטל: קודם כל אני מתנצל שאני לא - - - אני כל הזמן רץ לוועדות אחרות, אבל אני באתי כי - - -

קארין אלהרר: אז אם תרשה לי רק.

מיקי רוזנטל: בבקשה.

מיקי רוזנטל: סליחה.

קארין אלהרר: מדובר פה במנכ"ל שהוא גם עורך תוכן, הוא גם איש ניהול ונראה לי לא נכון בנסיבות האמורות, בניגוד אולי לחברות ממשלתיות אחרות, שלשר יהיה יד ורגל בפיטורי מנכ"ל.

קארין אלהרר: לפעמים אני חושבת שצריך להיות מקום לשר, אולי לא אתה, ובטח לא בניסוח הזה.

קארין אלהרר: תודה.

מיקי רוזנטל: אני גם רוצה להוסיף.

מיקי רוזנטל: אני כן שמעתי את ההסברים שלך, ברור שצריכה להיות לשר איזה פררוגטיבה, להיות מעורב בדרך שהיא על משהו שיש לו אחריות עליו, זה הרי לא יכול להיות שלא תהיה לו - - - אני דווקא אומר את זה מהמקום ששמעתי את מה שאת אומרת וחייבת להיות לו - - - יש לו גם אחריות, חייבת להיות לו דרך להסדיר את הדברים, אבל מאחר שלא מדובר בחברה ממשלתית רגילה ואנחנו לא נחזור על הדברים הרגילים שכבר אמרנו, אבל אני אומר לך, כי אני ערכתי כלי תקשורת, אני יודע את המקום.

מיקי רוזנטל: המקום שעל פניו המנכ"ל, נקרא לזה לצורך העניין בהחלטה שרירותית של השר, כי אין פה פירוט באילו תנאים או לא, אבל זה לא משנה, צריך להיות איזה שהוא מחסום שמאפשר למנכ"ל לעבוד באופן סביר, לקבל החלטות אוטונומיות, בלי לחשוש לעתידו המקצועי.

מיקי רוזנטל: אני אמרתי את הדברים בהתחלה, השר הוא אחראי על הרשות, הוא צריך לדעת שהיא מתפקדת ואם המנכ"ל באמת לא ממלא את תפקידו כראוי, אז השר צריך לפעול באיזה היא דרך.

<דנה נויפלד: איך הוא יכול - - -

מיקי רוזנטל: רגע, שנייה, אני אתן לך הצעה.

מיקי רוזנטל: בניגוד לחברה ממשלתית רגילה שבאמת כל התנאים האלה מתקיימים ואנחנו מסכימים שזו לא חברה ממשלתית רגילה, כי האוטונומיה של העורך הראשי, לצורך העניין, היא חשובה מאוד, יש כל מיני הצעות שעלו, שיהיה אבל איזה שהוא מנגנון שהוא סביר, שאין פה איזה מהלך שרירותי, שהוא מהלך פוליטי שנועד לפגוע במנכ"ל, וגם נותן רשת ביטחון למנכ"ל לפעול, איזה טווח ביטחון בתוך הדבר הזה.

מיקי רוזנטל: זאת דעתי.

מיקי רוזנטל: אני מצטרף למה שאמרה קארין.

<דנה נויפלד: אני רוצה לדייק בשני דברים קטנים.

<דנה נויפלד: קודם כל יש פה את הסכמת ועדת האיתור שנדרשת.

<דנה נויפלד: שכחתי את זה וזה מאוד מאוד חשוב.

<דנה נויפלד: זאת אומרת השר, גם אם כל מה שהוא רוצה זה לכתוב מכתב ולהתריע, הוא עדיין צריך בשביל זה את הסכמת ועדת האיתור.

<דנה נויפלד: זה נמצא בסעיף (ג)(1).

<דנה נויפלד: מעבר לזה הוא חייב לעשות את זה בכתב, כי זה צריך להיות שקוף, זה צריך להיות מנומק.

<דנה נויפלד: אלה דברים שלא קיימים בחוק החברות הממשלתיות.

<דנה נויפלד: היום בחוק החברות הממשלתיות, המנהל הכללי, הממשלה יכולה להעבירו מכהונה ואין שום תנאי על תנאי.

מיקי רוזנטל: וזה בסדר, כי אנחנו מדברים על חברה ממשלתית שהתפקיד שלה הוא לא לבקר את הממשלה.

מיקי רוזנטל: פה התפקיד שלה הוא גם - - -

<דנה נויפלד: נכון, ולכן נקבע פה הסדר שהוא אפילו לא מתקרב לחוק החברות הממשלתיות, אפילו לא נמצא באותו אזור וגם יש לנו את השלושה שלייקסים - - -

קארין אלהרר: זה כבר ביטוי שגור בוועדה, כן.

<דנה נויפלד: זה לא בכל מקרה, זה רק מטעמים מסוימים, זה רק לתת התראה למועצה, 'מועצה יקרה, אנא דוני, לפחות תני דעתך', זה בהסכמת ועדת האיתור וזה בכתב.

<דנה נויפלד: דנה המועצה, השר והממשלה יוצאים מהתמונה.

<דנה נויפלד: בסדר?

גלעד ארדן: טוב, גיבשתי עמדה.

קארין אלהרר: כן, השר.

מיקי רוזנטל: זה רק בגלל שאני באתי, בטוח.

גלעד ארדן: לא, זה לא נולד כעת.

גלעד ארדן: אני יושב על זה עם היועצת המשפטית כבר זמן רב.

גלעד ארדן: אני חושב שיש יתרונות ויש חסרונות וקודם כל צודקת היועצת המשפטית שזה לא כצעקתה, כי אם תיארתי קודם, אני לא אחזור יותר, על הפיקוח המשפטי שמוטל על החלטות של שרים, אתה הפסדת את זה, אבל - - -

מיקי רוזנטל: את זה הפסדתי.

גלעד ארדן: אני לא אלאה את הנוכחים שוב בטרחנות שלי בנושא, אבל בכל מקרה גם אתה מבין ודאי שהחלטה כזו, שהיא דבר מאוד מאוד קיצוני ונדיר, הפעולות פה של השר בהסכמת ועדת האיתור, זה לא פעולות באמת של גחמה או חופשיות, כי הם יצטרכו להיות מלוות בהסכמה של היועץ המשפטי לממשלה וזה אחרי זה מגיע לממשלה.

גלעד ארדן: גם בממשלה, בוא נגיד אפילו היום, כשהמצב הרגיל הוא שממשלת ישראל רשאית להדיח את מנכ"ל רשות השידור מתפקידו, בלי כל השלייקסים וכל הזה וזה וזה, זה לא שנעשה עד היום שימוש יתר ב - - -

מיקי רוזנטל: כן, אבל היא הנותנת.

מיקי רוזנטל: אתה בעצמך לא מאושר מזה.

גלעד ארדן: אבל זאת רק ההקדמה.

גלעד ארדן: עם זאת, כמו שאוהבים להגיד, אני מקבל את מה שאמרה יושבת הראש ומה שאמרת אתה, שיש פה עניין של נראות ציבורית ויש פה עניין שגם כיום אם אתה רוצה להביא - - - לא חשוב אני לא אדבר על להביא או לא להביא, אבל באופן עקרוני הנראות הציבורית הזאת, יש לה גם ערך חשוב כשידור ציבורי.

גלעד ארדן: מה שאני מציע זה לוותר על כל הדבר הזה בכלל, על (ג) אבל בתנאי אחד - - - לא בתנאי, בהצעה - - -

קארין אלהרר: בסייג.

גלעד ארדן: כן.

גלעד ארדן: כרגע המועצה, מה שכתוב ב-(ב)(3) דורש רוב של שני שליש כדי להדיח בעצם מנכ"ל בגלל חוסר תפקוד ראוי.

גלעד ארדן: אני לא רואה שום סיבה לתת למנכ"ל של גוף שידור ציבורי איזה שהיא חסינות יותר מאשר כל חברה ממשלתית אחרת.

גלעד ארדן: עוד פעם, עוד נגיע חזרה לסעיף הזה של האם חבר מועצה יכול בכלל להתראיין או לא, או מנכ"ל יכול להתראיין או לא, גם מאז הדיון האחרון חשבתי הרבה על הנושא הזה ויש מקום פה באמת לחשיבה.

גלעד ארדן: אני מבקש שאם מורידים את זה, לפחות שלא יהיה פה קושי גם למועצה אם היא החליטה ברוב, גם אם זה רוב רגיל, להדיח את המנכ"ל.

קארין אלהרר: הערות.

קארין אלהרר: רן מלמד היה הראשון.

גלעד ארדן: הצעתי הובנה?

קארין אלהרר: הצעתך הובנה בהחלט.

גלעד ארדן: כמו בכל חברה ממשלתית, אם יש רוב בדירקטוריון שחושב - - -

<אתי בנדלר: אני רק מפנה את אדוני, הפנו את תשומת לבי להוראות סעיף 19(א)(2) שאומר 'החלטות המועצה בעניינים המנויים בסעיף 12(2) ו-(6) ובעניין מינוי המנהל הכללי, כאמור בסעיף 12(4), או העברתו מכהונה, יתקבלו ברוב של שני שלישים לפחות מחברי המועצה- - -

<דנה נויפלד: זה היה בהתאמה לזה.

<אתי בנדלר: וכאן אתה ביקשת במקום 'המשתתפים בישיבה' 'המכהנים'.

<אתי בנדלר: זה השינוי שאתה ביקשת, לכן צריכה להיות קוהרנטיות.

גלעד ארדן: מה זה 12(2) ו-(6)?

<אתי בנדלר: 12(2) ו-(6) זה נושאים אחרים, זה לא משנה, כרגע אנחנו מדברים על מינוי - - -

גלעד ארדן: כי אולי עליהם אני לא רוצה - - -

<דנה נויפלד: זה לוחות שידורים ותקציב.

גלעד ארדן: לא, לוחות שידורים אני - - -

<אתי בנדלר: לא, אני לא מדברת על 12(2) ו-(6).

גלעד ארדן: קודם כל ההשוואה היא לא כל כך במקומה, כי פה מדובר על שני שליש מאלה שמשתתפי םבישיבה.

<אתי בנדלר: לא, אתה ביקשת כבר בישיבה הקודמת לתקן את זה, שבמקום המשתתפים בישיבה יהיה המכהנים.

<אתי בנדלר: אני מדברת 'ובעניין מינוי המנהל הכללי כאמור בסעיף 12(4) או העברתו מכהונתו'.

גלעד ארדן: בסדר, אבל פה כתוב 'מחבריה'.

<אתי בנדלר: לא, הנוסח של הסעיף שאדוני הציע לגבי סעיף - - -

גלעד ארדן: כן, אבל היא אומרת שכבר שינינו את זה.

<אתי בנדלר: לשני שלישים לפחות מחברי המועצה המכהנים.

<דנה נויפלד: לא, לרוב.

<אתי בנדלר: לרוב?

<דנה נויפלד: כן, זה תוקן לרוב.

<אתי בנדלר: כי אצלי כתוב שני שלישים מחברי המועצה המכהנים.

<דנה נויפלד: רוב.

<דנה נויפלד: זה קוהרנטי מאוד, אתי.

<אתי בנדלר: לא.

גלעד ארדן: אה, אוקיי, אם יש שמונה צריך חמישה.

<אתי בנדלר: בדיוק.

גלעד ארדן: ואם תשעה גם חמישה, ואם עשרה צריך שישה.

<אתי בנדלר: בדיוק.

גלעד ארדן: כי למעשה אם פה נגדיל לעשרה, אז אפשר להדיח אותו רק בשבעה ולא בשישה.

<אתי בנדלר: אם עשרה, בשני שליש.

גלעד ארדן: רוב חברי המועצה המכהנים.

קארין אלהרר: רן מלמד בבקשה.

<רן מלמד: כן, אני רוצה לברך את השר על ההחלטה שלו קודם כל , אבל אני כן רוצה לשאול, הוא אמר פה משהו שאם לא היה מתבטל סעיף (ג) הייתה פה בעצם הבעת אי אמון במועצה ואם יש הבעת אי אמון - - -

קארין אלהרר: אבל, רן, אנחנו כבר אחרי.

גלעד ארדן: לא הבנתי.

קארין אלהרר: זה הערת 'אלמלא'.

<רן מלמד: לא היית מבטל את סעיף (ג) כשיש לך בעצם בזה שאתה סובר שצריך לעשות את התהליך הבעת אי אמון במועצה.

קארין אלהרר: אבל אנחנו לא שם.

מיקי רוזנטל: הוא אמר, אם לסבתא של מנשה היו גלגלים אז היא הייתה אוטובוס.

מיקי רוזנטל: משהו כזה.

<רן מלמד: מה שאני אומר זה שהאם סעיף, נדמה לי, אמרו לי 27, אולי זה סעיף אחר, שבמידה שאתה סובר את הדברים האלה, למרות שאתה לא מנהל את ההליך הזה, זה כן לייצר משהו של פיקוח שלך על המועצה.

<רן מלמד: הרי בניתם דירקטוריון מאנשי מקצוע מדהימים - - -

מיקי רוזנטל: אתה הורס אותו עכשיו.

קארין אלהרר: לא, באמת, אני חייבת לומר, אתם מתעלים על כל דמיון.

קארין אלהרר: באמת חייבים לומר.

קארין אלהרר: כאילו זה ברור מהחוק - - -

גלעד ארדן: יש סעיף של פיזור המועצה.

<רן מלמד: לכן אמרתי - - -

מיקי רוזנטל: לא, זה בסדר.

מיקי רוזנטל: תקשיבו, כי שר צריך שיהיו לו סמכויות.

מיקי רוזנטל: אבל יש מקום אחר שאני מוטרד ממנו.

קארין אלהרר: הוא עדיין השר הממונה.

קארין אלהרר: רן, למען הסר ספק, שר התקשורת הוא השר הממונה על קיומו של חוק זה.

קארין אלהרר: זה הכלל - --

<רן מלמד: זה אנחנו הבנו כולנו.

קארין אלהרר: אז אני אומרת, אני חושבת שיש מקומות שבהם הוא יתערב בעניין הזה.

קארין אלהרר: הוא ויתר על היכולת שלו לעשות משהו בעניין.

קארין אלהרר: תודה.

מיקי רוזנטל: מאחר שבתאגיד החדש הזה התפקיד המשמעותי ביותר זה מנהל חטיבת החדשות.

קארין אלהרר: החטיבה המאוחדת.

גלעד ארדן: אני יכול לתת לך גם תרחישים אחרים.

מיקי רוזנטל: זה לא מקרה שגם בחוק הרשות השנייה, מעמדו של מנכ"ל חברת החדשות מוגדר - - -

<קריאה: אבל זה אחרת, זה זכיין.

מיקי רוזנטל: זה לא משנה אם זה זכיין או לא, מעמדו של מנכ"ל חברת החדשות, או ראש תאגיד - - -

גלעד ארדן: מיקי, לצורך העניין בשביל לסבר את האוזן, גם כשאתה תוציא 200 מיליון שקל הפקות חיצוניות, אם הן למשל ייצאו על נושאים כאלה ואחרים, עם נרטיב כזה או אחר, זה גם מאוד משמעותי.

מיקי רוזנטל: אבל, להיפך, המנכ"ל, אני מבחינתי - - -

גלעד ארדן: בגלל זה הגבלנו שם ל-15% למשל.

מיקי רוזנטל: לא, אני חושב שגם אם היה למישהו ספק ספיקא אז כאילו ויתרת ונגמר העניין מבחינת המנכ"ל ואני חושב שכל הכבוד לך, אתה שומע את הקולות וזה בסדר גמור.

מיקי רוזנטל: אולי אפילו הקולות מוגזמים, אבל אנחנו בעידן כזה של רגישות.

גלעד ארדן: לא את כל הקולות אני - - -

מיקי רוזנטל: לא משנה, אני מנסה להיות ענייני, אני גם לא יושב בכל הישיבות, לצערי, אין לי זמן לבוא לכל הישיבות, אבל אני חושב שכן צריך להגדיר בחוק את מעמדו, כמו בחוק הרשות השנייה, של ראש תאגיד החדשות, מה שיהיה שמו בחוק הזה, מנהל חטיבת החדשות.

מיקי רוזנטל: וגם לגבי מינויו ופיטוריו צריך לתת סייגים כאלה שלא יהיה שרירות לב ושמעמדו יהיה מובטח מקצועית כמו בחוק הרשות השנייה.

גלעד ארדן: אבל בחוק הרשות השנייה, צריך לדעת, מדובר בכלל בדירקטוריון נפרד, עם דירקטורים נפרדים - - -

מיקי רוזנטל: נכון.

מיקי רוזנטל: בגלל שאין לנו את זה בחוק הזה - - -

גלעד ארדן: זה יהיה מאוד קשה לעשות.

גלעד ארדן: בלי להפריד בכלל את הגופים יהיה קשה מאוד לעשות את האדפטציה של הכללים שם.

מיקי רוזנטל: אני לא מתכוון אדפטציה אחד לאחד, אני מדבר על הרוח.

מיקי רוזנטל: הרוח היא חשובה מאוד, כי עצמאותו של מנכ"ל חברת החדשות חשובה גם לך.

<דנה נויפלד: אתה צודק, אבל שם יש משהו אחר.

<דנה נויפלד: בהסדר המיוחד שנקבע בחוק הרשות השנייה, הרצון היה שם, אם רוצים להעביר מנכ"ל של חברת חדשות מתפקידו נדרש רוב של 75% בדירקטוריון על מנת להבטיח שנציג הציבור יילקח בחשבון.

<דנה נויפלד: פה כל המועצה הם נציגי ציבור.

<דנה נויפלד: אז זה נועד - - -

מיקי רוזנטל: מאה אחוז.

מיקי רוזנטל: חס וחלילה, לא חשבתי שצריך להעתיק את החוק של הרשות השנייה לחוק הזה, אני רק אומר שאנחנו צריכים בחוק הזה להבטיח רק את התפקיד של ראש תאגיד החדשות, שהליך מינויו יהיה ברור ומובטח בחוק.

מיקי רוזנטל: זה הכול.

מיקי רוזנטל: זה לא אומר שצריך דירקטוריון מיוחד חלילה, זה לא אומר זה.

מיקי רוזנטל: צריך להעלות למועצה הציבורית, כן, לא?

מיקי רוזנטל: כן, לדעתי.

מיקי רוזנטל: צריך רוב מסוים להדחתו?

מיקי רוזנטל: לדעתי כן.

מיקי רוזנטל: זה הכול, לא צריך מועצה מיוחדת.

קארין אלהרר: יותר ממנכ"ל?

מיקי רוזנטל: לא, אבל לא פחות ממנכ"ל, כי אני אומר לך, זה התפקיד הרגיש ביותר בתוך המערכת.

מיקי רוזנטל: הוא המחליט, יש לו אוטונומיה להחליט על מה ישודר, איך ישודר וכו' וכו'.

מיקי רוזנטל: זה נכון שהאחריות הישירה היא על המנכ"ל בחוק הזה, נכון, ואני מציע לכם, אני אומר לכם, חשוב מאוד שגם ראש חטיבת החדשות - - -

<דנה נויפלד: הוא פשוט לא מעוגן בחוק.

<אתי בנדלר: הוא לא מעוגן, אבל אני זכרתי שכן ואז נזכרתי שבסעיף 49(2) זה מופיע.

מיקי רוזנטל: אני מציע לטובת העניין לעגן גם את הליך מינויו ופיטוריו.

<אתי בנדלר: חבר הכנסת רוזנטל, המשרד שומע כאן את ההצעות שנזרקות לחלל האוויר, בין על ידי חברי כנסת ובין על ידי מוזמנים אחרים, הוא ישקול אחר כך את כל ההצעות, אבל יכול להיות שהוא לא יביא הצעה, לכן אני אומרת, אם אדוני רוצה שהצעה כזו תוצבע אתה צריך - - -

מיקי רוזנטל: אני אביא הצעה.

<אתי בנדלר: אוקיי, תודה.

קארין אלהרר: יאיר טרצ'יצקי.

<יאיר טרצ'יצקי: אני רוצה להצטרף למה שאמר חבר הכנסת רוזנטל.

<יאיר טרצ'יצקי: אם, בהינתן זה שבסופו של דבר המנכ"ל של כל תאגיד השידור הציבורי לא יהיה עיתונאי ולא יהיה כפוף לאתיקה עיתונאית וכל הדברים האלה, חשוב שהעיתונאי הבכיר ביותר, בהקשר הזה ראש החטיבה העיתונאית, תהיה לו הגנה שהיא ברורה בחוק, כי זה אדם שיהיה נתון ללחצים.

<יאיר טרצ'יצקי: יכול להיות אדם נפלא, מנהל נפלא, מנהל כספים שעומד בראש תאגיד השידור הציבורי ויתחילו להפעיל עליו לחצים ויגידו לו, 'אותו בן אדם שעכשיו מוביל את התחקירים ועושה את כל העניינים בלחץ של השלטון מפריע לו, בוא תזיז אותו'.

<יאיר טרצ'יצקי: צריך לחשוב שאי אפשר יהיה ל - - -

מיקי רוזנטל: אפשר יהיה, אבל לא בקלות יתר.

<אתי בנדלר: כן, אבל צריכים בהצעה כזו גם להביא בחשבון - - -

גלעד ארדן: לדעתי גם סמנכ"ל כוח אדם.

גלעד ארדן: הוא גם צריך מעמד מיוחד בחוק.

גלעד ארדן: וכן הלאה.

<אתי בנדלר: רק הערה אחת.

<אתי בנדלר: אם חבר הכנסת רוזנטל מבקש להביא הצעה בעניין מנהל חטיבת החדשות, אתה צריך גם לחשוב על היחס בין המעמד שלו לבין הקביעה בהצעת החוק לפיה המנכ"ל הוא העורך הראשי.

מיקי רוזנטל: גם ברשות השנייה המנכ"ל הוא העורך הראשי.

<רן מלמד: אבל, מיקי, למה שלא - - -

קארין אלהרר: רגע, רן, אתה דיברת והשמעת ועכשיו יש דוברים אחרים.

קארין אלהרר: משה שגב עכשיו.

<אתי בנדלר: המנכ"ל הוא העורך הראשי, אבל לא של החדשות, על ערוץ 2 - - - הוא העורך הראשי.

<משה שגב: לגבי סעיף (א), המנכ"ל ימונה לארבע שנים ואפשרות להארכה לכהונה נוספת של ארבע שנים, אני חושב שצריך לשנות את זה, לעשות כהונה של חמש שנים ובלי יכולת הארכה אוטומטית.

<משה שגב: זאת אומרת - - -

קארין אלהרר: אין הארכה אוטומטית.

<משה שגב: מה זה לשוב ולמנותו?

<דנה נויפלד: אפשר.

קארין אלהרר: שניתן, יש אפשרות כזאת בחוק.

<משה שגב: איך?

קארין אלהרר: באמצעות בחירה מחדש.

<משה שגב: של המועצה, נכון?

<דנה נויפלד: נכון.

<משה שגב: הרי המועצה זה ועדת איתור.

<משה שגב: אז מן הסתם צריך לפרסם שוב פעם - - -

קארין אלהרר: לא, אל תבלבל בין ה - - - רגע, המועצה היא לא ועדת האיתור.

קארין אלהרר: המועצה ממנה את המנכ"ל, בסדר?

<משה שגב: אבל היא ממנה אותו, כי היא דגה אותו איפשהו?

<משה שגב: מה, יש איזה פרסום, יש איזה הליך.

<משה שגב: יש ועדה לבחירה.

<משה שגב: מן הסתם יגיעו מועמדים, יציעו את המועמדות שלהם, לא?

קארין אלהרר: נו?

<דנה נויפלד: מה שקורה בדירקטוריון שהוא דירקטוריון סביר.

<דנה נויפלד: מתקרבת תקופת תום הכהונה של המנכ"ל, היא אמורה לדון בביצוע ולהחליט האם הוא עשה עבודה מצוינת, אם לאו, לקיים איזה שהוא דיון.

<דנה נויפלד: אם זה מנכ"ל מעולה והוא עשה עבודה מצוינת, החוק מאפשר, ניתן, זה לא מחויב, זה אפשרי, שהיא תבוא ותחליט שהיא מאריכה את כהונתו בארבע שנים נוספות.

<דנה נויפלד: היא יכולה להחליט שלוש החלטות, היא יכולה להחליט החלטה אחת, הוא מצוין, הוא מעולה, הוא באמצע תנופת עשייה, לאפשר לו עוד ארבע שנים בכהונה.

<דנה נויפלד: היא יכולה לבוא ולהגיד, אני רוצה לראות מועמדים נוספים, ואז יש לה את ההליך והיא יכולה להגיד, הוא היה בסדר גמור, או לא בסדר, לא רוצה שימשיך את כהונתו, ואז היא צריכה, שוב, לפרסם מודעה ולהתחיל את כל התהליך של האיתור מחדש.

<תמנה עורב: אז שיהיה גם זמן.

<גדי בן יצחק: ואז יש לו אפשרות להתמודד באופן שווה?

<גדי בן יצחק: זה מה שלא ברור לנו.

מיקי רוזנטל: למה הוא צריך להתמודד?

מיקי רוזנטל: אם הוא היה מצוין, למה שיפתחו מכרז?

<תמנה עורב: אבל נגיד שהוא לא היה מצוין, אבל הוא היה פרווה.

<גדי בן יצחק: אני לא אמרתי שהוא צריך, אני לא מכיר אותו והוא לא בן דודי.

מיקי רוזנטל: לא, אתה מציע שיהיה מכרז - - -

<גדי בן יצחק: לא שיהיה מכרז, אבל נאמר ככה, או שממשיכים, ממשיכים זה יפה, או שלא ממשיכים, ואז מה?

<גדי בן יצחק: אם בא לו, איך אתה יכול למנוע ממנו?

<גדי בן יצחק: הוא צריך להבין רמזים?

<גדי בן יצחק: אתה צריך להגיד כן או לא.

<דנה נויפלד: אני מקבלת, הכוונה הייתה - - -

קארין אלהרר: שאלתם שאלה, יש תשובה.

<דנה נויפלד: צודק, זה העולם המעשי לעומת העולם התיאורטי.

<דנה נויפלד: מי שדנים בהאם הוא יתמודד שוב, אז הוא יבין שכנראה הוא לא עשה עבודה מספיק טובה, אז אני אגיד לכם רגע ככה, קודם כל הוא - - -

גלעד ארדן: אבל עדיין יכול להיות שהוא ייהנה מזה שלא יבוא מישהו טוב יותר.

גלעד ארדן: יש הרבה גברים שנשארים במעמדם בזכות המצב הזה, שהשוק לא אי יא יא.

<דנה נויפלד: אבל יש פה הערה לגבי - - -

גלעד ארדן: זו ביקורת עצמית, כן?

<דנה נויפלד: יש פה הערת נוסח שהיא הערה נכונה.

<דנה נויפלד: איך שזה כתוב כאן, אפשר לשוב למנותו, זה נראה כאילו הכוונה היא שהוא יעבור הליך נוסף.

<דנה נויפלד: לטעמי זה לא הגיוני.

<דנה נויפלד: אם יש מנכ"ל שהוא טוב והוא עושה עבודה נפלאה, להעביר אותו סתם ועדת איתור, בשביל למנות אותו שוב, זה - - -

<אתי בנדלר: אז אפשר למנותו לתקופת - - -

קארין אלהרר: להאריך את כהונתו.

קארין אלהרר: אוקיי.

<דנה נויפלד: בסדר?

קארין אלהרר: בסדר.

<דנה נויפלד: לתקופת כהונה נוספת.

<דנה נויפלד: 38(א).

<דנה נויפלד: כן, גב' ספורטס.

<לואיז ספורטס: זו הערה משולבת ל-38(א) ו-38(ד).

<לואיז ספורטס: אנחנו מבקשים שייקבע איזה שהוא לוח זמנים להחלטה אם הוא ממשיך או שמא יוצאים להליך.

<לואיז ספורטס: שלא ייווצר מצב שהמנכ"ל מסיים כהונתו, נתקעים תקופה עד שיאותר מנכ"ל חדש, כל הליכי הבחירה ורק אז ייבחר?

<לואיז ספורטס: פשוט לדעת תקופה מסוימת, אנחנו מציעים 120 ימים, אבל כל תקופה ריאלית אחרת בהחלט מקובלת.

<לואיז ספורטס: שלא ייווצר חלל של כהונה.

<דנה נויפלד: לא יכול להיווצר חלל של כהונה במובן הבא שאם תחכי עוד קצת, נקרא את הסעיף של ממלא מקום, לממלא מקום יש תקופה מוגבלת לתקופה שהוא יכול - - - החסר מתמלא ככה.

<אתי בנדלר: לא, אבל מה עם ה-60 ימים בסעיף 38(ד)?

<לואיז ספורטס: יש פה איזה שהוא - - -

<אתי בנדלר: את מדברת על מקרה שרוצים להאריך את תקופת כהונתו?

<לואיז ספורטס: אם מאריכים את כהונתו, יודעים שהוא טוב, פשוט שזה יהיה בתקופה מראש, שזה יהיה גלוי וידוע.

<לואיז ספורטס: ואם מפסיקים את כהונתו, אני מדברת על ארבע שנים, יש תאריך נקוב לסיום כהונה, ברגיל, אני לא מדברת על אירוע שקרה שצריך להדיח אותו, ברגיל יש מועד פקיעת כהונה ולפני המועד הזה להחליט אם ממני מנכ"ל חדש או מאריכים את הכהונה.

<לואיז ספורטס: אין שום סיבה בכלל ל - - -

<גדי בן יצחק: כי אחרת יש תקופת ביניים.

<דנה נויפלד: כרעיון זה נכון, אבל, שוב, בעיניי לקבוע מועדים כאלה בחקיקה, אני לא אוהבת, לטעמי יש חיים ויש נסיבות חיים ולא כל דבר אפשר לפרמל אותו בחוק.

<דנה נויפלד: אני אומרת את זה בתור מי שזו העבודה שלה, לא כל דבר נכון לפרמל אותו וליצור איזה שהוא כלל קשיח.

<דנה נויפלד: יש פה מנגנונים שמאפשרים ומתמרצים להחליף.

<דנה נויפלד: אל"ף, כי יש קאפ לכל מיני דברים, אם זה מצב שבו הוא חדל לכהן ואם יש לו ממלא מקום.

<דנה נויפלד: יש כל מיני מנגנונים שמשלימים את זה.

<גדי בן יצחק: זה נכון, אבל אנחנו באים ממקום שנשרנו כל כך הרבה פעמים.

<גדי בן יצחק: מים קרים נראים לנו רותחים.

<קריאה: - - - ואז אין ברירה ומאריכים את הכהונה.

<דנה נויפלד: ואם יהיה כתוב - - - הרי מי שלא רוצה להאריך ולעשות את זה בזמן, הוא לא יעשה את זה בזמן.

<לואיז ספורטס: זה לא עניין שלא רוצה, זה עניין של תהליך שקורה.

<לואיז ספורטס: זאת אומרת צריך לכנס ועדה, למנות.

<לואיז ספורטס: זה אפילו לא ממקום שלא רוצים, זה פשוט תהליך, לבחור את המועמדים, לכנס את המועצה לבחירה.

<אתי בנדלר: נניח לצורך העניין שייאמר שהמועצה צריכה להחליט על כך 60 יום לפני תום תקופת כהונתו והיא לא החליטה, אז היא לא יכולה למנות אותו בכל זאת, להחליט שהיא רוצה מחשבה שנייה, ישיבה נוספת, 30 ימים לפני, יומיים אחרי, ולמנות אותו?

<אתי בנדלר: אלה הבעיות?

<אתי בנדלר: אני מבינה את הטענה שלך, אבל יש כאן בעיה פרקטית.

<אתי בנדלר: כי אם את תגידי שהיא צריכה לקבל את ההחלטה עד למועד מסוים, מה המשמעות אם היא תרצה בכל זאת להאריך את כהונתו לאחר אותו מועד?

<קריאה: מה גם שהוא יהפוך לברווז צולע בכל פרק הזמן הזה, ואם בסוף מאריכים את הקדנציה שלו אז - - -

<חנה מצקביץ: לגבי סעיף (4) אני רוצה להעיר, 'המועצה קבעה כי תאגיד השידור הציבורי', הרי המועצה היא חלק מתאגיד השידור הציבורי, אז אולי אחרי שהתריעה או - - -

<אתי בנדלר: לגבי סעיף 38(ב)(4).

<חנה מצקביץ: 'כי תאגיד השידור הציבורי', שהרי היא חלק מתאגיד השידור הציבורי, 'לא עמד בחובותיו', אז מה?

<חנה מצקביץ: היא התריעה, או עשתה משהו לאחר שעשתה משהו ש - - -

<דנה נויפלד: היא מקבלת דוח, היא הרי עושה מעקב, יש לה יעדים, יש מטלות וההוצאה בסופו של דבר, היא לא יכולה להוציא את הכסף, הוא המוסמך לחתום ונגיע לסעיף.

<חנה מצקביץ: נכון, אבל השאלה היא אם היא עקבה ופיקחה ועשתה את הדברים.

<חנה מצקביץ: לפחות שייאמר איזה משהו שהיא עשתה.

<קריאה: המועצה אחראית.

<חנה מצקביץ: אבל היא מפקחת.

<דנה נויפלד: יש בסעיף אחר שהיא מפקחת.

<חנה מצקביץ: אוקיי, אז להכניס פה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: עוד הערות?

<רותם אברוצקי: מאוד קצר.

<רותם אברוצקי: קודם כל אני רוצה לברך את השר שהוא גילה פה רגישות.

<רותם אברוצקי: אני מקווה שזה ככה יהיה גם בהמשך.

<רותם אברוצקי: מה שאני מבקש, אנחנו נבקש איזה שהוא חידוד בהמשך, אחרי שאנחנו נקבל עוד ייעוץ משפטי על העניין הזה, שאנחנו רוצים שבכל מקרה אי אפשר יהיה ברוב רגיל להדיח את המנכ"ל ולא בגלל איזה שהוא ויכוח שקשור בעבודה העיתונאית שלו, כל זמן שהוא נשאר עורך ראשי.

<רותם אברוצקי: אלא אם כן תהיה הפרדה בהמשך ומי שיהיה עורך ראשי לעניינים העיתונאיים יהיה מנהל חטיבת החדשות המאוחדת.

<גדי בן יצחק: גברתי, הערה לעניין הזה, כבר פעם שלישית שאני שמעתי היום שחטיבת השידורים תהיה מאוחדת.

קארין אלהרר: חטיבת החדשות.

<גדי בן יצחק: כן, חטיבת החדשות.

קארין אלהרר: לא כל השידורים, החדשות.

<גדי בן יצחק: זאת אומרת בעצם מעלימים את רשת ב' ואת הרדיו.

<גדי בן יצחק: יש לנו הסתייגויות קטנות לעניין הזה, מקצועיות, ועוד לא דנו על זה.

<דנה נויפלד: לא מעלימים אותם.

<דנה נויפלד: מאחדים - - -

<גדי בן יצחק: אמרתי הערה מקצועית קטנה.

<גדי בן יצחק: ברדיו אני מבין.

<קריאה: התוצאה בסוף תהיה העלמה.

קארין אלהרר: ההערה נשמעה.

קארין אלהרר: חבר הכנסת פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': סליחה שבאתי באיחור.

עיסאווי פריג': רציתי לשמוע את ההתייחסות לסעיף (ג).

קארין אלהרר: בוטל.

עיסאווי פריג': תודה, תודה, תודה.

עיסאווי פריג': ואני אומר את דעתי בכל מקום.

קארין אלהרר: וטוב שכך, חבר הכנסת פריג'.

עיסאווי פריג': אני עושה את עבודתי פשוט כמחוקק.

עיסאווי פריג': תאמינו לי.

גלעד ארדן: מחזק את ידיך.

עיסאווי פריג': אם זה מפריע, אני אגיש התפטרות.

קארין אלהרר: לא, מה פתאום.

גלעד ארדן: מי שזה מפריע לו אני אלחם בו.

עיסאווי פריג': אה, אתה רואה?

עיסאווי פריג': עכשיו אני ואתה משדרים באותו גל.

<תמנה עורב: יש לי שאלה.

<תמנה עורב: בסעיף 38(א) אני הבנתי ש'אפשר לשוב ולמנותו', היה שינוי נוסף?

<אתי בנדלר: להאריך את כהונתו במקום לשוב ולמנותו.

קארין אלהרר: בבקשה, עורכת דין ברוק, סעיף 39.

<חגית ברוק: (מקריאה): "39.

<חגית ברוק: השעיה מכהונה.

<חגית ברוק: הוגש נגד המנהל הכללי כתב אישום בעבירה כאמור בסעיף 38(ב)(5), תשעה אותו המועצה מתפקידו עד למתן פסק דין סופי בעניינו".

<דנה נויפלד: זה מדבר בעד עצמו?

קארין אלהרר: מדבר בעד עצמו.

קארין אלהרר: הערות לסעיף 39? טוב.

קארין אלהרר: סעיף 49.

<חגית ברוק: (מקריאה): "40.

<חגית ברוק: מינוי ממלא מקום זמני למנהל הכללי.

<חגית ברוק: התפנתה משרתו של המנהל הכללי וטרם מונה אחר במקומו או החליטה המועצה כי נבצר מהמנהל הכללי באופן זמני למלא את תפקידו, תמנה לו ממלא מקום לתקופה שלא תעלה על שלושה חודשים, ורשאית היא להאריך את תקופת המינוי לתקופה אחת נוספת, שלא תעלה על שלושה חודשים.

<חגית ברוק: הושעה המנהל הכללי מכהונתו לפי הוראות סעיף 39, תמנה לו המועצה ממלא מקום שמתקיימים בו תנאי הכשירות כאמור בסעיף 37(א), למשך תקופת ההשעיה".

<דנה נויפלד: הסעיף הזה הוא סעיף שקובע איזה שהוא הסדר למצב שבו אין מנהל כללי, זה מה שניסיתי להסביר קודם.

<דנה נויפלד: עד אשר ימונה מנהל כזה לפי כל ההליך שהחוק קובע יש אפשרות למנות ממלא מקום לשלושה חודשים והמועצה יכולה להאריך לתקופה נוספת של שלושה חודשים.

<אתי בנדלר: ומה קורה אחר כך?

<דנה נויפלד: מקווים לטוב.

<אתי בנדלר: מקווים לטוב זה טוב, זו תשובה משכנעת.

<אתי בנדלר: אין לי יותר שאלות.

<דנה נויפלד: אני לא מבינה את השאלה.

<אתי בנדלר: האמת היא שהשאלה שלי היא לגבי סעיף קטן (ב).

<אתי בנדלר: אני מציעה, כמו שהצעתי לגבי חברי מועצה, שאם יש נבצרות - - -

<דנה נויפלד: פה זה הושעה.

<אתי בנדלר: כן, עדיין אני חושבת שכדאי לאפשר לעשות אותה פעולה, דהיינו למנות ממלא מקום שמתקיימים בו תנאי הכשירות גם בנבצרות ארוכה.

<דנה נויפלד: זה אומר דרך ועדת האיתור של הדירקטוריון.

<אתי בנדלר: כן.

עיסאווי פריג': מה לגבי התקופה גם?

<אתי בנדלר: אם מדובר על נבצרות ארוכה.

<דנה נויפלד: שוב, אני אגיד מה אמרתי אז והשר הסכים.

<דנה נויפלד: הדבר היחיד שיכול להיות בעייתי בו זה שעושים הליך איתור שלם, מביאים מנכ"ל.

<דנה נויפלד: להבדיל ממי שעושה את זה באופן זמני מנכ"ל עושה את זה פול טיים ג'וב.

<דנה נויפלד: להביא אותו ובדרך כלל הוא לא יכול לדעת מה תקופת הנבצרות.

<דנה נויפלד: לעשות את כל ההליך הזה, להביא אדם במאה אחוז משרה ואז להגיד לו 'בעצם בעצם אתה צריך לעזוב' - - -

<אתי בנדלר: הוא לא בעצם בעצם, בן אדם יודע מראש הוא מציע את מועמדותו לתקופה זמנית.

<אתי בנדלר: אני מציעה, כאפשרות, לא כחובה, שתהיה עוד אלטרנטיבה.

<אתי בנדלר: יש מקרים שמדובר בנבצרות, מה שנקרא נבצרות זמנית, אבל ברור שהנבצרות הזמנית הזאת תארך זמן ממושך, ולכן - - -

קארין אלהרר: אני מבינה, אבל צריך לראות גם את החיים העסקיים.

<אתי בנדלר: החיים העסקיים, אני לא פוסלת את האופציה שכתובה, אני מציעה לאפשר אופציה נוספת.

<אתי בנדלר: זה הכול.

קארין אלהרר: אבל מי יגיע?

קארין אלהרר: מי יגיע כמועמד לדבר כזה?

<תמנה עורב: מי שרוצה להכשיר את עצמו אולי לתקופת הכהונה הבאה, למנכ"ל הבא.

קארין אלהרר: כן, אבל עד שהוא לומד את הארגון אז כבר אומרים לו להתראות.

דוד צור: - - - אומר שהוא מוכן לבוא לשלושה חודשים.

<אתי בנדלר: לא מדובר על שלושה חודשים, אני מדברת על כך שזה יכול להיות גם שנתיים.

קארין אלהרר: לא יודעת, אני לא מתנגדת, אבל זה נראה לי פשוט ב - - -

<אתי בנדלר: אני בסך הכול מציעה לאפשר אופציה נוספת.

<אתי בנדלר: לא במקום מה שיש, כי כפי שאמרו החיים חזקים מהתסריטים שמוכתבים רק לפי הצעת החוק.

קארין אלהרר: הערות?

<דנה נויפלד: להציע עוד אופציות שיהיה אפשר לבחור מהן.

<דנה נויפלד: בסדר, אני חושבת שזה לא הגון כלפי אדם שבא, מנהל ועדת איתור, את כל התהליך הזה ואז - - -

<אתי בנדלר: לעולם לא יכפו עליו לקבל את התפקיד.

<דנה נויפלד: לא, אני יודעת - - -

<אתי בנדלר: אומרים מראש, מי שרוצה להציע את המועמדות או - - -

דוד צור: עדיין זה לא שייך לעקוף את ועדת האיתור גם.

<דנה נויפלד: לא, זה על ידי ועדת איתור.

קארין אלהרר: אבל בנבצרות זמנית אף פעם לא יודעים כמה היא זמנית.

קארין אלהרר: זו הבעיה.

<אתי בנדלר: נכון, אבל שוב, סיפור מהחיים, שידעו לגבי אדם שהוא מאוד מאוד חולה, סופני, ולא היה נעים להפסיק את כהונתו באופן מוחלט.

<אתי בנדלר: יש מקרים כאלה שאני חושבת שראוי לאפשר את ההליך הזה.

<אתי בנדלר: ואז הוא מרגיש נוח שקוראים למחליף שלו ממלא מקום זמני.

קארין אלהרר: טוב.

<לואיז ספורטס: סעיף קטן (א) מדבר על 'נבצר מהמנהל הכללי באופן זמני למלא את תפקידו', שלושה חודשים פלוס שלושה חודשים, בלבד.

<לואיז ספורטס: כשיש מישהו שהושאר לפי הוראות סעיף 39, זאת אומרת שהוגש נגדו כתב אישום, אז שומרים לו את התפקיד לתקופה של יותר משישה חודשים.

<לואיז ספורטס: יש פה משהו מעוות.

<לואיז ספורטס: כי אם זה שישה חודשים היועצת המשפטית אמרה 'אחר כך פשוט נמנה'.

<לואיז ספורטס: פה כשהוגש נגדו כתב אישום, אז לא, אנחנו נשמור לו את התפקיד גם לשלוש וארבע שנים.

<לואיז ספורטס: יש פה מצב מעוות.

<אתי בנדלר: יש מחלוקת בכלל, או הייתה מחלוקת, בואי נגיד ככה, עם משרד המשפטים, אם ראוי בכלל להשעות ממלא תפקיד, נקרא לזה, אני לא רוצה לקרוא לזה דווקא נושא משרה, אם הוגש נגדו כתב אישום משום שעומדת לו חזקת החפות.

<אתי בנדלר: בינתיים היו גם התפתחויות בפסיקה בעניין הזה.

<אתי בנדלר: עדיין לא רוצים לגזור, עדיין צריכים לזכור שרק הוגש נגד הבן אדם כתב אישום, הוא לא הורשע בעבירה ולכן אם הוא יזוכה בסופו של דבר, בפסק דין סופי, זה לא ראוי לומר 'הפסדת את מקום עבודתך'.

<לואיז ספורטס: כן, אבל גם בן דם שחולה שישה חודשים ואחר כך תמנו מישהו אחר, ושמונה חודשים אחרי תחילת המחלה הוא יחזור להיות בסדר והוא איבד בכל - - -

<אתי בנדלר: לא, הוא לא יאבד.

<אתי בנדלר: ממנים לו ממלא מקום.

<לואיז ספורטס: לא, אבל לפי סעיף קטן (א) זה שישה חודשים לכל היותר והיועצת המשפטית אמרה מה קורה אחרי שישה חודשים, לשאלתך.

<אתי בנדלר: לא, סליחה, סעיף קטן (א) מדבר על 'התפנתה משרתו' - - -

<לואיז ספורטס: או החליטה המועצה כי נבצר מהמנהל הכללי באופן זמני למלא את תפקידו.

<אתי בנדלר: תמנה לו ממלא מקום לשישה חודשים.

<אתי בנדלר: נכון.

<לואיז ספורטס: ולאחר השישה חודשים - - -

<אתי בנדלר: אז לכן אני הצעתי ואני חושבת שיש נטייה לקבל את זה, שאם רואים שהנבצרות הזמנית הזאת, במרכאות כפולות, עלולה להימשך זמן ארוך, ניתן יהיה למנות לו ממלא מקום למשך כל תקופת הנבצרות.

<אתי בנדלר: זו בדיוק תשובה לשאלה שלך.

<דנה נויפלד: אני לא כל כך מצליחה להבין.

<דנה נויפלד: ההצעה של היועצת המשפטית היא הצעה שלהציע אופציה לבוא ולמצוא פתרון למצב שבו לא ידוע מה המצב של - - -

<גדי בן יצחק: לא רק, יש לו טיפול של שמונה חודשים, לא שישה חודשים, בסדר?

<גדי בן יצחק: מקרה קיצון, והוא יוצא בריא אחרי שמונה חודשים.

<גדי בן יצחק: תשעה, סליחה, חודשים.

<דנה נויפלד: אני מנסה, אני לא יודעת איך לפתור את כל הבעיות האלה.

קארין אלהרר: בסדר, תחשבו על זה.

קארין אלהרר: הערות נוספות?

קארין אלהרר: אין.

קארין אלהרר: דנה, אתם רוצים - - -

<דנה נויפלד: לא, יש פה תמיד בעיה מה עושים במקרה של ממלא מקום.

<דנה נויפלד: מצד אחד אנחנו לא רוצים - - - כי אם אנחנו אומרים שלושה חודשים וזהו ולא קורה כלום, אז לפעמים החיים הם כאלה, כל מיני דברים קורים, לא מצליחים למצוא, לא מצליחים - - - היו מקרים כאלה בהרבה גופים שאנחנו מכירים.

<דנה נויפלד: אז מצד אחד רוצים לאפשר למנות ממלא מקום, מצד שני לא רוצים שזה יהפוך לעקוף את הדרך של מינוי הקבע על ידי זה שממנים מילוי זמני, ואיך אומרים?

<דנה נויפלד: הזמני הופך לקבוע.

<דנה נויפלד: לכן יש פה ניסיון ללכת שביל אמצע.

<דנה נויפלד: שביל אמצע הוא לא אידיאלי, תמיד אפשר למצוא איזה שהן נסיבות שבהן לא מתקיים לא יודעת מה.

<דנה נויפלד: אם אתם רוצים להסמיך אותנו למצוא פתרון, אני אבוא עם אתי בדין ודברים, ננסה למצוא איזה שהוא נוסח.

<דנה נויפלד: אני כבר אומרת שמושלם זה לא יהיה בגלל שהסיטואציות של החיים לא מושלמות.

<לואיז ספורטס: לא כתוב בסעיף תנאי הכשירות של ממלא המקום הזמני.

<לואיז ספורטס: אם זה שלושה חודשים אפשר נגיד להחליק את זה, אבל אם מדובר על תקופה עד תום תקופת ההשעיה, שזה יכול להיות גם לצורך הדיון שלוש שנים ו-11 חודשים, צריכים בוודאי להתקיים בו תנאי הכשירות של ממלא המקום.

<דנה נויפלד: ננסה למצוא פתרון.

<דנה נויפלד: שוב אני אומרת, זה לא יהיה - - -

קארין אלהרר: כן, עורכת דין ברוק.

<חגית ברוק: (מקריאה): "41.

<חגית ברוק: תפקידי המנהל הכללי.

<חגית ברוק: "תפקידי המנהל הכללי הם: להיות אחראי לניהול השוטף של תאגיד השידור הציבורי בהתאם להחלטות המועצה ולהנחיותיה; להכין הצעת תקציב מאוזן של תאגיד השידור הציבורי, לכל שנת כספים, להביאה לפני המועצה 60 ימים לפחות לפני תום השנה, ולהיות אחראי לביצוע התקציב כאמור לאחר אישורו; להגיש לאישור המועצה, בכל שנה, יחד עם הצעת התקציב כאמור בפסקה (2) תכנית עבודה שנתית שתכלול, בין השאר, את יעדי תאגיד השידור הציבורי לשנה הקרובה, את הפעולות המתוכננות להיעשות בידי תאגיד השידור הציבורי להשגת היעדים האמורים ואת דרכי מימון התכנית; לשמש העורך הראשי של השידורים ולהעביר את לוחות השידורים העונתיים לאישור המועצה; בביצוע תפקידו על פי פסקה זו יפעל המנהל הכללי באופן מקצועי ועצמאי;".

מיקי רוזנטל: מרוב המשימות אין לו זמן לעבוד.

מיקי רוזנטל: מתי הוא יעבוד?

<דנה נויפלד: לא, אני לא מוכנה לקבל הערה לסעיף הזה, בשום פנים ואופן.

עיסאווי פריג': אני לא מצליח להבין את זה.

עיסאווי פריג': קורא משמאל ומימין ומגיע לתוצאה - - -

קארין אלהרר: עיסאווי, תנו לה להקריא בבקשה.

<חגית ברוק: (מקריאה: להגיש למועצה, אחת לשישה חודשים לפחות, דוח ובו בפירוט של פעילות תאגיד השידור הציבורי בתקופה שאליה מתייחס הדוח, והתייחסות למימוש היעדים שהוגדרו בתכנית העבודה השנתית, בתקופה האמורה".

<דנה נויפלד: את רצית, אתי לשאול שאלה על זה, נכון?

גלעד ארדן: זה מה שנקרא הדברים מדברים בעד עצמם, לא צריך לשאול.

גלעד ארדן: השאלה היא איך אתם ממליצים לו לפעול ביתר התפקידים.

מיקי רוזנטל: אני שאלתי, מתי הוא יעבוד?

מיקי רוזנטל: מסכן, כל היום הוא מגיש דוחות.

עיסאווי פריג': דנה, תסבירי את (4).

גלעד ארדן: אמרת שאי אפשר לפרמל כל דבר בחוק קודם, לא?

גלעד ארדן: שכנעת אותנו.

<דנה נויפלד: אני אסביר.

<דנה נויפלד: זה סעיף שנועד לפרט את תפקידי המנהל הכללי, זה גם אמור להתכתב עם סעיפי המועצה.

<דנה נויפלד: זאת אומרת קודם כל התפקיד המרכזי של המנהל הכללי, בפסקה הראשונה, הוא זה שאחראי לניהול השוטף של התאגיד והוא פועל בהתאם להנחיות המועצה ולהחלטות שלה.

<דנה נויפלד: ברורה ההיררכיה?

<דנה נויפלד: המנכ"ל מבצע את מה שמחליטה או מנחה המועצה.

<דנה נויפלד: התפקיד הנוסף שלו זה להכין הצעת תקציב מאוזן לכל שנת כספים ולהיות אחראי לביצוע התקציב.

<דנה נויפלד: להגיש למועצה לאישור כל שנה תכנית עבודה שנתית, שכוללת גם את היעדים וגם את הפעילות שהתאגיד מתכנן לעשות וגם את דרכי המימון, כדי להבטיח שלכל פעולה יש גם כיסוי תקציבי.

<דנה נויפלד: הוא משמש כעורך הראשי של השידורים - - -

<אמיר גילת: בקוסמטיקה של החוק זה צריך להיות הראשון.

<דנה נויפלד: לא, הראשון זה שהוא צריך להיות אחראי לניהול.

<אמיר גילת: תוכן.

<אמיר גילת: תוכן.

קארין אלהרר: יש משהו בהערה הזאת, אני חייבת לומר.

<דנה נויפלד: אז אולי זה השני, כי הראשון זה בכל זאת לנהל.

מיקי רוזנטל: זאת שאלה מאוד גדולה.

מיקי רוזנטל: מה זה לנהל גוף תוכן?

<דנה נויפלד: כבר, לפני שאמיר מעיר, אנחנו נוריד את לוחות השידורים העונתיים, כבר קיבלנו את זה, אז כדי לשמור על קוהרנטיות, בטרם הערת את הערתך.

<דנה נויפלד: אמיר הסב את תשומת לבנו שזה לא נכון - - -

קארין אלהרר: העונתיים.

<תמנה עורב: יורד?

<דנה נויפלד: המילה 'עונתיים'.

<דנה נויפלד: כי אמיר העיר בפעם הקודמת, אז שתהיה קוהרנטיות בתוך החוק.

מיקי רוזנטל: דנה, אפשר שאלה?

<דנה נויפלד: רק אני אסיים.

<דנה נויפלד: ולהגיש למועצה אחת לשישה חודשים דוח על הפירוט.

<דנה נויפלד: נשאלתי פה, זה עולה בקנה אחד עם מה שחנה העירה, על פעילות התאגיד.

<דנה נויפלד: זה היה נראה לי ברור שהכוונה פה גם לעניין חובות התוכן, אם את רוצה אפשר לפרט פה גם את זה.

<דנה נויפלד: זה מה שחנה העירה לפני שתי דקות.

<דנה נויפלד: עכשיו נדבר על פסקה (4) שזה - - -

<אתי בנדלר: קודם תסבירי את עצמך בפסקה (5) כי זו הייתה שיחה בינך ובין חנה.

<דנה נויפלד: לא, היא אמרה אותה, אני חושבת, לכולם, אבל חנה אמרה שנכון שהעילה להעברת המנכ"ל מכהונתו היא אי עמידה על קיום חובות להוצאות התוכן לפי סעיף 68,שעוד יגיע, והיא אמרה שאולי כדאי להוסיף שהמועצה צריכה לעשות איזה שהוא מעקב.

<דנה נויפלד: אז כבר פה יש אפשרות למעקב כי המנכ"ל, יש חובה עליו להגיש למועצה דוח חצי שנתי.

<דנה נויפלד: זאת אומרת זו כבר פעולה שמאפשרת מעקב של המועצה עוד בטרם השנה הסתיימה.

<אתי בנדלר: זו הייתה פשוט תשובה, זה לא תיקון.

<אתי בנדלר: סליחה.

<דנה נויפלד: לא, אני אומרת שיש מענה להערה שהיא העירה.

<דנה נויפלד: אני חושבת שזה יכול לתת מענה למה שחנה הציפה מקודם.

<דנה נויפלד: סעיף (4).

<דנה נויפלד: למה מצוין פה באופן מפורש המנהל הכללי - - -

<גדי בן יצחק: למה זה במקום (4) ולא (2)?

<אתי בנדלר: כרגע זה (4) ויעבור להיות מספר (2).

מיקי רוזנטל: זה אמור להיות (1), למה (2)?

<אתי בנדלר: כי קודם כל הוא אחראי באופן כללי בגדול לניהול.

<אתי בנדלר: זה התפקיד הראשי.

מיקי רוזנטל: אין חיה כזאת.

מיקי רוזנטל: תיכף נדבר על זה.

מיקי רוזנטל: אני לא מכיר חיה כזאת.

גלעד ארדן: איזה חיה?

קארין אלהרר: מיקי, תן לה רגע להסביר.

מיקי רוזנטל: לא, תסיימי, אני חלילה לא רוצה להפריע לך.

מיקי רוזנטל: זה לא היה בציניות.

מיקי רוזנטל: אני התכוונתי שבאמת תסיימי ואז אני אעיר את הערותיי.

<דנה נויפלד: הסיפה הזאת מציינת, זה נכון שבעיניי היא אומרת את המובן מאליו ומדגישה את מה שלא נדרש לומר, בביצוע תפקידו, בגלל התפקיד הרגיש של המנכ"ל כעורך ראשי.

קארין אלהרר: ויתר התפקידים לא רגישים?

קארין אלהרר: באמת אני שואלת.

<דנה נויפלד: שוב, אני אנסה לשכנע את הוועדה.

<דנה נויפלד: אם הוועדה תתעקש להוריד את זה, בסדר.

<דנה נויפלד: אני רק אנסה להסביר למה זה נכנס, אם הוועדה תחשוב שזה מיותר אז בסדר.

קארין אלהרר: אני כבר אומרת, או שישימו את זה ברישא של סעיף 41, שבכל התפקידים שלו הוא צריך לפעול באופן מקצועי ועצמאי, שזה נראה לי המתבקש, אבל אם רוצים לומר זאת, אז שיהיה ברישא וחל לגבי כל התפקידים.

קארין אלהרר: אין תפקיד שהוא טוב יותר מאחר.

<דנה נויפלד: מקובל.

<אתי בנדלר: אני לא הייתי אומרת את זה, הייתי מצפה שכל ממלאי התפקידים בתאגיד השידור - - -

מיקי רוזנטל: ימלאו את תפקידם ב - - -

קארין אלהרר: אני מסכימה.

קארין אלהרר: גברתי היועצת המשפטית, אמרתי בראשית הדברים שלי שאני חושבת שזה דבר שהוא מיותר לומר אותו, אבל אם יש התעקשות לומר את הדבר המובן מאליו, זה צריך לבוא בראשית הסעיף.

<דנה נויפלד: אפשר, אין בעיה.

מיקי רוזנטל: אני רוצה לשאול שאלה.

מיקי רוזנטל: אני לא מבין, אם הגדרת סעיף 37, הוא יכול להיות מנכ"ל, או איש עם ניסיון עסקי רב שנים בתפקיד משמעותי או איש תוכן, איך הוא יכול למלא את כל התפקידים שמטיל עליו החוק?

מיקי רוזנטל: אני לא מכיר אדם שהוא גם יודע - - - אלא אם כן, לא בצחוק אמרתי שאני לא מכיר חיה כזו.

מיקי רוזנטל: אנחנו צריכים להחליט מי אנחנו רוצים שינהל את זה, איש עסקים שידאג שהתקציב יהיה מאוזן, שהעובדים לא ירוויחו יותר מדי, שיעמדו ביעדי ה - - - ואת כל המשימות הכלכליות הסבוכות מאוד שמטילים עליו מחד, והוא יכול להיות גם איש תוכן ומבין בתוכן.

מיקי רוזנטל: זה לא יכול להיות או או.

קארין אלהרר: מיקי, מהיכרותך, אין אנשים כאלה?

קארין אלהרר: באמת אני שואלת.

מיקי רוזנטל: התשובה היא לא.

מיקי רוזנטל: אני לא מכיר אחד כזה.

מיקי רוזנטל: את מכירה אחד כזה?

מיקי רוזנטל: אני לא אומר את זה בצחוק.

קארין אלהרר: זה שיש מעט זה לא אומר שאין.

מיקי רוזנטל: לא אמרתי מעט, אמרתי אין ולא בכדי.

מיקי רוזנטל: לא בכדי בראש ערוץ 2 או ערוץ 10 בדרך כלל עומדים אנשי עסקים או אנשי תוכן.

מיקי רוזנטל: אני לא מכיר שילוב, זה שילוב באמת נדיר.

מיקי רוזנטל: בראש חברת החדשות עומד ראש איש תוכן ולצורך העניין בערוץ - - -

גלעד ארדן: אבי וייס הוא איש תוכן?

מיקי רוזנטל: הוא עיתונאי, הוא איש תוכן מובהק.

גלעד ארדן: מה הוא היה קודם?

מיקי רוזנטל: הוא היה עורך המהדורה, לפני כן הוא בא מרקע של פרסום לערוץ 2.

מיקי רוזנטל: הוא היה בחדשות המקומיות קודם והוא היה מפיק בערוץ 2, עכשיו נזכרתי - - -

גלעד ארדן: וכשהוא נהיה עורך ראשי של המהדורה, לפני כן מה הוא היה?

מיקי רוזנטל: הוא היה עורך בחדשות המקומיות.

מיקי רוזנטל: יש לו הרבה מאוד רקע עיתונאי.

מיקי רוזנטל: וכו' וכו'.

מיקי רוזנטל: אבל בערוץ 2 לפחות יש את ההפרדה ולכן אני אומר לכם, לא סתם הערתי את ההערה הקודמת.

מיקי רוזנטל: כאן אני באמת מתקשה ל - - - צריכה להיות החלטה, או - - -

<ברוך אסקרוב: בשביל זה יש ועדת איתור.

מיקי רוזנטל: אני חושב שוועדת האיתור תתקשה למצוא אדם.

מיקי רוזנטל: אני לא צוחק.

מיקי רוזנטל: קשה למצוא אנשים שיש להם את הכישורים המשולבים, שיש להם גם ניסיון עסקי בתאגיד משמעותי הרבה שנים, של ניהול, וגם איש תוכן רב שנים.

קארין אלהרר: אין דרישה לאיש תוכן.

מיקי רוזנטל: לא, זה או או.

מיקי רוזנטל: סעיף 37 בחוק קובע ככה, שהמנכ"ל יהיה אחד מאלה, או תפקיד בכיר בתחום הניהול העסקי של תאגיד בעל היקף עסקים משמעותי, או תפקיד ניהולי בכיר בתחום התקשורת.

מיקי רוזנטל: אנחנו באים ואומרים שהאיש הזה שיבוא מאחד מהתחומים האלה, הוא חייב גם לנהל עסקים וגם מנהל תוכן.

<אתי בנדלר: היה ויכוח בוועדה, חבר הכנסת רוזנטל, לגבי סעיף 37, אם צריך להיות איזה שהוא רקע עיתונאי, כי תפקיד ניהולי בגוף משמעותי - - -

מיקי רוזנטל: לאו דווקא עיתונאי, אבל של תוכן כן.

<אתי בנדלר: לא, להיפך, מדובר אך ורק בתפקיד ניהולי בכיר בגוף משמעותי, הוסף כאן, בתחום התקשורת, וסוכם שזה יכול להיות גם סמנכ"ל כספים או איש כוח אדם וכו'.

<אתי בנדלר: לא מדובר כאן בכלל על תחום תוכן.

<אתי בנדלר: אחת ההצעות שהוצעו זה שצריך להיות לו רקע עיתונאי, או שהוא עסק בתוכן באמת, אבל זה לא - - -

מיקי רוזנטל: אז אנחנו מדברים פה על איש עסקי.

קארין אלהרר: אנחנו מדברים על איש אשכולות, זה בטוח.

מיקי רוזנטל: ברור.

מיקי רוזנטל: אני באמת חושש שיהיה קושי לאתר אנשים שיש הם גם יכולות ניהוליות מהסוג הנדרש פה וגם יכולות תוכן מהסוג הנדרש פה.

גלעד ארדן: זה יכול להיות או או.

<תמנה עורב: שלא לדבר על זה שאין נשים כמעט בתפקידים האלה.

<ברוך אסקרוב: מיקי, זה תפקיד אחד ויחיד, כזה אתה צריך אחד, אין לך 14 כאלה.

מיקי רוזנטל: תביא מועמד עכשיו.

<ברוך אסקרוב: יודקובסקי היה - - - לא, יש אנשים, לא מחפשים אותם.

קארין אלהרר: חבר הכנסת פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': חברים, אנחנו בסעיף הזה ממש - - - זה סעיף הבלתי יאומן והבלתי אפשרי.

עיסאווי פריג': אני אמשיך באותו קו, חברי, חבר הכנסת רוזנטל, אמר אין חיה כזאת וגם לא תהיה חיה כזאת.

עיסאווי פריג': לא נעשה צחוק מעצמנו.

מיקי רוזנטל: לא, אולי היא נדירה, אבל באמת - - -

עיסאווי פריג': סלח לי, חברים, אם יש חברת חדשות עצמאית צריך שיהיה עורך ראשי לחברה הזו.

עיסאווי פריג': אתה לא יכול לשבת - - -

קארין אלהרר: אבל אין חברת חדשות.

עיסאווי פריג': יש חברת חדשות.

קארין אלהרר: אבל לא בחוק - - -

עיסאווי פריג': חטיבה.

עיסאווי פריג': מה שאני בא ואומר, מנכ"ל יישב ביום, יעבוד על תכנית עסקית, אני רוצה איש עסקים מצוין, יחשוב על תכנית עסקית של דרמה מסוימת, של מהלך עסקי כלשהו ובערב יישב ויכתוב - - -

גלעד ארדן: איך הוא יודע לחשוב על דרמה?

גלעד ארדן: הוא איש ניהול.

עיסאווי פריג': בסדר, הוא צריך גם לבחור את חברת ההפקות, לשבת ולמיין ולהחליט.

קארין אלהרר: בסדר, אבל יש לו - - -

גלעד ארדן: אז הוא גם ימנה מנהל חטיבת חדשות.

עיסאווי פריג': יפה, אז שיהיה עורך ראשי, למנות עורך ראשי.

עיסאווי פריג': המנכ"ל, אין לי בעיה שימנה עורך ראשי.

מיקי רוזנטל: אני לא מבין למה אתם מתנגדים לזה.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': אין שום דבר כזה.

מיקי רוזנטל: לרעיון הבסיסי ש - - -

קארין אלהרר: תראה, בעיניי יש הבדל בין - - -

עיסאווי פריג': אני עוד לא סיימתי.

קארין אלהרר: יש הבדל בין לא קיים לבין קיימים מספר מצומצם של אנשים.

קארין אלהרר: זה ההבדל.

קארין אלהרר: אם אתה אומר 'אין כזאת חיה בשום מקום בעולם וצריך להמציא אותו', זה היה - - - אבל אני שומעת גם מהדברים שלך שיש.

קארין אלהרר: יהיה יותר קשה לאתר אותם אבל הם קיימים.

<תמנה עורב: מה עם נשים?

עיסאווי פריג': חברים, ברגע שאני קורא את הסעיפים מ-(1) עד (5) והמטלות הקשות שצריך להכין דוחות ניתוח, לעבוד מול המועצה, של המנכ"ל המיועד ולאורך כל החוק ראינו כמה חשוב לנו שיהיה מנהל עסק מצוין ובתנאים ובתנאי הסף ציינו את זה, ועל זה להטיל עליו להיות עורך ראשי?

עיסאווי פריג': באמת, זה לא מתלבש.

עיסאווי פריג': בוא נהיה רציניים בחוק.

<אתי בנדלר: השאלה שבעצם מוצבת כאן, האם תפקיד העורך הראשי צריך להיות נתון למנכ"ל או למנהל חטיבת החדשות?

עיסאווי פריג': מנהל חטיבת החדשות.

מיקי רוזנטל: לא, זה יותר מורכב.

עיסאווי פריג': זו לא השאלה ששאלתי.

<אתי בנדלר: זה מה ששאלת אותי.

מיקי רוזנטל: הטענה שלי היא עוד יותר מורכבת.

מיקי רוזנטל: התוכן מורכב גם מחדשות וגם מתוכן - - -

עיסאווי פריג': אתם מצחיקים.

עיסאווי פריג': אתה רוצה לעשות את אותה טעות כאן?

גלעד ארדן: אני בזה לא מוותר.

מיקי רוזנטל: אין אדם וגם לא צריך להבין בכל תחום, אין דבר כזה, אבל צריך לראות מה ליבת העיסוק שלו.

מיקי רוזנטל: אם ליבת העיסוק שלו היא עסקי, אז צריך לתת עצמאות מסוימת כדי להגן על תוכן החדשות, למרות שיש תוכן נוסף לתאגיד.

מיקי רוזנטל: יש תוכן של דרמה ויש תוכן של דוקומנטרי וכו' וכו', אבל תחת הדבר הזה המנכ"ל ימנה לעצמו מנהל תכניות ובהתייעצות איתו הוא יבחר את הדרמות ואת זה וכו' וכו', עד כאן אני יחסית רגוע.

מיקי רוזנטל: אני חושב שבחוק כן נדרשת הבחנה מסוימת להגן על חטיבת החדשות מפני זה שהיכולת של האדם הזה להיות גם מנהל התוכן העיקרי - - -

קארין אלהרר: הנקודה ברורה.

עיסאווי פריג': צריך לתת גם הגנה לעורך.

קארין אלהרר: אדוני השר, נשאלו שאלות, אני מבקשת את השר להגיב או לדבר.

גלעד ארדן: אני חושב שאל"ף אנחנו מוכנים, אני מוכן, לשקול, העלתה את זה היועצת המשפטית, את הניסיון הנדרש ממנכ"ל התאגיד.

גלעד ארדן: מצד אחד כרגע כתוב שדרישת הסף היא ניסיון של חמש שנים, כמובן שהשאיפה היא לקבל אדם עם ניסיון אפילו רב יותר, גם כישורים וגם ניסיון.

גלעד ארדן: מצד שני הדילמה תמיד היא הצמצום של כמות המועמדים הפוטנציאליים, שוב, מתוך הסתכלות גם, ואני בטוח שכל מי שנמצא כאן ומכיר את שוק התקשורת טוב ממני, מבין על מה אני מדבר, השוק הזה הוא קטן בישראל, הוא מצומצם, אין בו הרבה אנשים שעשו תפקידים בכירים בגופים משמעותיים ואם יש כאלה, צר לי לומר, הם לא ששים לעזוב היום את הגוף שהם נמצאים בו ולבוא פנימה אל השידור הציבורי.

<קריאה: מעניין למה.

מיקי רוזנטל: דווקא יש להם אתגר, זה לא כולם.

מיקי רוזנטל: יש כאלה, אני שמעתי, שזה אפילו - - -

גלעד ארדן: עזוב שמעתי, אני יכול להגיד לך מהרבה שיחות שאני - - -

מיקי רוזנטל: שאתה מנהל.

מיקי רוזנטל: אני שומע את השיחות שאתה מנהל, בסדר.

גלעד ארדן: אז אני מודיע לך שאין - - -

מיקי רוזנטל: עד עכשיו אתה לא סותר את מה שאני אומר.

גלעד ארדן: אז אני לא פוסל.

גלעד ארדן: היתרון שאנחנו לא מצביעים היום זה שאני יכול לחזור אליכם ולהגיש לוועדה הצעה אחרת בעניין הזה.

גלעד ארדן: אני כן נוטה להגדיל אולי את שנות הניסיון הנדרש, למרות שחוק החברות הממשלתיות, אני מזכיר עוד פעם, וזה קצת מקומם אותי כי יש נושאים שמראית העין שאתה הערת עליהם, אני מוכן לקבל אותם, לכן אמרתי נוריד מהממשלה את ה - - - יש דברים שהמוצר עצמו, אני לא חושב שהוא יותר חשוב ממוצרים אחרים - - -

מיקי רוזנטל: חלילה וחס - - -

גלעד ארדן: כי כשאנשים צריכים לשתות מים או לקבל חשמל, עדיין חוק החברות הממשלתיות אומר שתנאי הסף הוא נגיד חמש שנים.

גלעד ארדן: ברור שהשאיפה - - -

מיקי רוזנטל: אדוני השר, יש לי רק טענה אחת שאתה יודע אותה, שיש ניגוד מובנה בחלק מהתפקידים של התאגיד הזה, שנועד - - -

גלעד ארדן: לא, אתה טועה, כי אתה לא לוקח בחשבון שבשונה מחברות ממשלתיות אחרות, ששם אולי אורי יוגב היה מוישה גרוס ועשה נבחרת שבסדר, כן ברור, לא ברור, אני לא אכנס עכשיו - - -

מיקי רוזנטל: נעזוב את זה עכשיו.

גלעד ארדן: לא אכנס לעניין הזה, את החוק הוא עוד לא הצליח לשנות ואני עוד לא ראיתי הצעת חוק מטעם משרד האוצר שקובעת מה הם תנאי הסף להיות דירקטור במדינת ישראל.

גלעד ארדן: היום יש חוק שמראה שתנאי הסף הם ככה וככה ואתה יכול לקבל דירקטוריון ויש ועדה לבדיקת מינויים והיא אומרת לך שצריך שיהיו שם נשים וצריך שיהיה ייצוג למגזר המיעוטים והיא מייעצת לך, אבל בגדול, ברמת חקיקה, אין קביעה מאיזה מקצועות יבואו האנשים.

גלעד ארדן: פה פעם ראשונה, לדעתי, החוק ניסה לקבוע על בסיס ועדה שיהיה תמהיל של מקצועות, שסך הידע בדירקטוריון הזה יהיה הידע המצטבר, המצרפי, שיאפשר באמת לנהל את זה כשמסביב לשולחן יושבים האנשים שיש להם את כל הידע.

גלעד ארדן: בעצם המודל אומר, האנשים האלה עכשיו, שאנחנו הרחקנו אותם ממינוי ישיר של השר, אלא דרך ועדת איתור, קבענו להם כישורים שאין כדוגמתם בחברות אחרות, עכשיו אנחנו צריכים לסמוך עליהם, כי זה גם השם שלהם והשנים שהם יעבדו אל מול המנכ"ל הזה, שהם יביאו את האדם הטוב ביותר שיגיש מועמדות.

גלעד ארדן: תשמע, מי שלא מגיש, לא מגיש, אני לא יכול לכפות על מישהו למנכל את הגוף הזה, אבל שמבין אלה שמגישים מועמדות הם יבחרו את המועמד הטוב ביותר.

גלעד ארדן: מה שאתה בעצם אומר זה מודל אחר לחלוטין של ניהול.

גלעד ארדן: זה אומר שבכל חברה, אם יש מנכ"ל, של מקורות או טבע, שהוא לא בא מתחום התרופות, האיש המרכזי בתחום המקצועי של התרופות או של המים או זה, הוא צריך לקבל איזה שהוא מנגנון הגנה ובחירה אחר לגמרי מהמנכ"ל.

גלעד ארדן: לא, זה לא עובד ככה בניהול, אחר כך זה יאשים את זה בכשלים וזה יאשים את זה בכשלים.

גלעד ארדן: עם כל הכבוד המנכ"ל נושא באחריות לכל מה שקורה בגוף הזה, לתוכן, לכספים, לכול, והוא צריך להיות מודח אם כל אחד מהתחומים המרכזיים של הגוף הזה איננו מתפקד.

גלעד ארדן: זה המודל שאני חושב שהוא הנכון.

גלעד ארדן: אני מוכן לשקול, אחרי שאמרתי את כל זה, עוד פעם, לא להיום, כי זה מצריך איזה שהוא סיעור מוחות בתוכנו, אם יש איזה שהיא אפשרות, בסדר - - -

מיקי רוזנטל: אני מוכן להביא הצעה שתשקלו אותה.

מיקי רוזנטל: הכי טוב.

גלעד ארדן: כי מה שאתם מציעים פה זה בעצם להכניס בחוק גוף נוסף נפרד, שונה, שזה אומר שתהיה חברת חדשות אחרת, עם הליך בחירה נפרד, עם עיגון אחר, וזה מצריך בכלל חוק אחר או להוסיף פה - - -

מיקי רוזנטל: לא, לא, זה לא מצריך.

עיסאווי פריג': אולי תוסיף שהמנכ"ל ימנה עורך ראשי לחטיבת החדשות.

עיסאווי פריג': עם סמכות.

עיסאווי פריג': מה העניין?

גלעד ארדן: מה זאת אומרת?

גלעד ארדן: ואם העורך הראשי הזה בסוף מתברר כגרוע ביותר?

עיסאווי פריג': אז נפטר אותו, החוק יאפשר לי, אבל שתהיה עבודה - - -

גלעד ארדן: אז הוא יכול רק לפטר אותו אבל הוא לא יכול להחליט - - -

עיסאווי פריג': הוא כפוף למנכ"ל, מה העניין?

גלעד ארדן: אבל מה הבעיה?

גלעד ארדן: אני לא ממונה על המנכ"ל הזה, אני לא יכול להתערב לו בעבודה היומיומית.

גלעד ארדן: ממה החשש?

קארין אלהרר: עיסאווי, העלית את ההצעה.

קארין אלהרר: מיקי, יש לך הצעה, תביא אותה.

מיקי רוזנטל: אני אנסח משהו ואני אנסה להעביר לכם.

מיקי רוזנטל: השר, ההערות הן לגמרי ענייניות.

קארין אלהרר: כמובן, הכול - - - פרופ' פולק, בבקשה.

<אלי פולק: הייתי רוצה להתייחס לדיון שהיה כאן בשני היבטים, אבל גם בצורה של דוגמה.

<אלי פולק: כשמנכ"ל רשות השידור הוא עורך ראשי בעצם העבודה הרגילה שלו היא לא בעריכה, יש לו מנהל רדיו, יש לו מנהל טלוויזיה, יש לו מנהלים למיניהם שהם העורכים של המדיה שהם אחראים לגביה, או המחלקה שהם אחראים לגביה.

<אלי פולק: אבל ישנם מקרים, והם מקרים שהם לא מעשים של חמש פעמים ביום, שבהם יש צורך באמת יהיה שם אדם אחראי שמקבל את ההחלטה.

<אלי פולק: משל למה הדבר דומה?

<אלי פולק: נניח לרגע שבא כתב עם ידיעה על כך שנשיא בית המשפט העליון עבר עבירה פלילית ומישהו צריך לקבל הכרעה האם המידע שיש לאותו כתב הוא מידע נכון או לא נכון, ראוי לשידור או לא ראוי לשידור.

<אלי פולק: החלטה מסוג זה לא יכולה להינתן על ידי אדם שהוא משני, היא חייבת להינתן על ידי מי שעומד בראש הפירמידה.

<אלי פולק: ראש הפירמידה במקרה כזה הוא העורך הראשי שהוא חייב להיות המנכ"ל שיש לו את האחריות, משום שאם חס ושלום הידיעה הזאת תפורסם ומתברר שהיא לא נכונה, הרי שכל המערכת כולה תלך ותינזק בצורה מאוד רצינית מהמקרה הזה ולכן האחריות חייבת להיות מוטלת אצל הבן אדם.

<גדי בן יצחק: זה ממש לב המקצוע, גברתי.

<גדי בן יצחק: סליחה שאני מתפרץ.

<גדי בן יצחק: הדוגמה שנתן פרופ' פולק, ויש לי הרבה מאוד כבוד אליו, היא הפוכה לאמת העיתונאית היומיומית, רואים שהוא לא עיתונאי פועל.

<גדי בן יצחק: הכתב הוא האיש שיודע אם הידיעה היא נכונה או לא, אני חייב להאמין לו, אני יכול לשאול אותו מאיפה ומה המקור שלו, אם אני המנכ"ל, אבל ההחלטה שלו והחובה שלו זה לפרסם את זה ואם אני עיתונאי אני אגיד לו 'לך עם זה'.

<גדי בן יצחק: כל שיקול אחר הוא שיקול זר.

מיקי רוזנטל: יותר מזה אני אגיד לך, פרופ' פולק.

מיקי רוזנטל: העיסוק היומיומי, באמת יש אלף החלטות עיתונאיות שמנהל הרדיו או מנהל הטלוויזיה או מנהל התאגיד יקבל אותן, אבל יש כמה החלטות מהותיות ביום שצריכות לעלות לפה ואם המנכ"ל עסוק בכל כך הרבה דברים ספק אם יש לו את תשומת הלב ואת היכולת לטפל בכל הסוגיות.

מיקי רוזנטל: לא כל יום יש ידיעה מהסוג שתיארת, לגבי נשיא בית המשפט, אבל יש כמה סוגיות ביום ואני אומר לך שלאור התפקידים המתוארים פה אני מסופק אם הוא בכלל מסוגל למלא בפועל את תפקיד העורך הראשי ביום יום.

<אלי פולק: אז סליחה, תרשו לי להתייחס להערות.

<אלי פולק: אין ספק שצריך להאמין לכתב ושצריך לתת אמון בכתב, אבל כמו בכל נושא שהוא, כאשר כתב מביא ידיעה יש תמיד מקום שמישהו ישזוף את מה שהוא עושה, יבדוק את מה שהוא עושה, יוודא שאכן - - -

<רותם אברוצקי: יש פרקטיקה עיתונאית שאתה מתעלם ממנה.

<אלי פולק: אני לא מתעלם ממנה.

קארין אלהרר: רותם, זה לא יפה, הוא באמצע הדברים שלו.

<תמנה עורב: אבל גם אתם דיברתם.

<אלי פולק: אני ממש לא מתעלם ממנה.

<אלי פולק: בכל אופן אני חושב שאמרתי את הדברים, לא צריך לחזור עליהם, אבל אני כן רוצה לבוא ולומר עוד הערה שנדמה לי שגם השר אמר אותה.

<אלי פולק: באיזה שהוא מקום אחת הבעיות של הרשות היו תמיד של ביזור סמכויות, זה היה בקטע שבין היושב הראש לבין המנכ"ל, אם עכשיו יבואו ויעשו אחראי תוכן ואחראי ניהול יהיו פה מחלוקות מפה עד הודעה חדשה.

<אלי פולק: חייב להיות מישהו שעומד בראש הפירמידה.

<אלי פולק: ישנו יושב ראש המועצה, ישנו המנכ"ל, יש פירמידה ברורה של סמכויות.

<אלי פולק: דבר אחרון שאני מבקש לומר אותו.

<אלי פולק: נדמה לי שהתפקיד החשוב ביותר של המנכ"ל, וחבר הכנסת רוזנטל, אתה יודע שאני מכבד את מה שאתה אומר, אבל עדיין נדמה לי שהתפקיד החשוב שלו זה הקטע של עריכה, שהוא עורך ראשי, כי זה הדבר הכי חשוב ברשות.

<אלי פולק: לכן הייתי רוצה לראות את סעיף (4) נהפך להיות סעיף (1).

מיקי רוזנטל: יותר מזה, אני רוצה שבסעיף 37 הוא יהיה איש תוכן לפני שהוא איש עסקים.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת ראש, רק שאלה פשוטה, איך, על פי מה שפרופ' פולק מציין, שעורך ראשי וצריך מישהו בראש הפירמידה, אבל בתנאי הסף שעברנו בסעיף 37, איזה מבחן כתוב בתנאי הסף שמראה לי שאכן יש מבחני סף לעורך ראשי?

<אלי פולק: חבר כנסת פריג', כשדיברנו על סעיף 37 העליתי בדיוק את הנקודה הזו.

עיסאווי פריג': כן, איך?

עיסאווי פריג': זה מתנגש עם זה.

עיסאווי פריג': אתה רוצה עורך ראשי?

עיסאווי פריג': אבל בתנאי הסף של 37 אין שום אזכור לזה.

<אתי בנדלר: דיברנו על זה רבות ב - - -

מיקי רוזנטל: המתח הזה בין רצון שיהיה איש עסקים לבין זה, לטעמי לפחות הוא חייב להיות איש תוכן.

קארין אלהרר: אוקיי, רותם, בבקשה.

קארין אלהרר: רק אני מבקשת, אל תחזרו על טענות שנאמרו, חבל.

<רותם אברוצקי: זה לא בכדי, בסופו של דבר.

מיקי רוזנטל: חייב.

עיסאווי פריג': כן, אבל צריך לחשוב עליהם, אתי.

קארין אלהרר: עיסאווי, מה עושים פה?

קארין אלהרר: רק חושבים, כל היום חושבים.

<רותם אברוצקי: אני רוצה לומר משהו שחשוב שזה יובן.

<רותם אברוצקי: סמכות זה לא רק מה שהחוק מעניק, יש סמכות עיתונאית.

<רותם אברוצקי: זה מושג שהוא קיים אצלנו.

<רותם אברוצקי: כשיש בראש הפירמידה עיתונאי רציני, מוערך ועם הרבה ניסיון, כמו, אני אתן דוגמאות מהעבר כי תבינו, זה חשוב, כשיש מעליך אדם ברוך או דב יודקובסקי, יש לך מנהיג ואתה מקבל את מה שהוא אומר ואתה יכול לקבל את זה כי הוא עיתונאי וההערות שלו ענייניות ומקצועיות.

<רותם אברוצקי: זה דורש כאן הרבה מאוד פרקטיקה.

<רותם אברוצקי: ברגע שמישהו נכנס מבחוץ לתוך התהליך הזה, הוא יכול רק לזהם אותו, או במקרה של איזה נס, להתחבר.

קארין אלהרר: רותם, אתה קצת מטיל דופי בכל מי שהוא לא עיתונאי.

<רותם אברוצקי: אין לי כוונה, אבל תפנימו את זה.

<רותם אברוצקי: לא ימנו בתור עורך החדשות של בי.

<רותם אברוצקי: בי.

<רותם אברוצקי: סי, בין שזה החדשות בתוך הערוץ הבריטי או הערוץ העולמי, לא ישימו מעל העורך הראשי מישהו שהוא לא מהפרקטיקה הזאת של המקצוע.

<רותם אברוצקי: תבינו, יש כאן המון המון סוגיות שרק - - -

<גדי בן יצחק: הדוגמה היא אולי לא צנועה, אבל לא ניקח לא רופא לנהל בית חולים.

<רותם אברוצקי: זה מאוד מאוד חשוב.

<רותם אברוצקי: הדברים בתחום התקשורת צריכים להתקבל לפעמים - - -

קארין אלהרר: רגע, אמרו לי מנכ"ל הדסה, היה בתחום הביטוח.

מיקי רוזנטל: תראו מה קרה.

קארין אלהרר: לא זה, זה לפניו.

קארין אלהרר: שהיה דווקא מאוד מאוד מוצלח, חבר הכנסת רוזנטל.

<רותם אברוצקי: ההחלטות בתחום העיסוק הזה לפעמים צריכות להתקבל - - -

קארין אלהרר: חברים, אני מאוד רוצה לשמוע את רותם ואתם מפריעים לי.

<רותם אברוצקי: ההחלטות לפעמים צריכות להתקבל במהירות, מהירות מטורפת.

<רותם אברוצקי: אנחנו גם נמצאים בתחרות, לא תמיד בצורה איטית, ואלה החלטות שיש להן השפעות אדירות.

<רותם אברוצקי: לעיתונאי יש את האומץ, את שיקול הדעת - - -

מיקי רוזנטל: אל תגיד עיתונאי, איש תוכן.

מיקי רוזנטל: זה יותר רחב מעיתונאי.

<רותם אברוצקי: איש תוכן, זה לא חייב להיות - - - זה נכון.

<רותם אברוצקי: לכן יש כאן איזה שהוא - - -

<גדי בן יצחק: זה לא בושה להגיד עיתונאי, זה לא מוריד - - -

מיקי רוזנטל: לא חייב להיות עיתונאי.

<רותם אברוצקי: אנחנו כל הזמן סביב המתח בין איפשהו למצוא כאן איזה שהיא נקודת איזון בין רצון שיש בחוק, ואני מעריך אותו מאוד, למצוא מנכ"ל שמבין ניהול.

<רותם אברוצקי: אני אומר לכם, גם במקרה ההפוך, שהיה לנו עיתונאי מעולה בראש הארגון, הוא לא היה המנכ"ל הכי טוב כשהיה מדובר בניהול.

<רותם אברוצקי: זאת בעיה אמיתית וצריך למצוא את האיזון.

<רותם אברוצקי: השר הזכיר, או אמר שהוא מוכן לבחון את הנושא הזה מחדש.

<רותם אברוצקי: מה שאני חושב זה שאנחנו כולנו זקוקים לאיזה שהיא רביזיה בעניין הזה, כולנו לא סגורים במאה אחוז עם איזה שהיא דעה.

קארין אלהרר: אני רוצה לשאול שאלת הבהרה.

קארין אלהרר: בעצם כרגע זה או או, אתם טוענים שהוא צריך להיות גם וגם?

מיקי רוזנטל: הוא חייב לכל הפחות להיות איש תוכן.

<רותם אברוצקי: או שהוא יהיה גם וגם.

קארין אלהרר: בסדר, רק שאלתי.

מיקי רוזנטל: עם ניסיון ניהולי, אבל הוא חייב שיהיה לו איזה רקע של תוכן, אחרת - - -

<רותם אברוצקי: או שיהיה גם וגם, או שזה יופרד באיזה שהוא אופן בלי לפגוע במקצועיות של אחד משני הקטבים של ה - - -

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: גדי.

<גדי בן יצחק: ברגע נדיר אני מוותר, אחרים אמרו מה שיש לי להגיד.

<גדי בן יצחק: אני לא אחזור על הדברים.

קארין אלהרר: אז אנחנו ננצל את הרגע הנדיר, ברוך.

<ברוך אסקרוב: אני מצטער שדנה והשר אינם כאן, משום ש - - -

קארין אלהרר: אני לא מספיק טובה?

<ברוך אסקרוב: מעולה, מעולה, אם את לא היית כאן בכלל לא הייתי אפילו שוקל לדבר.

<ברוך אסקרוב: אנחנו חווים פה - - -

קארין אלהרר: חרף העובדה שטוענים שאני לא מבינה שום דבר אני יכולה להקשיב.

<ברוך אסקרוב: סומך על גברתי.

<ברוך אסקרוב: אנחנו פוגשים פשוט את ההערות שהעלינו ודולגו, אנחנו עכשיו פוגשים את תוצאותיהן פה בהמשך.

<ברוך אסקרוב: העובדה שחסר איש תוכן מובהק בגוף, באישיות של הדירקטוריון, אין איש תוכן מובהק, יש מישהו שניהל בתחום התקשורת, זה לא אומר שהוא היה איש תוכן, ואנחנו מוצאים את זה חסר גם באישיותו של המנכ"ל, אבל גם אם זה חסר באישיותו הוא עכשיו מתמנה להיות עורך ראשי, כי אי אפשר לברוח מזה.

<ברוך אסקרוב: אני חוזר ואומר, אי אפשר.

<ברוך אסקרוב: אז מה יהיה לנו, לוגית?

<ברוך אסקרוב: יהיה לנו עורך ראשי לא מתאים לתפקידו, כמו שגדי ורותם ציינו, הוא ירדוף אחרי האירועים, הכפופים לו יסבירו לו, במקום שהוא הבכיר יסביר לכפופים ויחנוך אותם.

<ברוך אסקרוב: זה שתי הערות.

<ברוך אסקרוב: אני מקווה שההערות האלה יגיעו לדנה, כי הן מתייחסות לסעיפים שעברנו ועל היעדרו של איש תוכן מובהק.

<ברוך אסקרוב: ייצא מצב שבארגון מקצועי שכזה בעל הסמכויות בעצם לא יידע מה להורות ויגידו לו והוא יהיה נשלט על ידי העצות, הוא לא יהיה המורה הגדול והמנווט הגדול.

<ברוך אסקרוב: על מה אנחנו מדברים?

<ברוך אסקרוב: על גוף שקם מתוך, הייתי אומר, סוג של delete שעשו, הוא צריך להיות מצויד הפעם הזו יותר מאי פעם בחזון, בחזון.

<ברוך אסקרוב: מאיפה הוא ייצר את החזון הזה?

<ברוך אסקרוב: מהכפופים לו?

<ברוך אסקרוב: הוא צריך להביא להם את החזון, אבל אין לו את הכישורים.

<ברוך אסקרוב: הערה אחרונה.

<ברוך אסקרוב: החזון הזה זה לא מילה בשמים, אחרת הייתי אומר בעל החלומות.

<ברוך אסקרוב: חזון זה אחד שיש לו רעיון גבוה, אבל הוא גם יודע, יש לו הבנה איך מגשימים אותו, עם מצוקות, עם האנשים תחתיו, עם הציבור כמו שהוא, עם האוצר, עם משרד התקשורת, עם הפוליטיקה, והוא גובר עליהם ומצליח להגשים את החזון.

<ברוך אסקרוב: אז אי אפשר שזה יהיה איש עם הבנה בתחום עם מין אולי.

<ברוך אסקרוב: הרי זה מופיע כאפשרות ולא כתנאי הכרחי.

<ברוך אסקרוב: אני חושב שחובה לתקן את זה, אחרת נפגוש את זה בכל חיי הארגון.

<יאיר טרצ'יצקי: אני חושב שהחוק הזה בא לתקן הרבה מאוד דברים שלמדנו, שהיו בעייתיים ברשות השידור, אחד מהם זה התנהלות כלכלית בעייתית ומבנה ארגוני בעייתי, וזה נכון, אבל צריך לזכור שהמהות של השידור הציבורי החדש זה לא התנהלות טובה.

<יאיר טרצ'יצקי: התנהלות טובה זה דרך והיא נכונה לגבי המשטרה והיא נכונה לגבי שידור ציבורי וכו' וכו', המהות של השידור הציבורי החדש היא לייצר תוכן איכותי וציבורי לאזרחים של מדינת ישראל.

<יאיר טרצ'יצקי: אם זו המהות, הבן אדם שעומד בראש הגוף הזה, המהות שלו צריכה להיות להתעסק בתוכן.

<יאיר טרצ'יצקי: לצד זה הוא צריך לוודא שבאמת תהיה התנהלות כלכלית נכונה, אבל לא יכול להיות שזה לא יהיה תנאי הכרחי שמי שיעמוד בראש הגוף הזה, המנכ"ל, לא יהיה איש תוכן.

<יאיר טרצ'יצקי: ואם אותו איש תוכן לא יהיה דווקא עיתונאי, כי יכול להיות איש תוכן גם בן אדם שמגיע מבידור ודוקו ומיליון ואחד דברים אחרים, חשוב מאוד להבטיח, וכמו שמיקי הציע קודם, שהעיתונאי הבכיר ביותר, שיהיה מתחת לאותו איש תוכן, מעמדו יהיה מעוגן היטב בחוק, מי שיעמוד בראש המערכת העיתונאית.

<אמיר גילת: הקונפליקט הזה, אנחנו מצאנו אותו בפרקטיקה, גם בוועדת האיתור למנהל טלוויזיה וגם ועדת איתור למנכ"ל, כשוועדות האיתור שעמדתי בראשן התעסקו עם העניין הזה זה באמת היה לב הדילמה ואנחנו רואים מה קורה היום.

<אמיר גילת: לכן אין ספק, חבר הכנסת רוזנטל, גם לגבי הרצוי, ברור לכולנו מה הרצוי, שיהיה שילוב של שניהם, שיהיה איש תוכן מצוין ואיש ניהול מצוין.

<אמיר גילת: זה האידיאלי.

מיקי רוזנטל: יש כזה?

<אמיר גילת: רגע, לכן מאחר שאולי זה לא קיים, ואני מדבר גם מניסיון, לוועדת האיתור של המנכ"ל הקודם הגיעו שמונה מועמדים בלבד.

<אמיר גילת: זאת אומרת אנחנו צריכים להשאיר פה פתח גם למצב שלא יהיו מועמדים.

<אמיר גילת: אז כמה שפחות החוק יכבול את ידי המועצה בעניין הזה כן ייטב.

<אמיר גילת: לכן כן הייתי מגדיר שילוב של שניהם, תוכן וניהול, אולי פה צריך לפרמל - - -

מיקי רוזנטל: לא, אבל זה תנאי הכרחי שיהיה תוכן.

<אמיר גילת: אמרתי שילוב של שניהם, אבל יש דוגמאות, גם מה קרה ברשות השידור כשהיו אנשי תוכן מצוינים ואיך היה הניהול, ויש דוגמאות של גופי תקשורת אחרים שהיו אנשי ניהול שעמדו בראשה וקרסו כלכלית.

<אמיר גילת: ומילה אחרונה שתעזור לריכוך הפורמט, צריך להשתמש במושג ניהולי ולא עסקי.

<דנה נויפלד: אני מבקשת להגיב.

<דנה נויפלד: זה להיות בחדר מלא עיתונאים, זה קצת לא כוחות שאני אבוא ו - - -

קארין אלהרר: אני אגן עלייך, דנה.

<דנה נויפלד: לא, אני לא רוצה להגיד שום דבר שיישמע פחות ממאוד מעריך את המקצוע הזה, זו ודאי לא הכוונה.

<דנה נויפלד: אז כל מה שאני אגיד עכשיו זה לא מתוך איזה שהיא תפיסה שמפחיתה מהמקצוענות או מהחשיבות של מקצוענות בתחום העיתונות ובתחום התוכן.

<דנה נויפלד: הסעיף נכתב כמו שהוא נכתב דווקא בגלל שלגוף הזה מגיע מנהל, קודם כל.

<דנה נויפלד: וגם צריך לזכור שמדובר בארגון שאמור, בתקווה שהכול יהיה בסדר, להיות גוף משמעותי, הן מבחינת ההיקף הכלכלי שהוא מנהל והן מבחינת מספר העובדים שלו.

<דנה נויפלד: קודם כל צריך לזכור את זה.

<דנה נויפלד: מגיע לגוף הזה אדם שיידע לנהל אותו כמו שצריך.

<דנה נויפלד: אני בתפיסתי, שוב, מרגישה פה צניעות לנסות לומר את הדברים, כי אני לא באה מהתחום, ובכל זאת צריך שיהיה איש תוכן חדשות מהמעלה הראשונה שרק אפשר, שינהל את חטיבת החדשות.

<דנה נויפלד: בעיניי זה דבר הכרחי, אין בלתו, בשביל לנהל את חטיבת החדשות.

<דנה נויפלד: אם רוצים לתת פייט לערוצים המסחריים, שיש להם חברות חדשות מצוינות, הגוף הזה צריך שיהיו לו אנשי החדשות הטובים ביותר והמעולים ביותר בתחום.

<דנה נויפלד: כבר היום העיתונאים ואנשי החדשות של רשות השידור נותנים פייט גם ברדיו וגם בטלוויזיה.

<דנה נויפלד: אחרי כל זה שנאמר, השאלה היא מי עומד בראש הפירמידה.

<דנה נויפלד: שוב, אנחנו מנסים לבנות פה גוף, אפשר במחלוקות ובהסכמות או בהדגשים, עם האנשים המקצוענים הטובים ביותר.

<דנה נויפלד: קודם כל במועצה, למה היה ניסיון להתעקש על זה שיהיו אנשי מקצוע ואנשים מקצוענים?

<דנה נויפלד: כי הם מתוכם יבחרו את המנכ"ל.

<דנה נויפלד: שוב, דברים שלא כותבים אותם בחוק, אבל לו אני הייתי יושבת בוועדת האיתור והיו באים אנשים עם ניסיון תקשורתי וניהולי מהמעלה הראשונה בוודאי שאלה המועמדים הראויים ביותר לעמוד בראש גוף כזה, השאלה רק מה קורה כאן - - -

מיקי רוזנטל: ברור - - -

<דנה נויפלד: אני מנסה לשכנע אותך, אולי אני אצליח.

<דנה נויפלד: השאלה מה קורה, וזה אני כן מתחברת לאמיר, לפרקטיקה של בחירת נושאי משרה בכירים, וזו בעיה שקיימת, אגב, לא דווקא בגוף הזה.

<דנה נויפלד: כל גוף שמתנהל באופן מקצועי, ראוי שבראשו יעמוד הבן אדם המקצועי ביותר בתחום או שיודע לנהל אותו, בין אם זה שידורים, בין אם זה חדשות ובין אם זה תרופות, אגב.

<דנה נויפלד: כשחברת טבע בוחרת מנכ"ל, היא בוודאי הייתה רוצה למצוא מישהו שמבין ברוקחות, אממה?

<דנה נויפלד: יכול להיות שהמנהל - - -

מיקי רוזנטל: אבל אין - - -

<דנה נויפלד: אני לא משווה.

<דנה נויפלד: לא משווה בין ייצור תרופות לבין זה, אני רק - - -

מיקי רוזנטל: בין ייצור תוכן.

<דנה נויפלד: אני לא משווה, אני מניחה שגם לייצר תרופות זה לא כזה פשוט.

<דנה נויפלד: אני לא משווה, אני רק אומרת שאם יתמזל המזל והוועדה שבוחרת את המנכ"ל, יבוא בפניה גם איש תוכן וגם איש ניהול מהמעלה הראשונה, עם ניסיון עיתונאי רב שנים, אתם כולכם מכירים את האופציות שיש בשוק.

<דנה נויפלד: הרי לא ייוולד, אלא אם כן יבוא מישהו מאנ.

<דנה נויפלד: בי.

<דנה נויפלד: סי, אז פחות או יותר כולם מכירים את האנשים המקצועניים והטובים ביותר שיש, אם יבוא איזה פנומן שהוא במקרה מהתחום העסקי ומוכן לבוא ויש לו ניסיון רב בניהול והוא ישכנע את המועצה שהוא יכול להוביל את הגוף הזה קדימה ויש לו תכנית וחזון וכל הדברים היפים, הבאמת משמעותיים, למה לסגור את הדלת?

<דנה נויפלד: כל מה שהסעיף הזה נותן, הוא אומר 'יש אופציות'.

<דנה נויפלד: אם בא איש שיש לו ניסיון בתוכן וניהול, אהלן וסהלן, אמן שיבוא, אם אין מישהו אבל יש מישהו עם ניסיון ניהולי משמעותי שישכנע שהוא יכול, באמת יש לו תכנית מדהימה, למה לא?

<ברוך אסקרוב: אז זה סעיף ספציפי.

<דנה נויפלד: זה לא בא לגרוע כהוא זה, לא מהחשיבות של המקצוע - - -

<ברוך אסקרוב: אבל זה כן גורע.

קארין אלהרר: ברוך, די.

<דנה נויפלד: אמרתי שזה לא כוחות.

<דנה נויפלד: שוב, זה הפרקטיקה של החיים.

<דנה נויפלד: השאלה הזאת לגבי עורך ראשי, לא עורך ראשי, היא ארוכת שנים כשנות הדיונים בתיקונים לחוק רשות השידור.

<דנה נויפלד: הפרסונה העומדת בראש, מי היא צריכה להיות, איזה סוג של כישורים צריך שיהיו לה, ואז הסבירו לי ואני למדתי ואתה תתקן אותי אם אני טועה, שבסוף גם תוכן קשור לכסף, כי - - -

מיקי רוזנטל: בעיקר לכסף.

<דנה נויפלד: נכון, כי בסוף כל החלטה - - -

<ברוך אסקרוב: אבל לא תמיד.

<דנה נויפלד: אני לא מתווכחת, יכול להיות שכל מה שאני אומרת - - -

קארין אלהרר: תנו לה להשלים משפט.

קארין אלהרר: אתה לא מסכים?

קארין אלהרר: דבר אחר כך.

<גדי בן יצחק: זה דווקא מעניין.

קארין אלהרר: טוב.

קארין אלהרר: חבר הכנסת רוזנטל ואחרי זה ברוך ואחרי זה עיסאווי.

מיקי רוזנטל: אני שותף לכל מה שהצגת, אני גם מכיר את השוק, אני מציע פשוט בניסוח של זה להגיד שהוא צריך להיות גם - - -

קארין אלהרר: ככל שניתן, אולי?

מיקי רוזנטל: כן, או בעדיפות ל-, או שיהיה משקל יתר, וואט אבר, אני לא משפטן, כדי שלא יהיה - - -

<אתי בנדלר: 'ככל שניתן' זה לא אומר שום דבר, עם כל הכבוד.

<אתי בנדלר: אני רוצה להגיד, כשמפרסמים מכרז בדרך כלל אומרים מה הם תנאי הסף ואחר כך אומרים 'תינתן עדיפות למי שיש לו כישורים אלה ואלה', אז כן, אבל השאלה - - -

מיקי רוזנטל: אני אגיד לך, אני פוחד ממצב קיצון שלא השר הזה וגם את כבר לא תהיי במשרד התקשורת, יהיה לך משרד עצמאי, ברוך ה', תרוויחי מיליארדים - - -

<אתי בנדלר: אני מאחלת לשירות הציבורי שלא, כי כמו שיש אתוס של עיתונאים יש גם אתוס של עובדי ציבור.

מיקי רוזנטל: תודה על התיקון, אני מקבל אותו באהבה.

מיקי רוזנטל: כשתהיי היועצת המשפטית לממשלה.

מיקי רוזנטל: אבל עכשיו בואי נראה מצב שנכשלנו ויהיה שר שחור ממפלגת העבודה, לא מהליכוד חלילה, והוא רוצה לקדם משהו אחר ומיקומו של איש עסקים במקום הזה או של איש עם ניסיון ניהולי הוא לרועץ למוסד.

מיקי רוזנטל: איש תוכן - - -

<דנה נויפלד: קודם כל השר, אם לא הצלחנו, לא מגיע - - -

מיקי רוזנטל: לא משנה, המערכת, המועצה כשלה וזה וזה וזה.

מיקי רוזנטל: אני לא רואה אפשרות כזאת, אני מקווה שזה לא יהיה, זה לא יהיה, אני לא מאמין שיהיה, אבל אני מצטרף לדברים שאמרו קודמיי ואני לא רוצה לחזור, בסופו של דבר במהות האיש הזה צריך להיות איש תוכן, גם את אומרת את זה ולכן צריך לתת לזה עדיפות ככל שניתן בניסוחים המשפטיים ו - - -

קארין אלהרר: אז היא אומרת שבתנאי המכרז זה יהיה 'ככל שניתן' גם וגם.

מיקי רוזנטל: זה לא מספיק.

מיקי רוזנטל: בסוף לא בונים רשות שידור בחוק, בונים את זה, כמו שנאמר פה לפניי, כאתוס - - -

קארין אלהרר: זה מחזק את האמירה, מיקי.

קארין אלהרר: זה רק מחזק.

קארין אלהרר: תראה, ממה שאני מבינה, יש חשש - - -

מיקי רוזנטל: לא, אני לא התכוונתי, 'ככל שניתן', לניסוח המשפטי שלי ולמשהו שאני רוצה לייצר פה.

מיקי רוזנטל: אני לא רוצה לעשות בלוקדה לאנשים ראויים שיבואו.

קארין אלהרר: אבל זה בדיוק העניין.

קארין אלהרר: היא באה ואומרת בצורה כנה, תראו, ככל שניתן, ברור שאנחנו רוצים גם וגם, אני לא רוצה ליצור מצב שלא יהיה לי לא זה ולא זה.

מיקי רוזנטל: תינתן העדפה בבחירה.

מיקי רוזנטל: זה הניסוח שאני מציע, תינתן העדפה בבחירה לבעל ניסיון בתחום התוכן.

עיסאווי פריג': חברים, בואו נגיד את האמת, אני אישית מתנגד בתוקף למודל המוצע.

עיסאווי פריג': צריך להפריד בין עורך ראשי לבין מנכ"ל, חד וחלק.

עיסאווי פריג': זה אחת.

עיסאווי פריג': שתיים, דנה, את רוצה לתת פייט, נכון?

עיסאווי פריג': על פי סעיף 68, חטיבת החדשות מתוקצבת 160 מיליון שקל - - -

מיקי רוזנטל: זה יותר משתי החטיבות ביחד.

<דנה נויפלד: משתי החברות.

עיסאווי פריג': בסדר, משתי החברות של ערוץ 2.

עיסאווי פריג': על פי דבריו של לנדס, ערוץ 2, קשת ורשת, שהם הערוץ המסחרי, מתוקצב 90 מיליון, דהיינו מה שמוצע כאן 160 מיליון, כמעט פי שניים ממה ש - - - ו את אומרת לי צריך לתת פייט.

קארין אלהרר: זה גם רדיו, עיסאווי.

<גדי בן יצחק: זה גם רדיו וגם אינטרנט ששכחנו.

עיסאווי פריג': בכל זאת זה סכום מאוד רציני.

עיסאווי פריג': סכום מאוד רציני מחייב אותי שיהיה לי עורך ראשי עצמאי ונפרד בקבלת החלטות.

עיסאווי פריג': המודל שציינת, אין סיכוי, על פי מה שאת אומרת את מסכימה איתי, אבל את צריכה לתת תרגום לחוק?

עיסאווי פריג': לא, בוא נמצא את המתאים.

עיסאווי פריג': ואת אומרת 'אני רוצה להשאיר את זה אופציה', אבל ב-(4) את כותבת במפורש שהמנכ"ל ישמש העורך הראשי של השידורים.

עיסאווי פריג': זה לא משתמע לשתי פנים.

עיסאווי פריג': אז את לא משאירה את זה כאופציה, את מקבעת.

עיסאווי פריג': זה המצב.

עיסאווי פריג': זה לא מסתדר.

מיקי רוזנטל: אתה לא רוצה שהוא יהיה העורך?

עיסאווי פריג': לא.

מיקי רוזנטל: אז מי יהיה העורך?

עיסאווי פריג': העורך, בן אדם אחר, עורך חטיבת חדשות.

<אתי בנדלר: אני רוצה לתרגם את דבריה, אם מותר לי, למרות שבאמת כושר הביטוי שלה לא טעון פרשנות, אבל בכל זאת.

<אתי בנדלר: היא בפירוש אומרת שייעשה מאמץ שהמנכ"ל יהיה גם איש תוכן, היא לא מתחייבת לזה, מה שהיא כן רוצה זה שבכל מקרה המנכ"ל יהיה העורך הראשי.

עיסאווי פריג': אז המאמץ הזה לא מתאים לי כמחוקק לקבל אותו.

עיסאווי פריג': אני רוצה, על פי חוק.

<אתי בנדלר: אוקיי, בסדר, אבל היא לא סותרת את עצמה.

עיסאווי פריג': חברים, אנחנו מתעסקים עם חוק, לא עם כוונות ולא עם רצונות.

עיסאווי פריג': עם חוק, שהיום נמצא השר גלעד ומחר יבוא - - -

קארין אלהרר: עיסאווי, אבל בדיוק בגלל שמתעסקים בחוק, בדיוק בגלל הנקודה הזאת, אם זה יהיה כתוב בצורה נחושה, שזה חייב להיות גם וגם, ואתה לא מוצא מישהו שהוא גם וגם ועומד בכל הקריטריונים, מה תעשה?

קארין אלהרר: לא תמנה מנכ"ל?

עיסאווי פריג': אבל את מציינת, בגלל זה אני רוצה הפרדה, אני רוצה אישיות נוספת.

<דנה נויפלד: אני חייבת לעזור לך, בשם ההוגנות.

<דנה נויפלד: הדיון הזה הוא דיון שהוא באמת רב שנים, השאלה האם ראשי המדיות, אז זה היה ארגון אחר מאשר מדובר עכשיו, כי הייתה הפרדה, למי המילה האחרונה, האם זה ראש חטיבת החדשות או שיש מעליו את המנכ"ל והוא העורך הראשי ואז המילה האחרונה היא שלו.

<דנה נויפלד: כי ההנחה היא שהמנכ"ל - - - שוב, אני מדברת מהתיאוריה, אל תקפוץ עליי.

<דנה נויפלד: למנכ"ל בסופו של דבר לא מגיעות החלטות עריכה מדי יום ברמת האייטם.

<דנה נויפלד: אני מאוד מקווה שמי שמנהל ארגון של 700 עובדים ותקציב היום של - - -

<גדי בן יצחק: גם אנחנו קיווינו ותראי איפה הגענו.

<קריאה: זה תלוי בזהותו של המנכ"ל, זה האיש עושה את זה.

<דנה נויפלד: נכון, אבל השאיפה וההנחה - - - אני לא יודעת, אני שואלת שאלה, אם שמים שם אדם תוכן, אדם שעוסק בתוכן, כתפקיד וכניסיון, האם הפיתוי שלו לעסוק בתוכן הוא לא רב יותר?

<קריאה: מסתבר שגם וגם, מהניסיון.

<דנה נויפלד: זאת אומרת מי שבעצמו יש לו את הידע והניסיון, וזו שאלה גם לחבר הכנסת רוזנטל - - -

<גדי בן יצחק: דנה, כולם.

<דנה נויפלד: האם אין לו פיתוי יותר רב לעסוק בזה והאם זה מה שאתה רוצה?

מיקי רוזנטל: לא, אני לא רוצה, אני לא מקבל את ההצעה - - -

<דנה נויפלד: נכון זה מה שאתה אומר?

עיסאווי פריג': אין סיכוי ש - - -

מיקי רוזנטל: ההצעה שלי שהמנכ"ל הוא העורך הראשי של התאגיד ותהיה עצמאות מסוימת למנכ"ל תאגיד החדשות.

מיקי רוזנטל: זאת ההצעה שלי.

קארין אלהרר: אבל זה לא תאגיד, מיקי.

מיקי רוזנטל: מנהל חטיבת החדשות, לא יודע מה.

<דנה נויפלד: אנחנו כרגע קוראים לזה חטיבת החדשות.

<דפנה גלוק: הכוונה היא לעצמאות מהמנכ"ל?

מיקי רוזנטל: לא, עצמאות במינויו.

עיסאווי פריג': בעריכת החדשות.

מיקי רוזנטל: לא, שהליך מינויו והליך פיטוריו יהיה בבקרה.

<דפנה גלוק: איזה בקרה?

מיקי רוזנטל: בקרה של המועצה.

מיקי רוזנטל: שלתפקיד מנכ"ל תאגיד החדשות ימונה אדם עם ניסיון, גם יהיה במכרז, הליך מינוי והליך פיטוריו יהיה - - -

קארין אלהרר: אתה רוצה ליצור פרק נפרד ל - - -

עיסאווי פריג': כן, לעורך.

מיקי רוזנטל: יהיה מבוקר והמנכ"ל יהיה עורך החדשות הראשי.

מיקי רוזנטל: אגב, כמו היום בערוץ 2.

<דנה נויפלד: אני מבינה, בחוק הרשות השנייה יש פרק מיוחד וסעיפים מיוחדים שמדברים על מינוי של חברת החדשות של - - -

מיקי רוזנטל: נכון.

<דפנה גלוק: כדי להבין לגבי המודל שנוצר פה, שבנקודות מסוימות הוא מעט שונה מהמודל שקיים היום בחוק רשות השידור, הוא נותן למנכ"ל בנקודות מסוימות ובאופן ספציפי בתחום תפקידיו כעורך ראשי עצמאות מוגברת מול המועצה שככלל אמורה לפקח.

<דפנה גלוק: אנחנו רואים את זה למשל בסעיף של האפשרות ליטול סמכויות, אנחנו רואים את זה בתוספת האמירה פה, ששאלו לגביה, שבתחום התוכן הוא יפעל באופן עצמאי.

<דפנה גלוק: בתחום העריכה יש לו עצמאות אל מול המועצה וההחלטות היומיומיות, בפרט בתחום החדשות, לא בהכרח בתחום החדשות, הן החלטות עצמאיות מהמועצה.

<דפנה גלוק: כנגזרת מהעצמאות של המנכ"ל ככה העצמאות גם של מנהל חטיבת החדשות שהוא כפוף למנכ"ל.

<דפנה גלוק: הרעיון היה באמת ליצור לו עצמאות דווקא אל מול המועצה שהיא הגוף כביכול היותר רגיש בתוך כל המערכת הזאת.

<דפנה גלוק: הבחירה של מנהל חטיבת החדשות, כמו של שאר המנהלים האחרים, אמורה להיות באמצעות ועדת איתור שהרכבה, אנחנו נגיע לזה - - -

מיקי רוזנטל: כשנגיע לזה נגיע לזה, אני מסביר לך את ההיגיון.

מיקי רוזנטל: אם המנכ"ל יבוא מתחום התוכן, אז חברת החדשות, אני פחות מודאג לגביה.

מיקי רוזנטל: אם מנכ"ל התאגיד החדש יבוא מהתחום העסקי או מתחום הניהול ולא תהיה לו הבנה בתוכן, חשוב לי שמנכ"ל תאגיד החדשות, תהיה לו עצמאות גם אל מול המנכ"ל כדי שהוא לא יכפיף אותו ויתעל אותו לשיקולים עסקיים אלא תהיה לו עצמאות של תוכן עיתונאי.

קארין אלהרר: אני מבינה את הטענות שעולות כאן, אני מבינה את החשיבות של עצמאותו של עורך החדשות, מה שאני מבקשת להציע, מכיוון שיו"ר הוועדה הציבורית, רם לנדס, היה מקים חברת החדשות, הוא מכיר את השיקולים, הוא יודע למה הוא כתב כך ולא אחרת ואני מאוד רוצה, אני באופן אישי, אני אשמח אם גם הוועדה תרצה, מאוד אשמח לשמוע את הדברים שלו בעניין הזה.

קארין אלהרר: אני חושבת שיש חשיבות להבין בדיוק מה השיקולים שעמדו לנגד עיני הוועדה בקביעה הזאת.

מיקי רוזנטל: אם אני רוצה לשמוע.

קארין אלהרר: זה נראה לי דיון מספיק חשוב כדי לברר אותו עד הסוף.

עיסאווי פריג': דנה, אני, מה שחשוב לי, איך אני נותן הגנה למנהל חטיבת חדשות.

עיסאווי פריג': זה מה שחשוב.

<דנה נויפלד: אני חושבת שהדיון הזה פה מאוד חשוב.

<דנה נויפלד: אני כ - - -

מיקי רוזנטל: נזמין את רם.

מיקי רוזנטל: גמרנו, רם יבוא, נדבר על זה.

קארין אלהרר: בסדר.

קארין אלהרר: יאיר, בבקשה.

<יאיר טרצ'יצקי: בהקשר של הגנה על החטיבה העיתונאית, אז אני חושב שהרעיון שמיקי העלה על עיגון מעמדו בחוק, אני חושב שזה חשוב, אני רק רוצה להתייחס לדברים אחרים שהם לא עיתונאיים, למרות שבאתי לפה לייצג את האינטרס העיתונאי.

<יאיר טרצ'יצקי: בסופו של דבר אותו עורך ראשי הרי יצטרך לקבל החלטה אם לשדר תכנית בישול, 30 שקל לשעה, או תכנית דרמה שעוסקת ב - - -

<גדי בן יצחק: כן, כדורגל או מהפכה.

<גדי בן יצחק: כבר ראינו את זה.

<יאיר טרצ'יצקי: השאלה האם אותו אדם שעומד בראש הפירמידה, שהוא זה שאמור לקבל את ההחלטה על שני הדברים, שזה לא החלטה עיתונאית, האם אותו בן אדם לא צריך להיות איש תוכן.

<יאיר טרצ'יצקי: זאת אומרת האם אנחנו רוצים שאותו בן אדם יגיע נגיד מהפריזמה של הכספים, הבן אדם ניהל במשך 20 שנה את משאבי האנוש של קשת, רשת, חדשות 2 וטבע, האם לאותו בן אדם יש יכולת לבוא ולהגיד האם הוא מעדיף לשדר כדורגל או מעדיף לשדר תכנית דרמה חברתית.

<תמנה עורב: נכון, החלטות תוכן.

<יאיר טרצ'יצקי: מאחר שזו החלטה מהותית, צריך שמי שיקבל את אותה החלטה יהיה אדם שהוא אדם שמגיע מתחום התוכן.

<יאיר טרצ'יצקי: זה לא יכול להיות אדם שיבוא ויגיד 'רגע, זה עולה לי זול יותר להפיק, אז אני מעדיף לקנות כך וכך משחקי כדורגל' - - -

קארין אלהרר: תראו, אבל בסוף הכול נתון לסד תקציבי, אז אני לא כל כך מבינה את הטיעון.

<יאיר טרצ'יצקי: לא, מה שאני אומר זה שהסל התקציבי צריך להיות האמצעי ולא המטרה.

<יאיר טרצ'יצקי: המטרה היא בסופו של דבר לשדר תוכן איכותי ומי שצריך לעמוד במטרה הזאת הוא איש תוכן.

מיקי רוזנטל: אתם באים ואומרים שלא בטוח שיהיה איש.

קארין אלהרר: מי זה אתם?

מיקי רוזנטל: מציעי החוק.

מיקי רוזנטל: אתם אומרים - - -

קארין אלהרר: אני לא משרד התקשורת.

מיקי רוזנטל: לא, 'אתם', התכוונתי למציעי החוק.

מיקי רוזנטל: באים ואומרים שהאיש יכול להיות או או, אנחנו באים ואומרים שתנאי הכרחי שהוא יהיה איש תוכן, אבל הם אומרים 'רגע, מה עם הניהול?' אז הוא צריך להיות גם איש ניהול.

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים - - -

<ברוך אסקרוב: אז שני תנאים הכרחיים.

<ברוך אסקרוב: הדרך הכי בדוקה והדרך הכי אחראית להגיע לתקציב מאוזן זה לא להקים את הארגון, אז יהיה אפס מימין ואפס משמאל.

<ברוך אסקרוב: לא - - -

קארין אלהרר: נו, באמת, ברוך, די, עברנו את זה.

<ברוך אסקרוב: לא, אני מזכיר לכולנו, כמו שאמר יאיר, התקציב הוא אמצעי וצריך לעמוד בו, אבל הוא לא התכלית.

<ברוך אסקרוב: אז יש דיסוננס כאן, הגענו אליו - - -

קארין אלהרר: זה לא דיסוננס, סליחה.

קארין אלהרר: אם אני רוצה לנהל ארגון בצורה טובה זה אומר שאני גם אחראית על האיכות שלו וגם אחראית על התקציב שלו.

קארין אלהרר: זה בא ביחד, זה לא דיסוננס.

<ברוך אסקרוב: לא, יש דיסוננס בניסוח החוק, כשבסופו של דבר זה לא יהיה עם ברירה, זה חד משמעי שהמנכ"ל הוא עורך ראשי ואת הדיסוננס הזה רוצים לרפא על ידי - - -

קארין אלהרר: - - - התקציב.

<ברוך אסקרוב: גברתי, את הדיסוננס הזה הרי אפשר לרפא או ימינה או שמאלה, אז יש פה ניסיון לרפא אותו על ידי זה שהוא לא יהיה עורך ראשי ואנחנו אומרים, הוא יהיה עורך ראשי, הוא חייב להיות עורך ראשי, אבל שיהיה כבר ביסודו עם דרישת התנאי ההכרחי של איש תוכן.

<ברוך אסקרוב: אני רוצה להגיד בסיום הדברים האלה, זה אולי גם המסר, כמו שיש עורך אחראי בעיתון, אז הוא לא זה שבאמת יושב על כל ידיעה וידיעה, אבל לא אלמן ישראל, רוצים שידור ציבורי, אין 20 ארגוני שידור ציבוריים, אין 20 מנכ"לים, אחת, לא ייתכן שבמדינה שהגיעה כבר למעל 8 מיליון תושבים וכשהיא הייתה 2 מיליון תושבים כאלה אנשי אשכולות התהלכו בתוכה, אז 8 מיליון ולא ימצאו?

<ברוך אסקרוב: זה יהיה כישלון של ועדת האיתור, היא לא ועדת מכרזים, היא איתור, היא מוסמכת לפנות לכל מי שהיא רוצה.

<ברוך אסקרוב: אי אפשר שנימלט מזה, צריך להטיל עליהם את האתגר הזה בלי שום הנחות.

קארין אלהרר: טוב, תודה.

קארין אלהרר: גדי.

<גדי בן יצחק: תודה רבה לגברתי.

<גדי בן יצחק: תראי, הגענו ממש לרוח החוק.

<גדי בן יצחק: בעצם על מה אנחנו מדברים?

<גדי בן יצחק: על תאגיד עסקי שיעסוק בשידור, או משדר ציבורי שהוא צריך לעמוד בקריטריונים עסקיים.

<גדי בן יצחק: לכן גם אנחנו מתעקשים, כי אני מבין שאני צריך מנהל טוב, סבלתי מספיק מכאלה שלא היו מנהלים טובים, מנהל טוב שיודע במה מדובר.

<גדי בן יצחק: אמר חבר הכנסת רוזנטל תוכן, בלי זה לא יילך.

<גדי בן יצחק: אם הוא לומד הוא לומד על חשבון כולנו, ומה עשינו?

<גדי בן יצחק: רוח החוק, משדר ציבורי קודם כל.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: כן, גברתי.

<נגה בריינס: אני מנהלת את איגוד העורכים, זה עורכי קולנוע וטלוויזיה, הם בעצם אחראים על עריכת התכנים והשידור שלהם.

<נגה בריינס: אני מעריכה את הוויכוח המאוד עקרוני הזה ואני אגיד משהו שהוא נשמע קצת טיפשי אבל זו תקלה שאנחנו נתקלנו בה קשות.

<נגה בריינס: בשום מקום לא כתוב שהמנכ"ל צריך לטפל בבעיות.

<נגה בריינס: אני אסביר גם.

<נגה בריינס: אנחנו כבר שלוש שנים רודפים אחרי רשות השידור, אחרי המנכ"ל בטח ובטח, בקשר למכרז שהם הוציאו.

<נגה בריינס: הם הוציאו מכרז ובו זכו אולפנים מסוימים, והם היו צריכים לספק עורך וחדר.

<נגה בריינס: רשות השידור העבירה 1,800 שקלים לעורך ולחדר, העורך קיבל מזה 500 שקלים, כאשר בחוזה שלו מול הרשות הוא היה צריך להעביר 1,600 שקלים לעורך.

<נגה בריינס: זאת אומרת שבתקופה של שלוש שנים לפחות, שאנחנו יודעים עליה, מאות אלפי שקלים בחודש הוזרמו לקבלן.

<קריאה: זאת הבעיה בהעסקת עובדים דרך קבלן, זו ההתנגדות הגדולה שלנו.

<נגה בריינס: אז אנחנו באמת פנינו ופנינו, אני רדפתי אחרי המנכ"ל ואחרי היושב ראש ופה בוועדות בכנסת.

<נגה בריינס: האנשים האלה שאמורים לעבוד בשביל הרשות ולפי דוח לנדס זה גם אמור להיות מבוסס על פרילנסרים בעצם, בעיקר - - -

<תמנה עורב: שזו רעה חולה.

<נגה בריינס: אין פה שום דרך לחייב את הרשות לטפל בבעיות, בטח כאלה שגורמות לבזבוז כל כך גדול של כספי ציבור.

<נגה בריינס: גם נציב תלונות הציבור, למשל, פה לפי החוק, הוא רק מטפל במה שנמצא מבחוץ על המסך, בווליום של הפרסומות וכל מיני דברים כאלה, אבל מי דואג ליוצרים שמתעסקים בהפקות האלה?

<נגה בריינס: מי דואג לאנשים שבאמת דואגים לעשות את הרשות?

<קריאה: זו הטענה שלנו שבעצם מי שהולך להתעשר פה זה בעלי ההון.

<תמנה עורב: יפה, בדיוק, רם לנדס לדוגמה.

<אתי בנדלר: דובר בפירוש שיוסיפו לחוק גם הגינות תנאי ההעסקה של הגופים שעמם מתקשרת הרשות, הוועדה כבר הנחתה את המשרד להוסיף את זה.

<אתי בנדלר: וחוץ מזה, ככל גוף ציבורי שכללי המינהל התקין חלים עליו, אם הוא מעכב תשלומים וכו', אז פונים למבקר ופונים למבקר המדינה ו - - -

<נגה בריינס: הייתי שם וזה לא עובד.

<אתי בנדלר: הרי מה יעזור אם יכתבו שישלמו בזמן את התשלומים?

<נגה בריינס: אבל, רגע, צריך לבנות איזה שהוא סוג של מנגנון שיחייב - - -

קארין אלהרר: אמרה היועצת המשפטית של הוועדה - - -

<נגה בריינס: אבל מי אחראי לזה?

קארין אלהרר: רגע, סליחה.

קארין אלהרר: יש מנגנונים שהם מנגנוני בקרה ופיקוח על עבודת המשדר הציבורי.

קארין אלהרר: אחד מהמנגנונים שאני חושבת שהוא מהיעילים שיש הוא מבקר המדינה.

קארין אלהרר: אני לא יודעת למי אפשר לפנות, לראש הממשלה, לנשיא המדינה, כאילו בהינתן העובדה שביקשנו ממשרד התקשורת בקשה שאני חושבת שהיא לגיטימית וראויה שיובא נוסח, כבקשתנו, ויינתן משקל לנקודה החשובה מאוד שההעסקה צריכה להיות בהגינות, כפי שמתחייב כמובן - - -

מיקי רוזנטל: מחוקי המדינה.

מיקי רוזנטל: מומלץ להקפיד על חוקי המדינה.

קארין אלהרר: אנחנו דורשים, לא ממליצים.

מיקי רוזנטל: המלצה.

<קריאה: בהמלצת ההסתדרות.

קארין אלהרר: לא המלצה, זו דרישה למלא אחר חוקי המדינה ואפילו מעבר לכך.

קארין אלהרר: חוקי המדינה לא מדברים על הוגנות, אנחנו ביקשנו הוגנות.

<נגה בריינס: אני חושבת שזה מאוד יפה בתיאוריה וגם בחוק הרשות השנייה יש סעיף כזה, אבל - - -

קארין אלהרר: אז מה את מציעה?

<נגה בריינס: אני מציעה או למצוא דרך להכריח את המנכ"ל לטפל בתלונות כאלה, או שנציב תלונות הציבור יהיה אחראי לטפל בתלונות האלה.

קארין אלהרר: טוב, תודה.

<קריאה: אם זה לא יוסדר בחוק הוא לא - - -

<רן מלמד: אני חושב שאפשר להסדיר את זה גם בחוק.

<רן מלמד: יש מספיק חוקי אכיפה היום, יש דרכים לוודא את זה.

<רן מלמד: זה לא הסעיף הזה, זה הסעיפים הבאים ואני חושב שכן אפשר לעגן את הזכויות של העובדים, כי הסכנה היא סכנה ממשית ומוחשית.

<רן מלמד: יש מקום לעגן אותה, יש מקום לסדר אותה, יש סנקציות פליליות - - -

קארין אלהרר: הצעתך, מר מלמד.

<רן מלמד: כשנגיע לסעיף המתאים להכניס שם כמה תיקונים.

קארין אלהרר: בסדר, אז תכין את ההצעה.

<רן מלמד: יש לך סעיפים שאפשר להכניס שם.

קארין אלהרר: כן, אמיר.

<אמיר גילת: גם הדברים האחרונים ששמענו מתקשרים לנושא של הניהול.

<אמיר גילת: ניהול הוא ניהול הוא ניהול ולכן אני עוד פעם אומר שבראש התאגיד הזה, ואני אומר את זה, מיקי, אני גם עיתונאי וגם איש תוכן והמילה תוכן אצלי היא כל מילה שנייה פה, אבל בכל זאת אם לא יהיה איש ניהול שיידע לנהל וגם לנהל את התוכן, אז אנחנו נגיע מהר מאוד למצב דומה.

<אמיר גילת: הוגדר פה ואני מסכים, הכול תלוי באישיות של המנהל הזה.

<אמיר גילת: ועוד פעם, בשאיפה אם אתה מביא גם ניהול וגם ניהולי, אז אין לך בעיה - - -

מיקי רוזנטל: כן, השאלה מה קורה כשלא.

<אמיר גילת: מנהל מקצועי יודע גם לדאוג שיהיה תקציב סגור והוא יודע לבזר סמכויות והוא יודע לעשות היוועצויות עם המנהלים שתחתיו ואז לקבל את ההחלטה הנכונה.

<ברוך אסקרוב: הצעה לניסוח.

<ברוך אסקרוב: אם אנחנו באים אל 37(א) ברישא, פשוט מורידים את האפשרות הראשונה של 'לפחות באחד מאלה' ואפילו עם רוח השר הולכים לניסיון מצטבר של נאמר שבע שנים - - -

קארין אלהרר: אבל, ברוך, אתה קצת עושה לנו rewind, אחורה.

<תמנה עורב: זו מילה מקצועית, חברת הכנסת אלהרר.

קארין אלהרר: אפרופו תוכן.

<תמנה עורב: לא, זה טכנאים.

<ברוך אסקרוב: ההערה של אמיר.

<ברוך אסקרוב: גברתי, תיכף תראי את הצד היצירתי הקטן של ההצעה, סליחה על הציון, כי מדובר על ניסיון מצטבר.

<ברוך אסקרוב: באותו רגע שיש ניסיון מצטבר, אז ועדת האיתור מקבלת איזה שהוא חופש לאזן, אולי שלוש שנים מפה, ארבע משם וכן הלאה, היא מקבלת סוג של חופש לתמרן ולא להפיל על ידי תנאי הסף את המועמד הנהדר.

<ברוך אסקרוב: אבל כמובן לא לאיין את עניין הדרישה העיתונאית.

<ברוך אסקרוב: זו הצעתי.

קארין אלהרר: תודה, ההצעה נשמעה.

קארין אלהרר: עוד הערות?

קארין אלהרר: רעיונות?

קארין אלהרר: תהיות.

קארין אלהרר: אין.

<אתי בנדלר: אני מבינה, אם כך, שהמילים בסיפה של פסקה (4) במספורה הנוכחי, בסעיף 41, יימחקו.

קארין אלהרר: הרישא של הסעיף, אם בכלל צריך אותה.

<אתי בנדלר: לדעתי, אולי לגבי העצמאות יש מקום להזכיר זאת, אבל על המקצועיות אני מציעה לא לכתוב.

עיסאווי פריג': דנה, למנכ"ל יש עצמאות בכלל?

עיסאווי פריג': על פי החוק אין לו עצמאות.

קארין אלהרר: די, נו, עיסאווי.

מיקי רוזנטל: אנחנו מבקשים גם בכל מקרה להקדים את סעיף (4).

עיסאווי פריג': אז מה הנוסח הסופי של סעיף (4)?

קארין אלהרר: עוד אין.

קארין אלהרר: עורכת דין גלוק, אני רוצה להבין, אתם מתעקשים על 'המנהל הכללי יפעל באופן מקצועי ועצמאי'?

קארין אלהרר: או שהסכמתם?

<אתי בנדלר: הם מוכנים לוותר על המקצועיות.

<ברוך אסקרוב: רק היבט אחד לזכות המקצועי אני רוצה להזכיר.

קארין אלהרר: ולהעביר את זה לרישא של הסעיף?

<גדי בן יצחק: זה, אגב, פעם ראשונה ש - - - שצריך להיות מקצועי.

<דפנה גלוק: אמרתי את זה גם כשהסברתי לחבר הכנסת רוזנטל.

<דפנה גלוק: אנחנו נתנו למנכ"ל עצמאות יתרה, גם כלפי המועצה, כשמדובר בכל מה שקשור לעריכת השידורים.

<דפנה גלוק: בכל מה שקשור להיבטים גם תקציביים, הכפיפות היא הרבה יותר ברורה, העצמאות היא יותר חדה - - -

קארין אלהרר: אז למה מקצועי זה לא - - -

<דפנה גלוק: המקצועי זה אפשרי, אני פשוט מקבלת את ההערה שהמקצועי זה - - -

עיסאווי פריג': בסעיף 43 לקחת את זה - - -

<דנה נויפלד: אני אסביר רגע.

<דנה נויפלד: הפסקה הראשונה אומרת שהמנכ"ל כפוף להחלטות ולהנחיות של המועצה ולכן אם אנחנו נכתוב שהוא עצמאי זה יעורר את ה - - -

קארין אלהרר: זה מנוגד, אוקיי.

<דנה נויפלד: אבל בנושא התוכן יש עוד סעיף, אתם תראו אותו עוד שני סעיפים, אנחנו נגיע לזה עוד היום, גם שם לעניין נטילת סמכויות, העצמאות של המנכ"ל מובטחת.

<דנה נויפלד: דווקא בעניין הזה היא צודקת שאם אנחנו רוצים להפוך את זה אולי ל - - - קודם כל זה צריך להיות קוהרנטי עם ההנחיות וההחלטות, כדי לא ליצור סתירה, וגם עם הסעיפים האחרים, אז את המקצועי אפשר להוריד, אבל העצמאי, דווקא הסיפה - - -

עיסאווי פריג': דנה, איך העצמאות מובטחת שם?

קארין אלהרר: בעניין הספציפי הזה בסדר, אבל אם אפשר שהמקצועי יעבור לרישה של הסעיף.

עיסאווי פריג': מה, ב-43 לוקח לו את הכול.

קארין אלהרר: רגע, עיסאווי, עוד לא הגענו ל-43, אתה מקדים את זמנך.

<דנה נויפלד: אני מבינה את מה שהוא אומר, אני רוצה - - -

קארין אלהרר: אבל אני לא הבנתי, דנה.

עיסאווי פריג': אז למה להגיד דברים לא נכונים?

<דנה נויפלד: לא, לא, זה אני לא מסכימה.

עיסאווי פריג': כי העצמאות לא מובטחת.

קארין אלהרר: עיסאווי, אתה מנהל עם דנה דיון שלא כולנו נמצאים בו.

מיקי רוזנטל: לא חייבים לשתף את כולם.

מיקי רוזנטל: ..

קארין אלהרר: אצלנו כן, אנחנו אנשים שקופים.

קארין אלהרר: עורכת דין ברוק, בבקשה, סעיף 42.

<תמנה עורב: רגע, יש לי שאלה.

<תמנה עורב: 41(4), סוף סוף אחרי הדיון המלומד הזה רציתי לשאול לגבי סעיף (4), כתוב כאן 'להעביר את לוחות השידורים לאישור המועצה' ואין את הזמן, מתי יגישו.

<קריאה: שאלה קריטית.

<תמנה עורב: לא, זה קריטי, באמת, זה ממש קריטי.

<תמנה עורב: כי למשל אנחנו יודעים - - -

מיקי רוזנטל: את רוצה שיכתבו את זה בחוק?

<תמנה עורב: תשמע, יש כאן - - - אני לא יודעת מה אתם שמעתם - - -

מיקי רוזנטל: אני שואל, את רוצה שיכתבו את זה בחוק?

<תמנה עורב: לא, אני רוצה תשובה, אני לא יודעת שיכתבו את זה בחוק - - -

מיקי רוזנטל: אני חושב שזה - - -

עיסאווי פריג': הם העלו 'עונתיים' ועכשיו הסירו אותה, אז יש חלל.

עיסאווי פריג': ברגע שאני אומר עונתי אז התקופה מוגדרת.

עיסאווי פריג': כשאני מסיר אותה אז אני - - -

מיקי רוזנטל: יש נושאים שאתה צריך להתאים אותם לנוהלי עבודה ש - - - לא לפתור אותם בחוק.

<תמנה עורב: תשמע, חבר הכנסת רוזנטל, יש את הסיכום של היהודים והסדרה השנייה, שיושבים על המדף, זה היה צריך להיות באיזה שהוא לוח שידורים או משהו ואנחנו לא יודעים לאן זה נעלם?

מיקי רוזנטל: אבל זה לא יעזור, גם אם תכתבי פה שצריך להגיש את זה תוך שלושה חודשים ותכתבי הכול הכול בתוך החוק, אז מה?

מיקי רוזנטל: בסוף אז מה?

מיקי רוזנטל: אי אפשר בחוק, בחקיקה ראשית לכתוב כל דבר איך הוא יתנהל.

מיקי רוזנטל: יש תקנות, יש נהלים, יש זה.

מיקי רוזנטל: זה לא יעזור, לא כותבים בחוק את הכול.

<תמנה עורב: אבל זה לא כתוב בשום מקום.

<תמנה עורב: אז אפשר לשלם למשל לנגה בריינס כאן

<תמנה עורב: מאיגוד היוצרים מלא כסף ואז היא תפיק ולא ישדרו אותו?

קארין אלהרר: תמנה, תמנה, תמנה.

מיקי רוזנטל: התשובה היא - - -

<תמנה עורב: כן.

מיקי רוזנטל: התשובה היא כן.

<תמנה עורב: העיקר שהיא תקבל את הכסף.

מיקי רוזנטל: לא, את יודעת למה אני מתכוון.

קארין אלהרר: כולם יקבלו את הכסף.

קארין אלהרר: עורכת דין ברוק, סעיף 42, בבקשה.

<חגית ברוק: (מקריאה): "42.

<חגית ברוק: סמכויות המנהל הכללי.

<חגית ברוק: "למנהל הכללי יהיו כל הסמכויות הדרושות לניהול השוטף של תאגיד השידור הציבורי, שאינן נתונות לאחר לפי חוק זה ובכלל לזה – ייצוג תאגיד השידור הציבורי בכל תפקיד מתפקידיו וחתימה בשמו על מסמכים ועסקאות, בכפוף להוראות סעיף 12(10).

<חגית ברוק: קבלת עובדים לתאגיד השידור הציבורי בהתאם להוראות סעיף 49 בכפוף לשיא כוח אדם שאושר בידי המועצה לפי סעיף 12(5)".

<דנה נויפלד: הסעיף הזה מדבר על הסמכויות של המנהל הכללי.

<דנה נויפלד: אני חושבת שזה עלה בעבר, מי יחתום, מי זה, אני חושבת שזה עלה באחד הדיונים, הנה הגיעה התשובה.

<דנה נויפלד: מי שמייצג את התאגיד והוא זה שחותם על מסמכים ועסקאות זה המנהל הכללי.

<דנה נויפלד: אני מזכירה שבסעיף 12 נקבע שיכול להיות גובה מסוים של עסקאות שהן עסקאות חריגות, או בהיקף גדול, שיצטרכו להיות מובאות גם לאישור המועצה.

<דנה נויפלד: הדבר הנוסף זה לעניין כוח האדם.

<דנה נויפלד: מי שבסוף אחראי על קבלת עובדים לתאגיד זה המנהל הכללי ואחר כך המנהלים מטעמו.

<דנה נויפלד: את שיא כוח האדם קובעת בכל זאת המועצה.

<גדי בן יצחק: זה מקדים טיפה את המאוחר, גברתי.

<גדי בן יצחק: זה נכנס כבר למשא ומתן - - -

קארין אלהרר: סליחה, גדי, גדי, די.

קארין אלהרר: חבר הכנסת פריג' בבקשה.

<דנה נויפלד: זה לקבל במובן של להיות המעסיק, זה לא הכוונה איך בוחרים.

קארין אלהרר: אבל, עיסאווי, בלי ציניות.

עיסאווי פריג': לא, חס וחלילה.

עיסאווי פריג': עכשיו אני קיבלתי חיזוק, רוח גבית, מחבר הכנסת צור, הוא אומר 'אני בא לישיבה'.

מיקי רוזנטל: אני לא הבנתי.

מיקי רוזנטל: אני לא מהתוכן, זה מעכשיו כנראה בביזנס.

קארין אלהרר: מיקי, אל תלך.

עיסאווי פריג': דנה, בסעיף 42 במידה מסוימת - - -

קארין אלהרר: מיקי, נוכחותך חשובה בסעיף 43, אבל אתה מוזמן ללכת אם אתה רוצה.

<דנה נויפלד: האמת שכן, זה בדיוק הסעיף שלך.

עיסאווי פריג': בסעיף 42, שאנחנו דנים, את מדברת על עצמאות מנכ"ל.

עיסאווי פריג': נחמד, אני רואה שיש לו, מתחיל כנפיים, ב-42(2) תראי מה אתם כותבים, סעיף 49 בכפוף לשיא כוח אדם, שהוא 750.

עיסאווי פריג': עכשיו יש שתי מגבלות לכוח אדם בחוק הזה - - -

<דנה נויפלד: זה המלצה של ועדת - - -

קארין אלהרר: כן, אבל זה לא כתוב בחוק.

קארין אלהרר: לא כתוב 750 איש בחוק.

<ברוך אסקרוב: לא, אבל כתוב שייקבע לו שיא כוח אדם.

עיסאווי פריג': אבל למה משתמשים בשיא כוח אדם?

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': מה שקראתי, יש שתי מגבלות, וההסברים ו - - - לא משנה.

עיסאווי פריג': 750 עובדים מגבלה ראשונה והמגבלה המקבילה, השנייה או השלישית, 35%.

עיסאווי פריג': כאן בחרתם לציין שיא כוח אדם, למה לא בחרתם לציין במגבלת ה-35% שנקבעו?

עיסאווי פריג': למה בחרתם את זה?

<דנה נויפלד: זאת שאלה טובה.

<דפנה גלוק: אני חושבת שהסעיף הזה - - -

<דנה נויפלד: אני יכולה להסביר, אבל אפשר לחשוב שנייה רגע.

דוד צור: אבל אתם יכולים גם להפנות לאותו סעיף של ה - - -

<דנה נויפלד: הפנינו, מה שעשינו - - - אותך צריך לסעיף הבא.

עיסאווי פריג': הסעיף הבא זה צחוק אחד גדול.

קארין אלהרר: די, די, די, לא מחלקים עכשיו ציונים.

<דנה נויפלד: אנחנו מפנים לסעיף שמדבר על תפקיד המועצה.

דוד צור: ב-12(5).

דוד צור: כן, אבל הכוונה, והוא צודק, להפנות לאותו מקום שמדברים על ה-35%.

<דנה נויפלד: אני מבינה שהוא מדבר גם על להפנות לסעיף שמדבר - - -

<קריאה: דנה, הוא מדבר על 35%.

קארין אלהרר: חברים, עיסאווי שאל שאלה מצוינת - - -

<אורי עקביה: אפשר להפנות גם ל-65(ה)(3).

<דנה נויפלד: אפשר.

קארין אלהרר: עיסאווי, מרוצה?

עיסאווי פריג': אבל מי גובר על מי, שיא כוח אדם או 35%?

<דנה נויפלד: זהו, אני ידעתי שהשאלה שלך לא כזו תמימה.

<דפנה גלוק: לא, זו ממש לא בעיה, כי שיא כוח אדם זה מקסימום, זה לא מספר שחייבים להגיע אליו.

עיסאווי פריג': אז למה את משתמשת בזה?

<גדי בן יצחק: 200 מיליון כן, כסף לעובדים לא.

עיסאווי פריג': יש שיא אז יש מספר.

קארין אלהרר: גדי, די.

מיקי רוזנטל: אני לא נשאר ככה.

<גדי בן יצחק: אבל, גברתי, כל פעם עוברים על זכויות העובדים בקלות בלתי נסבלת.

<גדי בן יצחק: 200 מיליון ליצירה ישראלית, שזה בעצם כסף לאנשים עם מו"ל, צריך להגיע אליו, לשלם חס ושלום 35% מהמשכורות ולא פחות זה לא בא בחשבון.

<תמנה עורב: אולי בכלל צריך ל - - -

קארין אלהרר: רגע, תמנה.

קארין אלהרר: גדי, חבל על העצבים, כי עכשיו אנחנו דנים, שום דבר עוד לא הוחלט.

קארין אלהרר: אז אני מציעה להנמיך את הווליום כי חבל, לא ככה באמת שומעים.

קארין אלהרר: באמת.

<גדי בן יצחק: זה נכון, סליחה.

קארין אלהרר: כשצועקים יותר שומעים פחות.

קארין אלהרר: ככה למדתי.

קארין אלהרר: תודה.

<דנה נויפלד: אני אסביר רגע באופן כללי.

<דנה נויפלד: שיא כוח אדם זה אומר שזה מטיל מגבלה, שאומרת שהמנכ"ל, נניח יש מבנה ארגוני לא עכשיו, עוד 20 שנה, יש 750 עובדים והמועצה קובעת שהמספר המקסימלי של העובדים יכול להיות 750, אז הוא לא יכול לקבל 780 עובדים.

<דנה נויפלד: זה די ברור, אני חושבת.

<דנה נויפלד: זה שיא, זה אומר שאתה לא יכול לחרוג ממנו.

<דנה נויפלד: אתה מוסיף שלייקס נוסף ואומר, לא רק שצריך לעמוד במגבלת המספרית אלא גם במסגרת התקציבית.

<דנה נויפלד: זה מה שאתה אומר וזה בסדר.

עיסאווי פריג': לא, לא, לא.

עיסאווי פריג': אני רוצה עכשיו לחשוב, לפנטז, התקציב על פי מה שמוצע 700 מיליון שקל.

עיסאווי פריג': סיכמנו את זה ועל פי המלצות הוועדה.

עיסאווי פריג': אם אני לוקח 35% מה-700 מיליון אני מגיע ל-245 מיליון, משהו כזה.

עיסאווי פריג': עלות ממוצעת של עובד 20,000 לחודש?

<קריאה: אין פה סתירה?

עיסאווי פריג': יש סתירה, אני אגיד לך למה.

קארין אלהרר: עיסאווי, לפני שאתה ממשיך.

קארין אלהרר: אני רוצה לשמוע את נציג האוצר בעניין הזה, יש לו דעה.

<עופר מרגלית: זה לא דעה, אני יכול פשוט להסביר איך ההקשר בין שיא כוח אדם לתקציב קורה גם בכל משרדי הממשלה.

<עופר מרגלית: זה לא איזה משהו מיוחד שקורה פה.

עיסאווי פריג': אחד מבטל את השני.

<קריאה: אתם עובדי קבלן, זה מה שאתם עושים.

<גדי בן יצחק: ואחר כך בוכים שעושים לכם את זה.

<תמנה עורב: עובדי קבלן, בדיוק.

קארין אלהרר: תמנה, די, תנו כבוד.

קארין אלהרר: יושב כאן אדם שהיה במשרד האוצר, מכיר את המאטריה, בואו נשמע מה יש לו להגיד.

<תמנה עורב: גם אנחנו מכירים את המאטריה.

קארין אלהרר: בסדר, אבל שמענו אתכם, עכשיו נורא מתחשק לי גם לשמוע אותו.

קארין אלהרר: אם תאפשרי לי.

<תמנה עורב: בבקשה.

קארין אלהרר: תודה.

<עופר מרגלית: בסופו של דבר גם כשבונים את תקציב המדינה אז יש לך את היקף התקציב שמוגדר למשרד, לטובת שכר, ויש תקציב שמוגדר לקניות ובמקביל יש גם נתון שנקרא שיא כוח אדם.

<עופר מרגלית: שני הנתונים האלה חייבים לדבר, אתה לא יכול לקבוע משהו אחד בלי קשר לדבר השני.

<עופר מרגלית: אתה לא יכול לקבוע עכשיו 'אני אתן למשרד התקשורת עוד 20 תקנים בשיא כוח אדם ואני לא אתן לזה תקציב'.

<עופר מרגלית: אותו דבר המצב פה, ההתחשבות שלך חייבת להיות בתקציב שיש לך לכוח אדם ולשיא כוח אדם, אתה לא מקבל את זה במנותק מהתקציב.

עיסאווי פריג': אני חולק עליך.

עיסאווי פריג': כל בניית התקציב עובדת ככה.

<עופר מרגלית: כל בניית תקציב עובדת ככה.

עיסאווי פריג': אז תהיה לך נציבות שירות כוח אדם בחוק.

עיסאווי פריג': ידידי, יש לך תקציב שבכל מרכיבי ההוצאה נגעת וקבעת שם 35% מהתקציב הולך על השכר, זאת צריכה להיות המגבלה, ללא שום קשר לשיא כוח אדם.

עיסאווי פריג': המנכ"ל, יש לו איקס כסף בתקציב על פי חוק, יעבוד על פי זה.

דוד צור: אבל אתה טועה, ההערה שלך הייתה מצוינת, לדעתי, כשהיא קשרה - - - אני יכול לענות לו רגע?

קארין אלהרר: רגע.

קארין אלהרר: רן, גם לי יש זכות להבין, בסדר?

דוד צור: ההערה שלך היא מצוינת שהיא קושרת בין שיא כוח אדם לתקציב.

דוד צור: אני חושב שעיסאווי האיר את עינינו בעניין התקציב וצריך לעשות הפניה לאותו סעיף שמדבר על התקציב.

קארין אלהרר: קיבלנו את זה.

דוד צור: לא, אחרי זה עיסאווי העיר עוד דבר בסיפה.

דוד צור: אני לא חושב שצריך להתיר כביכול גמישות, יכול להיות אגב שגמישות מסוימת למנכ"ל כן צריכה להיות, כי אם הוא עדיין עומד במסגרת התקציב - - - מה שעיסאווי בגדול אומר, אם תוריד מגובה השכר ועדיין תשמור על 30% אז לכאורה הדלתא של ה-5% שנותרה לך בתקציב תוכל אולי להמיר אותו גם בתקני כוח אדם.

דוד צור: שזה שפיל של מנכ"ל שקיים.

<דנה נויפלד: אז המועצה, הפה שהתיר או הפה ש - - -

דוד צור: לא, אז הוא יבקש להגדיל שיא כוח אדם.

<דנה נויפלד: הפה שהתיר יכול לאסור, או הפוך.

<דנה נויפלד: אם המועצה - - -

עיסאווי פריג': אז למה אני צריך את השיא כוח אדם?

דוד צור: אז תשאירי במגבלות התקציב שנקבעו.

עיסאווי פריג': נכון.

קארין אלהרר: זה מקובל, עופר?

<קריאה: - - - בכל תאגיד, גם את שיא כוח האדם - - -

<גדי בן יצחק: נכון, אז בואו תנהלו את זה כמו שעשיתם עד היום ואחר כך תזרקו את זה עלינו.

עיסאווי פריג': זה אמצעי שליטה של האוצר וזה יביא להשלכות - - -

קארין אלהרר: עיסאווי.

עיסאווי פריג': אני אומר את - - -

דוד צור: לא, אתה חושש מעובד- מעביד שיש לו גם זכויות פנסיוניות אחרי זה וכל מה שקשור לזה.

קארין אלהרר: צורי, אני באמת מבקשת.

קארין אלהרר: אני לא הבנתי עד הסוף, אפשר מהתחלה עד הסוף, או אורי או עופר?

קארין אלהרר: מישהו שייתן הסבר לדבר הזה.

<עופר מרגלית: בסופו של דבר המועצה שתשב ותחליט את שיא כוח אדם, היא תראה מה היקף התקציב והיא צריכה לקבוע שיא כוח אדם שיכול לדבר עם היקף התקציב הזה.

<עופר מרגלית: אם עכשיו יגידו להם, אתם יכולים לקבוע 200 עובדים, לקלוט 200 עובדים, ואז הם יקלטו את העובדים האלה ומגבלת התקציב לא - - - אז ההחלטה הזאת לא רלוונטית.

<עופר מרגלית: אותו דבר מגבלת התקציב הזאת.

<עופר מרגלית: הוא חייב לקטום אותה במספר עובדים סביר ובהתאם לזה, בסוף השכר הוא דבר קבוע.

<עופר מרגלית: הוא אומר 'לא מעניין אותי שיא כוח אדם, העיקר המגבלה הזאת', אבל השכר פה, זה לא גוף שאתה יכול לשלם איזה שכר שאתה רוצה.

קארין אלהרר: אתם בעצם רוצים - - - תנו לי שאלת הבהרה - - -

עיסאווי פריג': הוא אומר לך יסודות התקציב.

קארין אלהרר: רגע.

קארין אלהרר: האם המטרה של הסעיף הזה היא עדיין לקבוע איזה שהיא מגבלה על הכסף שיוקצה להעסקה?

קארין אלהרר: זו הנקודה?

<עופר מרגלית: לשכר.

קארין אלהרר: על 42(2), המטרה היא בעצם לקבוע תקרה להעסקה?

קארין אלהרר: תקציבית?

קארין אלהרר: אני מנסה להבין.

<עופר מרגלית: ככלל המועצה צריכה להחליט את מספר העובדים שהיא רואה לנכון שיועסקו בתאגיד.

<קריאה: תקנים, לא כסף.

<גדי בן יצחק: דיברת הרבה, אבל בחדשות זה כן.

<קריאה: סליחה, יכול להיות אנשים בחצאי משרה.

<ברוך אסקרוב: למה לא תקציב וזהו?

קארין אלהרר: לא, אבל למה זה סותר?

<עופר מרגלית: כי זה גם וגם ככה עובד - - -

<ברוך אסקרוב: אבל מה גם וגם?

<ברוך אסקרוב: יש תקציב ומסגרת לכל הדברים בהתאם למנכ"ל.

<ברוך אסקרוב: תן למנכ"ל לפעול.

<גדי בן יצחק: לא, אבל - - - הוא רוצה לשלם על זה במסגרת התקציב.

קארין אלהרר: אני לא מבינה.

<גדי בן יצחק: אתה גם אומר לי איך.

<ברוך אסקרוב: אבל זה לא משרד ממשלתי.

קארין אלהרר: אני רוצה לשמוע את גדי.

קארין אלהרר: את גם תישמעי, עורכת דין הורנשטיין.

<גדי בן יצחק: בהרבה מאוד מילים מה שהם אומרים לנו, זה לא רק שאנחנו נהיה עצמאיים, אלא נהיה עצמאיים לפי החליל של האוצר.

<גדי בן יצחק: הם יגידו לנו כמה ישתכר בן אדם בפנים, ואם זה טאלנט, כמה הוא לא יכול להשתכר, כי זה יותר מדי.

<גדי בן יצחק: הם לא יסתפקו במסגרת, זה מה שאמר כאן מישהו שאני מבין שהוא גם רואה חשבון, לא רק חבר כנסת.

<גדי בן יצחק: הם ענו בהרבה מאוד מילים ובטקסט שקשה לקרוא אותו עם הנעליים במקום שלהם ולא בחוץ.

<גדי בן יצחק: כן, הם רוצים להגיד לנו איך לשלם.

<גדי בן יצחק: לנו?

<גדי בן יצחק: לתאגיד הבא, עצמאי מאוד, איך לשלם משכורות, לכמה אנשים ובאיזה צורה, ואחר כך תהיו עצמאיים.

<אורי עקביה: דנה, הפיקוח של משרד האוצר הוא על כל התאגידים הסטטוטוריים לעניין השכר, בקשר לשיא כוח אדם.

<אורי עקביה: זה לא מיוחד לרשות השידור.

<ברוך אסקרוב: לא, ה-35% כן מיוחד.

קארין אלהרר: די.

קארין אלהרר: ברוך, אבל באמת, אי אפשר לנהל דיון ככה.

<אורי עקביה: לעניין ההערה שנאמרה, לשר האוצר יש סמכות לפקח על השכר בכל תאגיד סטטוטורי, גם ברשות השידור לפי החוק הקודם וגם לפי החוק הזה, ובכל תאגיד אחר.

<אורי עקביה: לכן, מה שנאמר כאן זה לא משהו ש - - -

דוד צור: אני רוצה לשאול אותם שאלה בכל זאת.

<גדי בן יצחק: שיהיה ברור, זה הכול.

<גדי בן יצחק: אבל למה אתם צריכים לרדת לאותיות הקטנות?

<גדי בן יצחק: סעיף 24(ב) לחוק יסודות התקציב, אסור לי לחרוג.

<גדי בן יצחק: אסור לו לקבל הסכמה.

קארין אלהרר: גדי, די.

קארין אלהרר: אני קוראת אותך לסדר.

קארין אלהרר: מספיק.

<ברוך אסקרוב: גברתי, נקודה אחת.

<ברוך אסקרוב: אתם שמתם דבר ודבר ודבר.

<ברוך אסקרוב: אתה אומר 'כמו בכל התאגידים', 35% לא מופיע בתאגידים.

<ברוך אסקרוב: זה הכול חבילה אחת ואתה מגביל.

<ברוך אסקרוב: אנחנו נעשה את עבודתנו, עיתונאים, אבל אתה מגביל את הניהול.

<ברוך אסקרוב: אתה שם ניהול ו-35%, אתה מכתיב את הקניות בשוק החיצוני, אתה מכתיב הכול.

<ברוך אסקרוב: זה לא מופיע בתאגידים אחרים, אז אי אפשר להטעות.

<משה שגב: הם סתם זורקים דברים, שכבר יש הסכמות.

<ברוך אסקרוב: זה פשוט להטעות, גברתי.

<משה שגב: יש הסכמות בין יושב ראש ההסתדרות לבין השר הממונה וגם לבין שר האוצר, ראש אגף התקציבים באוצר והממונה על השכר, לגבי כל העניין של הגבלת השכר ב-35%.

<משה שגב: יושב ראש ההסתדרות עמד על זה שהסעיף הזה יירד מהחוק ואכן ניתנה לו הבטחה שבמקביל להתקדמות במשא ומתן - - -

<קריאה: זה לא נוגע.

<משה שגב: אכן כן.

<גדי בן יצחק: רגע, בסדר, זה בוויכוח, אז בואו לא נדון בזה עכשיו, כי אנחנו בסעיף אחר.

<קריאה: אנחנו לא דנים בזה, אתם העליתם.

<גדי בן יצחק: אני העליתי?

<גדי בן יצחק: זה החוק, על סעיף אחר אני לא יכול לדבר.

קארין אלהרר: העניין הזה עדיין במשא ומתן?

<גלילה הורנשטיין: אני רוצה להעיר בקשר - - -

קארין אלהרר: גלילה, רגע, שמעתי, הבנתי שאת רוצה להעיר.

קארין אלהרר: שנייה.

קארין אלהרר: העניין הזה עדיין במשא ומתן?

<קריאה: כן, נכון להיום.

קארין אלהרר: אוקיי.

מיקי רוזנטל: אז למה אנחנו דנים?

מיקי רוזנטל: בואו נדלג על זה.

<אתי בנדלר: לא סעיף 42 במשא ומתן, סעיף 65 במשא ומתן.

עיסאווי פריג': אנשי האוצר, יש לי שאלה אליכם עם מספרים.

עיסאווי פריג': תסבירו לי, אין לי בעיה עם זה.

עיסאווי פריג': התקציב המוצע לרשות השידור החדשה 700 מיליון שקל, כפול 35%, יוצא 200 - - -

<קריאה: אני חושב שיש הסכמה לא לדבר כרגע על ה-35%.

<קריאה: זה במשא ומתן - - -

קארין אלהרר: עיסאווי, עזוב.

קארין אלהרר: הם אומרים, גם החברים מההסתדרות וגם החברים מהאוצר אומרים שזה במשא ומתן.

דוד צור: אבל על העיקרון אפשר לדבר.

קארין אלהרר: אנחנו לא רוצים להפריע למשא ומתן.

דוד צור: אפשר לדבר על העיקרון, גם אם זה יהיה 40% או יהיה 30%.

<גלילה הורנשטיין: אולי לא יהיה בכלל?

קארין אלהרר: אבל אולי לא תהיה מגבלה בכלל?

דוד צור: אין דבר כזה, כי אז נמצא את עצמנו בדיוק באותו מקום שאנחנו - - -

<אתי בנדלר: לא, תהיה מגבלת שיא כוח אדם, זה בוודאי, אבל סעיף 65 לא דן במגבלת שיא כוח אדם.

דוד צור: לא, המשמעות שלא תהיה מגבלה בכלל, שאנחנו נמצא את עצמנו עם ארגון ש-80% הולך לשכר ומשכורות ואז הארגון בעצם נוסד לשרת את עצמו במקום את המטרה שלשמה הוא קם.

<משה שגב: תעשו מגבלה כזאת והתוצאה תהיה - - -

מיקי רוזנטל: אתה רוצה לקחת - - -

קארין אלהרר: סליחה, סליחה, חבר הכנסת רוזנטל.

דוד צור: אוה, זו השאלה שרציתי דווקא לשאול.

עיסאווי פריג': מה יותר חשוב, שיא או מגבלת שכר?

דוד צור: אני חושב שמגבלת תקציב.

דוד צור: ודאי.

עיסאווי פריג': מגבלת תקציב, אני מסכים איתך.

עיסאווי פריג': אז נוריד את השיא.

עיסאווי פריג': הוא צודק.

קארין אלהרר: עיסאווי, סיימת?

עיסאווי פריג': זה המודל הכלכלי שרציתי להגיד להם, הם לא רצו לשמוע.

קארין אלהרר: אבל, רגע, אנחנו עוד לא במודל הכלכלי.

קארין אלהרר: עורכת דין הורנשטיין, בבקשה.

<גלילה הורנשטיין: אני רוצה להסב את תשומת לבך ולב הוועדה לכמה סעיפים, בעצם אם הייתי אומרת את זה מלכתחילה אז חלק גדול מהוויכוח לא היה עכשיו אלא מאוחר יותר.

<גלילה הורנשטיין: אז דבר ראשון, מתנהל משא ומתן בין יושב ראש ההסתדרות לבין האוצר והתקשורת.

<גלילה הורנשטיין: במשא ומתן הזה יש הרבה מאוד נדבכים, לכן מה שאנחנו מבקשים, גם מה שקשור לסעיף 42(2), מה שקשור לסעיף 49(א), מה שקשור, כשנגיע לזה, לסעיף 65, כי אחד קשור בשני, לא לעשות עוקף משא ומתן, לתת אפשרות לנהל את המשא ומתן ואז לראות בכלל על מה אנחנו מדברים.

<גלילה הורנשטיין: מכיוון שאנחנו יודעים שמתנהל על זה משא ומתן ואין עכשיו שום הצדקה ושום צידוק לעלות ולדבר על זה.

<עופר מרגלית: אני חייב להתייחס לזה.

<עופר מרגלית: בכל חברה ממשלתית ובכל תאגיד שבסוף ממומן מכספי ציבור, אני מצטער, גם רשות השידור החדשה, לא משנה באיזה דרך, תהיה ממומנת מכספי ציבור, הדירקטוריון, או פה המועצה, צריכה לקבוע את שיא כוח אדם, כפי שחבר הכנסת צור ציין.

<עופר מרגלית: בסופו של דבר, ברגע שמועסקים עובדים חדשים שלא באישור של האוצר, באישור המועצה, היא קובעת את תקן כוח אדם ולא משרד האוצר, המועצה.

<עופר מרגלית: מועסקים עובדים מעבר לשיא כוח אדם שאושר, זאת בסוף הוצאה מחייבת.

<עופר מרגלית: ובדיוק כמו התהליך שקרה היום ברשות השידור ומה שחבר הכנסת צור מתאר, את הוצאות השכר אתה חייב לשלם ואיפה מורידים?

<עופר מרגלית: מורידים בתוכן ומורידים בהפקות ומורידים באיכות של השידור ואז אנחנו נהיה בדיוק במסלול שאנחנו נמצאים בו.

<עופר מרגלית: לכן הסעיף הזה לא קשור למשא ומתן ולא קשור ל - - -

<גלילה הורנשטיין: כן קשור, מכיוון שזה עניין בסעיף 65 וזה כן קשור.

<עופר מרגלית: כי אז מנהלים איך שנקרא מונח, יכולים להכניס את כל הגוף הזה ולקחת עוד ועוד עובדים, שהיום הוא במגבלת התקציב ועוד שנתיים הוא לא במגבלת התקציב ואי אפשר לא לשלם לעובדים, זו הוצאה ראשונה שאתה חייב לשלם - - -

<גדי בן יצחק: אבל העובדים ברשות השידור הם יצירה.

<גדי בן יצחק: הסיפור הזה שאתם מתייחסים להוצאות שכר כאילו שזה כלום, מה עושים?

<גדי בן יצחק: משלמים לי משכורת, למה?

<גדי בן יצחק: כדי שאני אצור מילים.

<גדי בן יצחק: זה העיקר.

עיסאווי פריג': אתה לא צודק - - -

<גלילה הורנשטיין: אני רוצה לסיים, אם אפשר.

קארין אלהרר: אתם מפריעים לעורכת דין הורנשטיין.

קארין אלהרר: גדי, אני מבקשת ממש שתשלוט בעצמך.

<גלילה הורנשטיין: אם אפשר לפחות כשאני מדברת.

קארין אלהרר: לא רק את, כולם.

<גלילה הורנשטיין: אם אפשר.

קארין אלהרר: בעיקר כשאת מדברת.

<גלילה הורנשטיין: בעיקר, אם אפשר, כן.

<גלילה הורנשטיין: בסעיף 42(2) יש התייחסות ספציפית לסעיף 49 ויש בעיה גם בסעיף 49.

<גלילה הורנשטיין: כמו שהתייחסנו לפני שתיים או שלוש ועדות, נדמה לי, ופעמיים-שלוש שאלנו לגבי סעיף 12(5) והרגיעו אותי, 'אל תדאגי, זה בסדר', שיא כוח אדם, התארגנות, מדיניות העסקה וכל הדברים האלה.

<גלילה הורנשטיין: עדיין הסעיפים האלה חוזרים, אנחנו לא יודעים עד איפה משתילים אותם ועד איפה תהיה להם את ההשפעה העיקרית.

<גלילה הורנשטיין: מה שאנחנו מבקשים והבקשה היא, היות שמתנהל משא ומתן אנחנו לא רוצים - - -

קארין אלהרר: אבל מסביר לך נציג הציבור שבעניין העקרוני - - -

<גלילה הורנשטיין: אנחנו לא מדברים כרגע - - - ברור שיהיה שיא כוח אדם, ברור שיהיה תקציב, אנחנו לא רוצים כרגע ואנחנו מבקשים שלא יהיה על זה משא ומתן, לתת אפשרות לאוצר, לתקשורת וליושב ראש ההסתדרות להגיע להסכמות.

<גלילה הורנשטיין: אין ספק שבסוף יהיו את המגבלות שיהיו, אבל שיתנהל המשא ומתן.

קארין אלהרר: אבל העניין העקרוני, עורכת דין הורנשטיין.

עיסאווי פריג': זה לא קשור לסעיף, אנחנו מדברים כאן - - -

<גלילה הורנשטיין: לא, קשור.

<גלילה הורנשטיין: מוזכר 49 גם.

קארין אלהרר: בסדר, עורכת דין הורנשטיין, הערתך נשמעה.

דוד צור: אני יכול לענות לה רגע?

קארין אלהרר: כן, חבר הכנסת צור.

דוד צור: אני רוצה להגיד, גם לעורכת הדין הורנשטיין וגם לגדי, אל"ף, אנחנו לא סטטיסטים, אנחנו קשובים למשא ומתן.

דוד צור: אנחנו היינו הראשונים שבאנו ואמרנו שחשוב מאוד שבמקביל לדיוני הוועדה יתנהל משא ומתן ובעיקר שיתרכז בשמירה על זכויות העובדים.

דוד צור: אני לא חושב, אבל זו דעתי, אחרי זה יכול השר והאוצר ומי שמנהל את המשא ומתן מול ההסתדרות, שהמשא ומתן הזה עם ההסתדרות צריך להתרכז בדרך הניהול של התאגיד החדש.

דוד צור: הוא כן צריך לשמור על זכויות העובדים, זו דעתי.

דוד צור: הדיון שלנו כאן על המודל הכלכלי שבו יתנהל התאגיד, בהקשר של, אני פה מסכים עם חברי עיסאווי, שיותר חשוב שנשמור על המבנה של התקציב, שהוא בתוכו יהיה גם לצורך העניין תקני כוח אדם מבלי לדבר על המגבלה הזאת דווקא בחקיקה ראשית, אלא לדבר על המודל הכלכלי, שהמועצה תהיה אחראית שלא נסטה מאחוז מסוים שזה ייקבע כדרך הניהול, אבל לא בחקיקה.

דוד צור: זו דעתי.

דוד צור: הנושא של התקציב, זאת אומרת אם למשל, וכאן, גדי, אני דווקא מפנה אליך, התפלאתי לשמוע את זה, אתה אומר לטאלנטים, אני אומר הפוך.

דוד צור: אם למשל יגיע המנכ"ל או המועצה תחליט שיותר כדאי לה להעסיק עשרה איש, עשרה טאלנטים קטנים במקום טאלנט אחד גדול וזה יישאר במסגרת התקציב, אולי זה עדיף ליצירה?

דוד צור: יכול להיות שלא, אבל זה שיהיה במסגרת - - -

<גדי בן יצחק: אבל לא האוצר יחליט, זה המועצה, זה כל העניין.

דוד צור: אני מסכים.

קארין אלהרר: אבל כתוב שהמועצה תחליט.

דוד צור: אני רוצה להשאיר את זה לדיון המועצה, אבל התקציב, האוצר חייב לשמור על זה.

דוד צור: אני כן חושב שצריך לשמר מודל שבו ההפרה הבוטה הזאת שיש, ואני בא מארגון כזה, לצערי, אני אומר לך, הארגון שאני בא ממנו לא מתרומם עד היום בעיקר בגלל שהוא לא מצליח להתרומם מה-78%-80% שכר.

דוד צור: הוא לא מצליח.

דוד צור: ברגע שהוא לא מצליח הוא לא מצליח - - -

מיקי רוזנטל: יש לו עוד כמה בעיות.

דוד צור: כן, אבל אני מדבר ברמה הארגונית, אני לא מדבר ברמה הערכית.

דוד צור: אגב, זה קשור.

דוד צור: לכן אני חושב שכן האוצר חייב לתת את המתווה, את מסגרת המדיניות.

דוד צור: אני מסכים, אגב, שיותר חשוב התקציב מאשר בסופו של דבר ה - - - ואני לא חושב שאנחנו צריכים לא לדון עכשיו בגלל שמתנהל משא ומתן עם ההסתדרות.

דוד צור: אנחנו נשמח מאוד שהמשא ומתן עם ההסתדרות ימוצה במקביל ומהר.

<גלילה הורנשטיין: הבעיה שהייתי מבקשת, אם כך, לקבל יותר הבהרה על הסעיף הזה, איך מתחבר לכאן הוראות סעיף 49.

<גלילה הורנשטיין: בכפוף לשיא כוח אדם כבר הבנו, בכפוף ל-12(5), הבנו שזו הדקלרציה על ההתארגנות, על הארגון וכו', ושמה זה העקרונות והכול, אבל איך זה מתחבר לסעיף 49, שיש לנו בעיה איתו כשנגיע אליו?

קארין אלהרר: מי עונה?

קארין אלהרר: אורי - - -

<גלילה הורנשטיין: 49 זה מכרזים, על מה אתה מדבר?

קארין אלהרר: רגע, שאלת שאלה.

קארין אלהרר: כולם ישמרו על שקט ואני רוצה לשמוע תשובה.

קארין אלהרר: מי עונה מהאוצר?

<עופר מרגלית: אני מודה שלא הבנתי את השאלה.

<גלילה הורנשטיין: תקרא את הסעיף.

קארין אלהרר: היא רוצה לדעת מה הקשר לסעיף 49, זה הכול.

<דנה נויפלד: סעיף 49 זה הסעיף שהכותרת שלו זה קבלת עובדים.

<גלילה הורנשטיין: נכון, אז מה?

<גלילה הורנשטיין: איך זה קשור לזה?

<דנה נויפלד: אז אני מסבירה.

<דנה נויפלד: למנכ"ל יש מגבלות, למנכ"ל יש כל מיני הוראות בתוך החוק, אנחנו מנסים להבין את הקשר ביניהן.

<דנה נויפלד: אז יש לו כמה מגבלות, מגבלה אחת שיש לו זה מגבלה של שיא כוח האדם.

<דנה נויפלד: הוא לא יכול עכשיו, גם אם הוא ירצה הכי בעולם, הוא כפוף להחלטת המועצה בנוגע לשיא כוח אדם.

<גלילה הורנשטיין: זה 12(5).

<דנה נויפלד: אבל את לא נותנת לי להשלים משפט.

<דנה נויפלד: את שואלת שאלה, את רוצה תשובה או שאת סתם רוצה לשאול?

<דנה נויפלד: הסעיף השני זה הסעיף שאומר, הקבלה שלו של עובדים לעבודה היא מוגבלת באופן שנקבע בסעיף 49.

<דנה נויפלד: 49, כשנגיע, עושה מתווה, הוא מסביר מי דרך מכרז, מי לא פטור ממכרז.

<דנה נויפלד: אז אלה הסעיפים שמגבילים את היכולת שלו לקבל לעבודה.

<גלילה הורנשטיין: יפה, אז זאת אומרת שפה יורדים לרזולוציה של מכרזים והכול, מה שקודם אמרתם 'למה לרדת לרזולוציות כאלה?' ו'יש לנו עם זה בעיה'.

<גלילה הורנשטיין: על 12(5) אני כן מבינה, כי זה עקרוני לגבי ההתארגנות, אני לא רואה שום קורלציה בין הסעיף הזה לסעיף הזה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: ההערה נשמעה.

קארין אלהרר: הערות נוספות?

<גדי בן יצחק: לא יבינו למה קפצתי לחבר הכנסת צור.

<גדי בן יצחק: תראה, כל מה שאני הבנתי זה שיש איזה מין ניסיון בוועדה הזאת להפריד בין בשר לחלב.

<גדי בן יצחק: מדברים בחוץ בינתיים על משהו, לא יודע כמה מדברים ואיך מדברים, ולכן כאן לא נוגעים בענייני העובדים.

<גדי בן יצחק: כמה פעמים נעצרנו בהתלהבות של העובדים, כשרצינו להביא את כאבנו או את הצעתנו לעניין הזה ונאמר לא, יש כאן חקיקה.

<גדי בן יצחק: הבנתי.

<גדי בן יצחק: היה נדמה לי שהסעיף הזה נוגע כאן למשהו שאולי יפריע לי, אולי לא, ולכן ביקשתי - - -

<תמנה עורב: לי זה מפריע.

<גדי בן יצחק: זה הכול.

<תמנה עורב: מה זה אולי?

<תמנה עורב: לי זה מפריע.

<גלילה הורנשטיין: נכון, זה מפריע.

קארין אלהרר: עורכת דין הורנשטיין ותמנה.

<תמנה עורב: אבל יש כאן עניין של תום לב, אתם רציתם להמשיך במקביל, כשיש משא ומתן - - -

קארין אלהרר: סליחה, תמנה, סיימת להפגין?

<תמנה עורב: לא.

<תמנה עורב: ממש לא.

קארין אלהרר: אז לצורך העניין עכשיו אני מבקשת שתסיימי.

קארין אלהרר: אמרנו שאנחנו מדברים על עיקרון, זה לא מפריע למשא ומתן להתנהל ואנחנו שוב מנצלים את הבמה ומפצירים בצדדים לקיים משא ומתן הגון בתום לב לטובת העניין עצמו.

קארין אלהרר: העיקרון יידון גם יידון בוועדה, תודה.

קארין אלהרר: הערות נוספות?

<תמנה עורב: איזה תום לב יכול להיות?

<אופיר טל: אני רוצה להגיד לחבר הכנסת צור, מי שמכיר את הגוף הזה, רשות השידור וגם את משרדי הממשלה, משרד האוצר מכיר את זה היטב ואנחנו יודעים יפה מאוד מה קורה כשיש מגבלת שיא כוח אדם ומגבלות תקציב.

<אופיר טל: זה הופך להיות לתרגיל באיך אני מביא עובדים בלי לקרוא להם עובדים.

<אופיר טל: אז מעסיקים אותם דרך חברת ענבל שהפכה להיות קבלן כוח האדם של המדינה במדינה ודרך רואי חשבון וחברות אחרות ורשות השידור מעסיקים אותם באמצעות מה שקרוי ש"ת, או ש"א או דברים כאלה.

<אופיר טל: בגלל זה עד היום, כשתזמין את המנכ"ל, וזה יגיד לך גם היושב ראש, לא יודעים להגיד כמה עובדים יש בדיוק ברשות השידור, כי מספר העובדים ברשות השידור תלוי בשאלה את מי אתה מכניס לתוך הדבר הזה.

קארין אלהרר: אבל אנחנו רוצים לתקן את המצב הזה.

<אופיר טל: סליחה שאני אומר את זה, אבל אתם לא תתקנו את זה על ידי מגבלות קשיחות, כי המגבלות הקשיחות האלה ייפרצו.

<אופיר טל: זה מה שהולך להיות המצב.

<אופיר טל: אתם צריכים - - -

קארין אלהרר: אבל אם אין מגבלות קשיחות אז הבלגן חוגג ואנחנו לא רוצים לאפשר את זה.

<אופיר טל: יש לנו היסטוריה ברשות השידור, היסטוריה בתחום יחסי העבודה ואנחנו יודעים את זה.

קארין אלהרר: בסדר, אבל לכל הצדדים, לכל הכיוונים.

<אופיר טל: אני לא רוצה להגיד הערה שכזו.

קארין אלהרר: אז אני אומרת.

<אופיר טל: אז אני לא מסכים עם גברתי.

<אופיר טל: אבל בסדר.

<אופיר טל: זאת לא ההערה שלי.

<אופיר טל: אני אומר שאם עכשיו, שגם בשנת 84', כשהפסיקו את הפנסיה התקציבית וגם לפני זה, היו תקנים ואסור היה לקלוט עובדים ואסור היה לעבור את שיא התקן.

<אופיר טל: יש שיא תקן ברשות השידור, האם שיא התקן הזה עומד באיזה שהיא צורה ובאיזה שהיא דרך עם מצב כוח האדם ברשות השידור היום?

<חנה מצקביץ: - - - אחריות אישית של המנכ"ל.

דוד צור: במקום שאין מגבלת תקציב לכאורה - - -

<אופיר טל: אני צריך להגיד לך כמה אחריות יש למנכ"ל ומה מתוך זה - - -

<דנה נויפלד: אני לא הבנתי מה שהוא אמר.

<דנה נויפלד: אני יכולה לשאול אותך שאלה, כי נדמה לי שלא הבנתי.

קארין אלהרר: הוא חושש מהעסקה על ידי חברות כוח אדם.

מיקי רוזנטל: העסקה פוגענית, עובדי קבלן.

<דנה נויפלד: את זה אני הבנתי.

מיקי רוזנטל: הבנת, יופי.

מיקי רוזנטל: איך אנחנו פותרים את זה?

<דנה נויפלד: רגע, אבל מה שאתה אומר זה שלא צריך לקבוע שיא כוח אדם?

<דנה נויפלד: זאת המסקנה?

<אופיר טל: מה שאני אומר זה שדברים כאלה צריכים להיקבע בהסכמים עם עובדים ולא בדרך של חקיקה, שנותנת לגוף ולמעסיק את האפשרות לפרוץ - - -

דוד צור: ממש לא.

קארין אלהרר: לא, אני מתנגדת לדבר הזה.

דוד צור: זה ניהול.

דוד צור: עובדים צריכים לשמור על הזכויות שלהם, לא לנהל את הארגון.

דוד צור: התהפכו פה היוצרות במשך השנים.

<אופיר טל: חס וחלילה, אבל - - -

קארין אלהרר: אני מאוד רוצה - - -

מיקי רוזנטל: לא, אנחנו אומרים ש - - - אבל העסקה, הם יהיו עובדי קבלן.

מיקי רוזנטל: זה גם בעיה.

מיקי רוזנטל: הפוך זה גם בעייתי.

דוד צור: תחשוב על כל הגופים הממשלתיים שאתה מכיר.

עיסאווי פריג': אני רוצה לאסור את זה בעתיד.

קארין אלהרר: סליחה, רגע, יושבת כאן היועצת המשפטית, אני רוצה לשמוע את עמדתה בעניין.

קארין אלהרר: היא מכירה את הארגון לפני ולפנים.

<חנה מצקביץ: מה שתואר לנו כאן

<חנה מצקביץ: זאת המציאות שבעצם רשות השידור במשך השנים חרגה מהתקן והעסיקה עובדים באמצעות ש"ת, באמצעות ש"א, כשהפסיקה כבר קבעה שהם חלק מכוח האדם והם עובדים לכל דבר ועניין.

<חנה מצקביץ: היום ביקשתם לדעת כמה עובדים יש ברשות השידור, לא יכלו לתת לכם תשובה, לא יודעים כמה עובדים יש ברשות השידור, זאת מכה מאוד קשה וזאת מחלה כרונית ברשות השידור.

<חנה מצקביץ: אני חושבת שצריכה להיות מסגרת בתוך החוק וכאשר המנכ"ל מחויב לעמוד במסגרת, אז זאת אחריות אישית שלו.

<חנה מצקביץ: כאשר המועצה חייבת לקבוע את הכללים בהתאם למסגרת הזאת, אני חושבת שזו דרך לשמור על הדברים.

<חנה מצקביץ: גם לשמור על זה שאנשים לא יעבדו בתנאים של עבדות ויקבלו משכורות של ש"ת, כי יידעו מי זה עובד וינהלו את כוח האדם בצורה שקופה ונכונה.

<ברוך אסקרוב: שאלה, האם לפי החוק עכשיו, כיוון שהמועצה קובעת את שיא כוח האדם, אז היא יכולה מעת לעת לשנות לפי הצרכים של הארגון?

<גלילה הורנשטיין: בטח, ב-12(5).

<גדי בן יצחק: והמספר שאנחנו קובעים עכשיו, הוא קשור במספר הקודם של העובדים והזכויות שלהם או לא?

קארין אלהרר: לא שמענו את השאלה בכלל.

<גדי בן יצחק: אתם קובעים עכשיו בחוק מספר שיא כוח אדם - - -

<קריאה: זה לא בחוק.

<גלילה הורנשטיין: לא קובעים את זה.

<גלילה הורנשטיין: יש שיא, אבל לא בחוק.

קארין אלהרר: עד שיש משהו שלא קובעים בחוק לא לקלקל, בבקשה.

קארין אלהרר: שאלות והבהרות נוספות?

עיסאווי פריג': אני מציע להסיר שיא כוח אדם.

<קריאה: להשאיר את שיא כוח אדם ולהוסיף תקציב.

קארין אלהרר: שמענו דווקא למה צריך שיא כוח אדם.

קארין אלהרר: אני שמעתי.

עיסאווי פריג': אני שמעתי ובכל זאת אני אומר, שתי המגבלות המוצעות - - -

קארין אלהרר: בסדר, עיסאווי, אז אני אומרת - - -

עיסאווי פריג': אז מה עושים?

קארין אלהרר: אני באופן אישי, אבל בסוף הוועדה תצביע על זה, אתה יודע - - -

עיסאווי פריג': אז אני לא רוצה להגיע לשלב ההצבעה.

עיסאווי פריג': אז אני אלך הביתה, יש לכם רוב, אז מה יש לי לעשות?

קארין אלהרר: עיסאווי, עניינית.

קארין אלהרר: עורכת דין נויפלד, אתם מעוניינים לתקן את הדבר הזה?

<דנה נויפלד: שמעתי פה את כל ההערות.

<דנה נויפלד: אני דווקא רוצה להגיד לעניין סעיף 65, שביקשו פה להוסיף.

<דנה נויפלד: הסעיף הזה לא נדון ובכוונה לא נדון, אני מציעה להשאיר את זה ככה כי בכל מקרה - - -

<תמנה עורב: אבל לא שומעים אותך.

מיקי רוזנטל: יש בעיה במיקרופונים.

מיקי רוזנטל: רמז, זהו, הביתה.

<דנה נויפלד: לעניין המגבלה של שיא כוח אדם, אני חושבת שכרגע צריך להשאיר אותה.

<דנה נויפלד: לעניין הסעיפים האחרים, מי שהעלה את התוספת זה מצד הוועדה.

<דנה נויפלד: אפשר את הסעיף להשאיר כמות שהוא, אם ואחרי שיהיה הדיון המהותי באותו סעיף 65, יהיה אפשר להוסיף אותו גם פה אם זה יידרש, ואם בעקבות המשא ומתן או בעקבות סיבה אחרת, או הוועדה לא תרצה את הסעיף, יהיה שינוי, אז הוא לא יידרש פה.

<דנה נויפלד: בכל מקרה אני לא חושבת שיש מישהו שסבור שזה לא עניין ניהולי תקין שמועצה קובעת את הרף העליון של שיא כוח אדם בתאגיד.

<דנה נויפלד: זה נראה לי משהו בסיסי.

<חנה מצקביץ: זה דירקטוריון קובע.

<דנה נויפלד: נכון, זה נכון לגבי כל חברה.

עיסאווי פריג': לפרוטוקול, אני יודע שעמדתי לא תתקבל אבל אני מזהיר, הסעיף הזה - - -

קארין אלהרר: עיסאווי, למה לוותר מראש?

עיסאווי פריג': כי אני באופוזיציה, מה לעשות?

עיסאווי פריג': אני ומיקי באופוזיציה.

מיקי רוזנטל: תאמין לי, עם ממשלה כזאת יותר טוב באופוזיציה.

עיסאווי פריג': דנה, אני מזהיר ושהדברים יהיו לפרוטוקול.

עיסאווי פריג': המגבלה הזו של שיא כוח אדם שמצוינת כאן, בכפוף ל-35% שלא מצוינים כאן, תביא למצב כמו שהיועצת המשפטית תיארה.

עיסאווי פריג': אני אגיד את זה במספרים.

<קריאה: רק הפוך.

<חנה מצקביץ: אני אמרתי ה - - -

קארין אלהרר: היא אמרה הפוך, עיסאווי.

עיסאווי פריג': שנייה, תבינו.

עיסאווי פריג': רגע.

עיסאווי פריג': אני אדגים את זה מספרית, חברים.

עיסאווי פריג': לפרוטוקול, שיהיה.

עיסאווי פריג': ה-700 מיליון תקציב, 35% מתוכו זה 245 מיליון שקל.

עיסאווי פריג': זו המגבלה בתקציב של ה-35%.

עיסאווי פריג': מהצד השני, אם אני לוקח עלות ממוצע של עובד 20,000 שקל, עלות שנתית כפול 12, ואני מכפיל ב-750, אני לא מגיע ל-200 מיליון.

עיסאווי פריג': יישארו למנכ"ל לעצמאותו 45 מיליון שקל והוא יוכל על פי התקציב להוציא אותם על השכר.

<דנה נויפלד: להשקיע בתוכן.

עיסאווי פריג': על השכר.

עיסאווי פריג': אז איך הוא יוציא אותם על השכר ויש לו מגבלה של שיא כוח אדם?

עיסאווי פריג': אז זה יילך על כוח אדם.

עיסאווי פריג': אני מזהיר את זה, שזה - - -

דוד צור: אבל יש לו גמישות ניוד.

עיסאווי פריג': הוא יילך על חברות כוח אדם.

<ברוך אסקרוב: אני הייתי מציע לך, גברתי יושבת הראש, שבלי תלות למשא ומתן, זה גם סוג של פררוגטיבה שלך לנהל, ואולי להמליץ, על הורדת סעיף 65 גם בלי תלות.

<ברוך אסקרוב: אולי במשא ומתן זה טרייד אוף.

קארין אלהרר: אבל אני לא ממליצה.

<ברוך אסקרוב: אני רק אנמק מדוע, משום שהסעיף הזה - - -

קארין אלהרר: רק, ברוך, שתדע, שהערותיך מעכבות אותנו מלהגיע לסעיף 65.

<ברוך אסקרוב: זה לא פייר.

קארין אלהרר: אז אני אומרת, בואו נדבר עליו כשנגיע אליו.

<ברוך אסקרוב: אבל אנחנו הרי ישבנו על העניין הזה, זו הזדמנות כי עכשיו כולנו קצת בראש הזה.

<ברוך אסקרוב: זה קשור.

<גלילה הורנשטיין: - - - לא לדבר על זה בכלל, תן להסתדרות לדבר על זה.

<ברוך אסקרוב: סליחה, אני מנסה לשכנע כאן בעמדתנו.

קארין אלהרר: ברוך, סליחה.

<ברוך אסקרוב: טוב, תודה רבה, אני רוצה לדבר על זה.

קארין אלהרר: סליחה, ברוך, אבל אני לא רוצה שתדבר על זה כרגע.

קארין אלהרר: אם יישארו לנו - - -

<ברוך אסקרוב: גברתי, אני רק רוצה לנמק את זה.

קארין אלהרר: נשארו לנו 20 דקות ואני מאוד הייתי מעוניינת ל - - -

<קריאה: השעון הזה לא מדויק.

קארין אלהרר: באמת, ברוך, אתה תקבל את זמן הדיבור - - -

<ברוך אסקרוב: חבל , כי עכשיו היה לב פתוח לנושא.

<ברוך אסקרוב: תודה.

<ברוך אסקרוב: אם את אמרת, אז אני - - -

קארין אלהרר: אני מבטיחה, הלב יהיה פתוח באותה מידה, אם לא יותר, כשנגיע לסעיף.

קארין אלהרר: הבטחה שלי.

קארין אלהרר: בבקשה, סעיף 43.

<חגית ברוק: (מקריאה): "43.

<חגית ברוק: נטילת סמכויות המנהל הכללי.

<חגית ברוק: המועצה רשאית להורות למנהל הכללי כיצד לפעול לעניין מסוים; לא קיים המנהל הכללי את ההוראה, רשאית המועצה להפעיל את הסמכות הנדרשת לביצוע ההוראה במקומו.

<חגית ברוק: הוראות סעיף זה לא יחולו לעניין תפקידו של המנהל הכללי כעורך ראשי".

מיקי רוזנטל: קודם כל תסבירו למה - - -

<אתי בנדלר: אין מה להסביר, זה כל כך ברור.

מיקי רוזנטל: הניסיון מלמד שברשות השידור המאבק בין המנכ"ל למועצה חירב את העסק הזה.

מיקי רוזנטל: בכל גוף ארגון ניהולי שאני מכיר הדירקטוריון מפקח והמנהל מנהל.

מיקי רוזנטל: אתם פה אומרים לא, המנהל הוא לא מנהל, זה מה שאתם אומרים, אם אני מבין נכון.

מיקי רוזנטל: אני באמת לא מבין.

מיקי רוזנטל: באורגנים שעבדתי בהם והייתי שותף להם, הדירקטוריון הוא המפקח והמנהל הוא המנהל.

מיקי רוזנטל: מה אתם מנסים להשיג פה, מלבד כמובן להשיג את העצמאות החשובה בעניין העריכתי.

קארין אלהרר: אמיר, באותו עניין, אני מניחה?

<אמיר גילת: כן.

<אמיר גילת: קודם כל המתח נבע בין השאר מפני שלמליאה לא היו סנקציות.

<אמיר גילת: פה החוק עושה מהפך ולמועצה יש סנקציות כלפי המנכ"ל, לרבות הדחה.

מיקי רוזנטל: אבל פה יש התערבות בניהול השוטף היומיומי.

מיקי רוזנטל: זה משהו שאני לא מכיר.

<אמיר גילת: לא שמענו את דברי ההסבר, דנה, אבל סעיף 43(ב) לכאורה בא בסתירה לאישור לוחות משדרים.

<אמיר גילת: זאת אומרת אם ניקח דוגמה דמיונית כמובן, שהמועצה מחליטה להסיר תכנית מלוח המשדרים והמנכ"ל לא מבצע את ההחלטה הזאת, זו החלטה של עורך ראשי או זו החלטה של - - -

מיקי רוזנטל: כן, יש פה עוד בעיות.

עיסאווי פריג': דנה, אני מבקש לבטל את הסעיף הזה.

<דנה נויפלד: אז אולי נסביר.

עיסאווי פריג': את אומרת לי - - -

מיקי רוזנטל: תן לה לנסות להסביר, היא רוצה להסביר.

קארין אלהרר: אבל לצורי יש הערה משלימה.

עיסאווי פריג': דנה, בסעיף 42 את מתגאה שאת נותנת עצמאות למנכ"ל ובאה מסביב בסעיף ולוקחת לו את זה.

עיסאווי פריג': יעני.

עיסאווי פריג': זה אוזן וזה אוזן, איזה אוזן הנכונה?

דוד צור: אני רוצה להעיר בכל זאת.

דוד צור: קודם כל בתאגיד, בחברה, יושב ראש הדירקטוריון והדירקטוריון, הם האחראים על המדיניות, על לראות שהעסק עובד נכון, המנכ"ל הוא המוציא לפועל.

דוד צור: עם כל הכבוד, הדירקטוריון, בגלל שיש לו את האחריות, אז יש לו גם את הסמכות להזיז את המנכ"ל אם צריך, רק מה שכן?

דוד צור: - - -

מיקי רוזנטל: אין שום בעיה להזיז את המנכ"ל.

דוד צור: רגע, שנייה.

דוד צור: מה שכן, אני כמובן לא מצטרף לעמדתו של חבר הכנסת עיסאווי, להסיר לגמרי את הסעיף הזה, אבל אני כן הייתי נותן לו איזה הבהרה אחרת מאשר נוסח מאוד מעורפל האומר כיצד לפעול בעניין מסוים.

דוד צור: מה זה עניין מסוים?

דוד צור: צריך לפרט.

דוד צור: לכן פה החשש, לדעתי, שלא תהיה פה איזה מועצה קפריזית שתזיז מנכ"ל - - - וזה לא פוגע בעצמאות המנכ"ל לניהול, אבל הוא חייב, הוא כפוף לדירקטוריון, הדירקטוריון אחראי בפני הציבור ולכן אני חושב שזה סדר נכון.

<אתי בנדלר: אז אתה מציע - - -

דוד צור: לא, אני רק אומר להבהיר אותו.

מיקי רוזנטל: יש אחריות וכתוב שיש אחריות לדירקטוריון וכו' וכו'.

מיקי רוזנטל: הדירקטוריון מפקח, זה גם נהוג בכל חברה עסקית, אבל בסופו של דבר בכל גוף אורגני כזה, גם ממשלתי, אגב, לדירקטוריון יש אחריות, המנכ"ל, הוא ממנכל.

מיקי רוזנטל: הדירקטוריון לא כל היום אומר למנכ"ל, מנחה אותו, 'עכישו תזוז ימינה' - - -

דוד צור: אני מסכים.

דוד צור: אמרתי, לכן העניין צריך להיות מאוד ברור.

מיקי רוזנטל: אבל מצד שני חשוב מאוד שהעניין הזה של העצמאות העריכתית לגבי התוכן, שלא - - - יש פה בעיה, הרי העצמאות בתוכן גוזרת בעקבותיה תקציבים ותקציבים זה ענייני - - - אז זה מאוד בעייתי כל העניין, ולכן אני רוצה לתת לדנה לנסות להסביר לנו.

קארין אלהרר: ואני רוצה להעיר הערה.

קארין אלהרר: אני לא בטוחה שלמועצה יש את כל הכישורים הנדרשים ממנכ"ל.

קארין אלהרר: אז כאילו לפעול במקומו זה טיפה בעיה.

מיקי רוזנטל: נכון.

מיקי רוזנטל: הצלחת לנסח אותי יותר טוב ממני.

קארין אלהרר: יש מצבור הערות, נשמח לתשובה.

<דפנה גלוק: רק ניתן את המסגרת הכללית.

<דפנה גלוק: הסעיף הזה, למעט סעיף קטן (ב), הוא העתקה מילה במילה, למעט המילה 'דירקטוריון' שהוחלפה ב'מועצה', של סעיף 51 לחוק החברות.

<דפנה גלוק: זו היא סמכות שקיימת לדירקטוריון של כל חברה.

<דפנה גלוק: העניין המסוים הוא מכיוון שברור שבעניין של מדיניות המנכ"ל כפוף להוראות הדירקטוריון.

<דפנה גלוק: הדירקטוריון הוא לא גוף בעל סמכויות ביצועיות ביום יום שלו, הוא לא אמור ביום יום להפעיל ולהוציא, יכול לקרות מקרה, בדרך כלל המקרים הם נדירים, שבהם המנכ"ל לא מציית למדיניות כללית או לאיזה שהיא פעולה ספציפית.

<דפנה גלוק: דברים היו מעולם גם ברשות השידור, הסעיף לא היה קיים ונדרשה פרשנות משפטית יצירתית כדי לאפשר - - - היה מקרה ברשות השידור של נטילת סמכות מנכ"ל ובנקודה הזו רצינו לאפשר גם למועצה איזה שהוא משהו שלא בהכרח מגיע לידי העברה מכהונה של מנכ"ל.

<דפנה גלוק: לא כל תקל, לא כל בעיה צריכה להגיע למצב שמעבירים מנכ"ל מכהונה.

<דפנה גלוק: סעיף קטן (ב) נוסף בדיוק בגל ההתלבטות שהייתה לנו והאם הסעיף הזה נכון לתאגיד שידור בסגנון הזה.

<דפנה גלוק: כדי לתת את האקסטרה עצמאות בנושא התוכן ניסינו ליצור את ההפרדה בין עניינים שיכולים להיות התקשרות מסוימת בעניין מסוים, שהוא אינו עניין תוכן, לבין 'עכשיו תשדר את התכנית הזו ומחר לא את - - -

קארין אלהרר: רגע, אני מקשה.

קארין אלהרר: אם העניין המסוים הוא עניין עריכת תוכן?

<דפנה גלוק: לכן בדיוק הכוונה - - -

<דנה נויפלד: הוא לא יכול ליטול.

קארין אלהרר: לא, ואז מה קורה?

מיקי רוזנטל: יש פה גם בעיה בחוק הפלילי.

מיקי רוזנטל: למשל אם התאגיד עובר עבירה של לשון הרע, אז מי שמואשם זה מנכ"ל התאגיד.

<קריאה: לא, היום כולנו.

מיקי רוזנטל: כמה דירקטורים?

קארין אלהרר: כל אחד, כל נושא משרה.

<גדי בן יצחק: היום אני אחראי ישירות ולא חשוב מה קורה עם המנכ"ל.

<ברוך אסקרוב: וגם בעיתון, המו"ל והעורך הראשי והכתב.

מיקי רוזנטל: אני כן מוטרד, אבל זה פחות מטריד אותי, העניין הוא כזה, אני אשאל את השאלה שאת שאלת.

מיקי רוזנטל: הוא מחליט החלטה עריכתית, להעלות מסוק לצלם את הכנסת מלמעלה.

קארין אלהרר: למשל.

מיקי רוזנטל: למשל.

מיקי רוזנטל: החלטה לגמרי עריכתית, זה עולה 100,000 שקל, או מיליון שקל, אז אומרים לנו 'אנחנו לא אכפת לנו, אבל אתה לא תעלה מסוק כי זה עולה מיליון שקל, זה חורג מהתקציב'.

מיקי רוזנטל: אז איך אנחנו פותרים את הסוגיה הזאת?

קארין אלהרר: דווקא אם תהיה מגבלת תקציב אז זה - - -

מיקי רוזנטל: אבל שנייה, הוא אומר - - -

קארין אלהרר: בואו נעשה משהו שהוא יותר של עריכה ופחות מגבלת תקציב, כי לזה תהיה תשובה.

מיקי רוזנטל: אני לא בטוח שיש לזה - - -

<גדי בן יצחק: אם מדובר במחבל שיושב על גג הכנסת אז זה עריכתי.

קארין אלהרר: לוח שידורים.

קארין אלהרר: נניח, דנה - - -

<גדי בן יצחק: אם המחבל יושב על גג הכנסת זה עריכתי, גברתי, בגלל זה הדוגמה שלו היא בעניין.

<גדי בן יצחק: מה יותר חשוב, שאני אהיה תאגיד עצמאי או שאני אצמד לחוק החברות?

<גדי בן יצחק: יעני שאני אהיה עסקי.

קארין אלהרר: רק שנייה, גדי.

קארין אלהרר: אני רוצה להקשות בכל זאת.

קארין אלהרר: למשל לוח השידורים, זה עניין מסוים, יש בו מוטיב עריכתי, יש בו מוטיב עריכת תוכן.

קארין אלהרר: מה הדין, כי אני לא מבינה את המשמעות של זה לפי הסעיף, מה קורה כאשר יש מחלוקת בעניין הזה?

<דנה נויפלד: שאלת לוחות שידורים.

<דפנה גלוק: מה, אם הוא לא עמד בלוחות השידורים?

קארין אלהרר: כן, זה עניין מסוים.

<דפנה גלוק: אם הוא לא עמד בלוח השידורים - - -

<דנה נויפלד: אני חושבת שלוח שידורים, היינו אומרים שזה חלק - - -

<קריאה: אבל את צריכה לסייג את זה.

<דנה נויפלד: שוב, האיזון פה הוא מאוד עדין.

<דנה נויפלד: האתגר למצוא בעיות משפטיות הוא אתגר קל, אני רוצה שנייה להגיד שזה הרע במיעוטו.

<דנה נויפלד: בואו נניח שנייה למה כן, כי למה לא זה פשוט.

<דנה נויפלד: מה קורה אם אנחנו מורידים את הסייג.

<דנה נויפלד: הרי יכולנו להגיד ככה, יכולנו להגיד, כמו בחוק החברות, הרי תאגיד הוא סוג של חברה, יכולנו לומר שהסעיף חל במישרין, בין אם זה עורך תוכן ובין אם לאו ואז חבר הכנסת רוזנטל היה קופץ ואומר 'רגע, רגע - - -

מיקי רוזנטל: בצדק.

קארין אלהרר: נכון, בצדק.

<דנה נויפלד: אז אנחנו ניסינו בכל זאת להביא לכדי איזה שהוא סעיף מאוזן שאומר ככה, החברה הזו היא כמו כל חברה, תשימו לב, שוב, זה סעיף מספר (1), פסקה ראשונה אומרת שהוא אחראי לניהול השוטף של התאגיד, בהתאם להחלטות המועצה ולהנחיותיה.

<דנה נויפלד: כלומר אנחנו לא סוטים מחוק החברות, אנחנו מכירים בזה שיש לנו דירקטוריון, שכמו בכל חברה נותן הנחיות והוראות בנושאים מסוימים למנהל הכללי.

מיקי רוזנטל: זה בסדר גמור.

<דנה נויפלד: אנחנו רצינו ליצור את האיזון ולומר בנושא עריכת תוכן, בשל החשיבות של העצמאות, כל מה שאנחנו מכירים זה שיש פה מנכ"ל מיוחד, במובן הזה שהוא עורך ראשי, בנושאים האלה הדירקטוריון לא יוכל ליטול את סמכויותיו.

<דנה נויפלד: אז עכשיו את שואלת אותי שאלה, האם בנושא לוחות השידורים, אז אני מנסה לחשוב ככה, אני מניחה שאם זה נושא של תכנית מסוימת בלוח השידורים התשובה שלי הייתה יחסית פשוטה, היא אומרת זה תפקידו כעורך ראשי, בוודאי אם זה אייטם מסוים או בוודאי אם זה ליין אפ מסוים - - - אני משתמשת - - - איפה גדי?

<תמנה עורב: כן, בסדר, את משתמשת במונחים המקצועיים.

<אמיר גילת: ליין אפ כן ולוח שידורים לא, כי אחרת, יש לך במקום אחר שהמועצה מאשרת את לוח השידורים.

<אמיר גילת: אז פה את אומרת שהמועצה יכולה להחליט והמנכ"ל יעשה מה שהוא רוצה.

<דנה נויפלד: לא, אני אומרת שבאיזון, אני לא אומרת שהמנכ"ל יכול לעשות מה שהוא רוצה, הרי יש לנו את נשק - - -

מיקי רוזנטל: לא, הסעיף נועד, אם אני מבין נכון, יש אייטם עכשיו לשדר מסוים ששר מסוים חשוד בפלילים וההוכחות הן כאלה וכאלה וזה פררוגטיבה של העורך הראשי.

מיקי רוזנטל: אף אחד בדירקטוריון לא רשאי להתערב בזה וזו פררוגטיבה של המנכ"ל.

מיקי רוזנטל: עכשיו יש החלטה שהעורך דין של השר החשוד התקשר, שלח מכתב למועצה ואמר להם 'תראו, יש תביעה על 5 מיליון דולר אם אתם משדרים את האייטם הזה'.

מיקי רוזנטל: עכשיו זה לא רק החלטה עריכתית, זו גם החלטה כלכלית, כי אנחנו לוקחים סיכון כלכלי.

מיקי רוזנטל: יש פה בעיה אמיתית, זה לא - - -

דוד צור: בעיניי זו גם החלטה של המנכ"ל.

דוד צור: אני לא חושב שזה כוון לעניין הזה.

דוד צור: למשל אם מדובר שהוא - - -

מיקי רוזנטל: שנייה, אני לא גמרתי.

<אתי בנדלר: הוא מפתח את התסריט.

דוד צור: מה שנקרא בעיה לצוער.

דוד צור: אבל אני אומר, בגדול החוק, אם אני מבין אותו, כמו שאני מבין את הסעיף הזה, יש דירקטוריון, הוא מקבל החלטות של מדיניות או של פעולות ברורות.

דוד צור: הוא אומר, 'אתם צריכים לשדר, לצורך העניין, בחורף חמישה משחקים בשידור ישיר', התחלתי בסדר הנכון שצריך להיות, לדעתי, בתאגיד, 'עשר תכניות סוגה עילית' וכן הלאה, ואומר המנכ"ל, 'לא, אני משדר תכנית אחת, שתי - - - ', כי הוא - - -

מיקי רוזנטל: כי לוח השידורים צריך להיות מאושר על ידי הדירקטוריון.

מיקי רוזנטל: אין בעיה כזו.

דוד צור: אני מבין, אני אומר, אושר לוח המשדרים והוא שם פס.

מיקי רוזנטל: אז לא, זו הפרה של ה - - -

קארין אלהרר: רגע, יש לאמיר הצעה.

<אמיר גילת: אף אחד לא מדבר על רמת האייטם.

<אמיר גילת: זה ברור, אני מסכים עם כל מילה שאמרת, לכן צריך פשוט לסייג את זה, למעט אישור לוח המשדרים, סעיף זה וזה.

<אמיר גילת: אני אומר את זה ב - - - פשוט, שלא יבוא בסתירה עם תפקיד המועצה - - -

<קריאה: המועצה מאשרת את הלוח.

<אמיר גילת: שלא יבוא בסתירה עם תפקיד המועצה לאישור לוח המשדרים ואז אתה פותר את הבעיה.

עיסאווי פריג': דנה, שכל הקשיחות שמופגנת בחלק מהסעיפים כאן, הנימוק שאתם מרימות שזה סמכויות קצה.

<דנה נויפלד: לא, אני אומרת שקשה לתת מענה לגבי סמכויות הקצה.

עיסאווי פריג': בסדר, אז כשאת רוצה לצאת מסעיף מסוים שהוא סעיף קשיח, 'לא, לא נגיע לזה, זה סמכויות קצה'.

<דנה נויפלד: השאלה היא כזו, בוא נדבר על העולם בלי הסעיף הזה.

<דנה נויפלד: בואו ננסה לראות מה החלופה, נכון?

<דנה נויפלד: תמיד זה בחירה בין חלופות.

<דנה נויפלד: השאלה אם אין את החלופה הזו מה המשמעות.

עיסאווי פריג': מה את צריכה את הסעיף הזה?

<דנה נויפלד: אז אני אומרת תמיד הבחירה בסוף - - -

קארין אלהרר: לא, הוא חשוב, עיסאווי.

מיקי רוזנטל: הסעיף הזה חשוב כדי לשמור על העצמאות של העורך הראשי, מה קרה לך?

<אתי בנדלר: לא, הוא שואל למה צריך את (א).

מיקי רוזנטל: את (א)?

מיקי רוזנטל: מצדי תעיפו אותו.

עיסאווי פריג': כן, למה צריך את ה-(א).

<קריאה: דפנה, הסעיף הזה לא קיים בחוק החברות הממשלתיות, נכון?

<קריאה: הוא לא קיים?

<דפנה גלוק: חוק החברות חל באופן שיורי על חברות ממשלתיות ולכן סעיף 51 לחוק החברות חל גם על חברות ממשלתיות ולכן זה חל גם על חברות ממשלתיות.

<דפנה גלוק: אני אגיד באופן ספציפי לגבי רשות השידור.

<דפנה גלוק: הדבר עלה בעבר לפני די הרבה שנים, ישנה חוות דעת של היועץ המשפטי לממשלה שבמקרה הקונקרטי הוועד המנהל היה רשאי ליטול את סמכות המנכ"ל והדבר אכן נעשה.

<דפנה גלוק: בוודאי שאני מעדיפה שלא להידרש לכל מיני חוות דעת ולכל מיני קונסטרוקציות משפטיות כשיש צורך וקורים המקרים, ועובדה שזה היה מקרה קצה, למרות שלאורך השנים היו בעיות מאוד מאוד קשות ביחסים בין האורגנים של רשות השידור, אבל כשבא המקרה וכשצריך את הסמכות, תמיד עדיף שיש מענה ברור וקונקרטי, בוודאי במקרים כאלה שהם מקרים של חיכוכים, מאשר שנצטרך עכשיו להמציא כל מיני חוות דעת כדי לתת פתרון למקרה הנקודתי.

<דפנה גלוק: זו עמדתנו וזו עמדת הממשלה, כשהיא הגישה את הצעת החוק הזו, את הסעיף הזה.

<דפנה גלוק: מעבר לזה, ברור שההפרדה מה הוא תפקיד עורך ראשי היא הפרדה לא פשוטה.

<דפנה גלוק: אנחנו מנסים פה, בגלל שמדובר בעניין המסוים, ליצור את העצמאות שעניינה החלטות קונקרטיות שהן החלטות עריכתיות.

<דפנה גלוק: ברור שלוח השידורים אי עמידה, זה אי עמידה בלוח השידורים - - -

<רותם אברוצקי: הנטייה הטבעית שלנו היא לבקש בכלל למחוק את ה - - -

קארין אלהרר: תגדיר 'שלנו', כי אני אף פעם לא יודעת.

<רותם אברוצקי: אני מייצג את אגודת העיתונאים בתל אביב, אני יושב כאן על טיקט מאוד ברור.

<רותם אברוצקי: זה למחוק את הסעיף הזה.

מיקי רוזנטל: לא את (ב), רק את (א).

<רותם אברוצקי: יחד עם זה, הסעיף שעורכת הדין גלוק, או הנקודה שהיא עמדה עליה וגם דנה עמדה על הנקודה הזאת, שלא על כל דבר נפטר את המנכ"ל וצריך להיות כאן איזה שהוא איזון.

<רותם אברוצקי: אל"ף, יש מנכ"לים שאם יפעילו את הסעיף הזה יכול להיות שהם יתפטרו, כי מדובר בפיצוץ.

<רותם אברוצקי: אנחנו כאן מנסים להימנע באיזה שהוא סעיף של החוק או תחת החוק מהפיצוץ, אבל צריך להבין את האקלים.

<רותם אברוצקי: כשמגיעים למקום הזה, בעצם המועצה הגיעה לפיצוץ כמעט אטומי עם המנכ"ל.

<רותם אברוצקי: אני לא רואה איך בכלל ימשיכו אחרי זה, אלא אם כן יירדו מלאכים שישכינו שם הסכם שלום ביניהם.

<רותם אברוצקי: זה המקרה.

<רותם אברוצקי: זאת אומרת אנחנו כמעט מדברים על פיטורי המנכ"ל.

<רותם אברוצקי: שיהיה ברור.

<נגה בריינס: האמת היא שאני מאוד מברכת על הסעיף הזה.

<נגה בריינס: זה סעיף גאוני, זה בדיוק - - -

קארין אלהרר: איך לא נתתי לך לדבר קודם?

<נגה בריינס: אבל זה בדיוק אחד מהמקרים האלה שאנחנו מדברים עליהם, שאנחנו לא מקבלים תשובה, לא מהמנכ"ל ולא מאף אחד.

<נגה בריינס: אז אנחנו יכולים לפנות ישירות לחברי המועצה, או לפוצץ ישיבות מועצה, ובאמת לדרוש את העניין הזה.

<נגה בריינס: אז כל הכבוד.

<ברוך אסקרוב: אני ממשיך את דברי רותם ואני אגיד שבאמת יש רעיון מאוד יפה בחוק הזה, כי הוא לא פותר דבר, להיפך, הוא מחזק את הבלעדיות של כל אחד משני הצדדים בתחום מסוים.

<ברוך אסקרוב: בשביל זה לא צריך אותו, כי ממילא למועצה יש סמכות שיורית ואם השר היה כאן אני מנחש שהוא היה אומר שזה בדיוק כופה על הצדדים להידבר ביניהם כדי למצות לפני שהם מתפוצצים.

<ברוך אסקרוב: אז הסעיף הוא יפה בזה שהוא ער לזה, אבל הוא לא תורם לפתרון, הבעיה נמצאת עוד לפניו והיא נשארת גם אחריו, אז מה עשינו?

מיקי רוזנטל: הפתרון לא יכול להיות בחוק, הפתרון הוא בתרבות ניהולית.

<ברוך אסקרוב: בדיוק.

מיקי רוזנטל: תרבות ניהולית אתה לא פותר בחוק.

<ברוך אסקרוב: אבל מה, גברתי?

<ברוך אסקרוב: הנצים במרכאות בעוד שבע שנים לא ייצאו מהשולחן הזה והם לא יידעו את זה, הם לא יידעו את התפקיד שזה נועד וכן הלאה, זה עשוי לבלבל אותם.

קארין אלהרר: בשביל זה אנחנו מקיימים פרוטוקולים ארוכים, שכשתתקיים מחלוקת - - -

<ברוך אסקרוב: כן, הוא חכם, אבל אין בו תרומה שפותרת את המצוקה שתהיה.

מיקי רוזנטל: מה אתה מציע?

<ברוך אסקרוב: באמת להוציא את הסעיף הזה, כי הוא לא פותר את הקונפליקט, הוא מנציח אותו.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: עורך דין טל.

<אופיר טל: אותי מטריד העניין המסוים, האם הוא כולל קבלת עובדים ועל פניו כן.

<אופיר טל: אני לא חושב שלמועצה צריכה להיות סמכות להתערב בקבלת עובדים.

דוד צור: נקודה חשובה.

דוד צור: לכן העניין המסוים הוא דבר מעורפל ביותר.

קארין אלהרר: נקודה מעניינת, אולי כדאי להגדיר אותו יותר, דנה.

קארין אלהרר: או לפחות להחריג עניינים מסוימים.

<רותם אברוצקי: כמו שיש החרגה על תוכן שתהיה גם החרגה על עניינים פרסונליים שקשורים בעובדים, ואז יהיה סעיף (ג).

קארין אלהרר: תודה, רותם.

קארין אלהרר: אני מציעה שבהגיענו לשלב הקריטי הזה, תודה למי ששרד ונתראה מחר בתשע.