ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 281, 2014-07-21 11:00

חיים כץ: בוקר טוב.

חיים כץ: יום שני בשבוע, שבוע חדש.

חיים כץ: כ"ג תמוז התשע"ד, 21 ביולי 2014.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: אני מרגיש שזה לא עוד יום שני חדש בשבוע, שאנחנו מתחילים שבוע.

חיים כץ: היום ה-14 ללחימה.

חיים כץ: אנחנו קוברים היום לא מעט ממתינו.

חיים כץ: אנחנו צריכים להתנצל, ממש צריכים להתנצל על זה שהצלחנו לבנות לנו מערכת יירוט כיפת ברזל.

חיים כץ: אנחנו צריכים להתנצל על זה שזה לא פוגע באזרחים שלנו ואין לנו מתים.

חיים כץ: אנחנו צריכים לבקש סליחה מהעולם.

חיים כץ: היה לנו יותר נוח אם היו לנו פיגועים ופצועים והרוגים, אז היינו יכולים להופיע בפני העולם.

חיים כץ: ועדת הבריאות, אני רוצה לאחל החלמה לפצועים שלנו, גם לחיילים וגם לאזרחים, ושנשים סוף למצב הזה ושנוכל לחזור לחיות בשלום, כל אחד איש תחת גפנו ותחת תאנתו, כמו שאמר רבנו יעקב אשר, אז הנה אמרתי.

חיים כץ: טוב שנכנסת.

חיים כץ: ובכל זאת החיים שלנו צריכים להתנהל.

חיים כץ: אנחנו באים לדון היום בהצעת חוק ממשלתית, שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

חיים כץ: אנחנו מדברים על זה כבר לא מעט שנים.

חיים כץ: כמה?

<נעה בן שבת: התקנות היו צריכות להיות מאושרות כבר ב-2006.

חיים כץ: ולכולם יש זמן.

חיים כץ: נכון, בא משרד הכלכלה, אומר: תדחו לי, אני לא מצליח להשיג, אני לא מצליח ליישם.

חיים כץ: ויש לנו בעיה – כשאנחנו דוחים, הם מפסיקים לעבוד.

חיים כץ: יש זמן.

חיים כץ: לא ממהרים.

חיים כץ: אנחנו דוחים את זה ל-2476.

חיים כץ: 2476 זה בערך עוד 460 שנה.

חיים כץ: אנחנו במשחק, בליינד אנחנו במשחק.

חיים כץ: אז אומרים: יש לנו זמן, ולמה לעשות?

חיים כץ: אבל אני חושב שכל דבר, צריך לעשות לו סוף.

חיים כץ: כל פרויקט, צריך לקבוע תאריכים ועמידה בלוחות זמנים, ולעשות עם זה סדר.

חיים כץ: אחרת אנחנו כולנו עורכי דין.

חיים כץ: עורכי דין אף פעם לא רוצים לגמור את העבודה שלהם – שהקליינט לא ילך.

חיים כץ: הם הולכים ומושכים עוד צעד ועוד צעד, ודורשים מצוינות.

חיים כץ: ואנחנו רוצים להבין ממשרד הכלכלה, איפה הם רואים את הדברים?

חיים כץ: איך הם יכולים להתחייב לנו שהם יעמדו בתאריכים?

חיים כץ: או שהם אומרים: זה כבר לא אנחנו, יהיו בחירות, אנחנו נתקדם, אולי נהיה ראש ממשלה וזה לא בעיה שלנו ולא יישמו את זה?

חיים כץ: או אולי הם חושבים שאנשים עם מוגבלויות לא צריכים את שוויון ההזדמנויות?

חיים כץ: גם זה יכול להיות.

חיים כץ: זה עולה לנו כסף ואנחנו לא רוצים לבזבז, אז למה שאנשים יסבלו?

חיים כץ: אנחנו מסודרים.

חיים כץ: בואו נמשוך עוד שנתיים-שלוש, נלך הביתה, ונגיד: אנחנו מסודרים.

חיים כץ: אנחנו, ברוך ה', בריאים, ואנחנו לא צריכים את זה, והם - יאללה.

חיים כץ: או הפריץ ימות או הכלב ימות, אני לא יודע מה יהיה.

חיים כץ: אני רוצה לשמוע את נציגי משרד הכלכלה, שיגידו מה הם רוצים ומה הם מתכננים.

חיים כץ: בבקשה.

<איילת זלדין: עו"ד איילת זלדין, המשנה ליועץ המשפטית.

<איילת זלדין: ראשית אני רוצה לומר, וגם הסברתי את זה לכל מי מהארגונים שפנה אלינו בשאלה בנושא הזה, שאנחנו לגמרי מחויבים לנושא הנגישות.

<איילת זלדין: אנחנו באנו לוועדה וביקשנו את הדחייה הזאת, רק שאנחנו כבר בסיום התקנות האלה.

<איילת זלדין: לשאלתך, איך אנחנו נערכים, אנחנו מחכים לדיון נוסף בוועדת המשנה.

<איילת זלדין: נשאר לנו סעיף אחד שהתעכבנו אתו, כי התלבטנו אם להחיל את מה שכתוב בתקנות נגישות השירות, אבל החלטנו להחיל אותו במלואו, אז אני לא צופה שתהיה שום התנגדות של הארגונים.

<איילת זלדין: מבחינתנו, ברגע שהוועדה תכנס אתנו דיון – היה צריך להיות דיון והוא התבטל כי היתה בעיה בלוח הזמנים של הוועדה - ברגע שהוועדה תכנס אותנו, התקנות מבחינתנו גמורות, אז אם אתה שואל איפה משרד הכלכלה עומד – משרד הכלכלה לגמרי מחויב, ועשה עבודה מאוד יסודית בנושא התקנות האלה.

<איילת זלדין: הארגונים שפה ליוו אותנו תקופה מאוד ארוכה.

<איילת זלדין: עבדנו גם בשיתוף הנציבות ומשרד המשפטים.

<איילת זלדין: מבחינתנו, אנחנו יוצאים לדרך.

יעקב מרגי: אז למה צריכים את הערכאה?

<איילת זלדין: במסגרת התקנות האלה עמד לנו אתגר מקצועי לא פשוט – איך אנחנו מגישים הכשרה מקצועית למבוגרים.

<איילת זלדין: אצלנו זה המכללות של ההנדסאים, זה קורסים עסקיים.

<איילת זלדין: הרבה מאוד גופים פרטיים שלא מקבלים שום סיוע מהמדינה, שעושים את הקורסים של קוסמטיקה, הנהלת חשבונות 1, 2, 3.

<איילת זלדין: מופיע בעיתונים – עדיין כתוב: באישור משרד העבודה והרווחה הרבה פעמים.

<איילת זלדין: העמיד מולנו גם אתגר מקצועי, איך מנגישים את תוכניות הלימודים.

<איילת זלדין: אלה קורסים שהם מוטי עבודה, כל הנושא הזה.

<איילת זלדין: לקחו אותם מאוד ברצינות.

<איילת זלדין: יושבות פה שתי נציגות של האגף להכשרה מקצועית: שרית שטיינר ממה"ט ודפנה סילובסקי.

חיים כץ: תציגי את כל השולחן.

חיים כץ: זה לא מסיבה.

<איילת זלדין: לכן התקנות שלנו, ויודעים את זה הארגונים שליוו אותנו, מכילות את תקנות מקום קיים במלואן, את כל הדרישות של התקנות, והרבה מאוד מתקנות נגישות השירות.

<איילת זלדין: הכנסת האריכה את המועד להנגשה לפי תקנות מקום קיים ולפי תקנות נגישות השירות ל-2017 ו-2018, לפי סוגי המוסדות.

<איילת זלדין: כל מה שאנחנו מבקשים זה לתת למוסדות שלנו, שצריכים לעשות בדיוק מה שכתוב בתקנות האלה, מה שנתנו למוסדות האחרים, כי לצורך העניין צריך לקבל היתרי בנייה.

<איילת זלדין: אנשים יודעים כמה זמן לוקח לקבל היתרי בנייה במדינה הזאת כדי לעשות פיר מעלית, כדי לעשות הנגשות פיזיות.

<איילת זלדין: השירותים שדרשנו גם דורשות הרבה מאוד התארגנות מבחינת המוסדות.

<איילת זלדין: הם צריכים להקים מרכזי תמיכה, הם צריכים להתקשר עם אנשי מקצוע, להקים ועדות.

<איילת זלדין: הקמנו מנגנון מיוחד של ועדות להתאמה.

<איילת זלדין: מה שביקשנו בתיקון הזה, ואסביר אותו – אנחנו רוצים לאשר את התקנות שלנו, מבחינתנו אפילו בשבוע הבא, בשבוע שעבר.

<איילת זלדין: היה לנו מועד, והוא נדחה- לא באשמתנו.

<איילת זלדין: לתת לגופים להגיש לנו תוכניות, תוך חצי שנה, כשהם סוף-סוף יידעו מה בדיוק הם צריכים לעשות.

<איילת זלדין: הם יצטרכו לקחת מה שכתוב בתקנות, לפרוט את זה לפרוטות, לראות מול המבנים שלהם, מול השירותים שלהם, מה הם צריכים לעשות.

<איילת זלדין: אז אנחנו נעבד את כל הנתונים, נוציא תוך שנה צו, וניתן החלה הדרגתית לפי מה שנראה מהתוכניות – מי ערוך, מי לא ערוך, לפי מקצועות, לפי אזורים בארץ.

<איילת זלדין: אנחנו בעצמנו עוד לא יודעים, כי אנחנו לא יודעים מה מצב ההנגשה.

<איילת זלדין: אבל אנחנו לגמרי שם.

יעקב אשר: כל התקצוב גם, סיוע לאותם מוסדות?

<איילת זלדין: מוסדות שאנחנו מתקצבים, אנחנו רוצים לסייע להם, ומוסדות פרטיים, אנחנו שואפים למצוא איזו דרך לסייע למרכזי תמיכה, שיוכלו לתת להם חלק מהעזרים.

<איילת זלדין: לכן גם נתנו, והיו על זה הרבה מאוד דיונים בוועדה, דגש למוסדות הפרטיים וניסיון להקל עליהם.

<איילת זלדין: השאיפה שלנו היא לא שכולם ירוצו לנציבות ויבקשו פטורים בגלל נטל כבד מדי, אלא שתהיה הנגשה אמתית.

<איילת זלדין: אנחנו לא חושבים שמוסדות יוכלו להיערך, בתקווה שנאשר את התקנות בשבוע הבא, תוך חודשיים, ב-1 באוקטובר 2014.

<איילת זלדין: אפילו היו להם כל התקציב בעולם וכל היכולת, זה בלתי-אפשרי מבחינת ביצוע.

<איילת זלדין: לכן ביקשנו, פשוט המועדים נקבעו.

<איילת זלדין: לפי המועדים שנקבעו לתקנות נגישות השירות ותקנות מקום קיים, בדיוק אותו דבר, לא פחות ולא יותר, כאשר אזכיר שכשעשו את התיקון במקור להם, עשו את זה לפני שנים, אז היה יותר זמן התארגנות.

<איילת זלדין: גם לשאלה איפה היינו, אנחנו הכנו את תקנות נגישות השירות, חוק קיים, שם היתה עבודה מקצועית מאוד יסודית על כל מה שצריך למבנים וכל זה.

<איילת זלדין: אלה תקנות שלקח הרבה מאוד זמן להתקין אותן, אז לא יכולתי ב-2006 להתקין תקנות, כשאת מקום קיים סיימו בסוף 2012, את נגישת השירות בסוף 2013, כלומר היתה המון עבודה מקצועית, שאנחנו מאוד מכבדים אותה.

<איילת זלדין: לכן אימצנו אותה, והוספנו את כל העבודה המקצועית.

<איילת זלדין: באמת נעשתה פה המון עבודה מקצועית.

<איילת זלדין: לכן הזכרתי את דפנה ושרית.

<איילת זלדין: זה איפה שאנחנו עומדים.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: חבר הכנסת מרגי.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, המדינה חוקקה חוק.

יעקב מרגי: די לומר את השנה שהמדינה חוקקה את החוק, ודי לומר כמה שנים לקח להביא את התקנות בכלל לוועדה, וכמי שמנהל רק ענף קטן בתוך כל הנגישות, הנושא של ההשכלה הגבוהה, אנחנו רואים את הסחבת, אץ הניסיון להתיש אותנו בדיונים על כל פיפס.

יעקב מרגי: אם אתה נותן להם היום הארכה – אני מצדיע לכנות של משרד הכלכלה.

יעקב מרגי: הם אמרו: אנחנו ערוכים, אנחנו יכולים לקדם, אבל נתתם לגופים אחרים – אין סיבה שאנחנו לא.

יעקב מרגי: אני חושב שאנחנו צריכים לתחום את זה.

יעקב מרגי: אני מבין את הרציונל ש-2014 זה לא מעשי.

יעקב מרגי: זה לא יהיה וזה גם לא תואם את מה שהוועדה מאשרת מבחינת לוחות הזמנים, אבל צריכה להיאמר פה אמירה.

יעקב מרגי: אני חושב ש-2017 זה די רחוק.

יעקב מרגי: בשבילנו זה שלוש שנים; בשביל אותם מוגבלים זה עוד יום של בושת פנים.

יעקב מרגי: זה עוד יום של קשיים, ועוד חודש ועוד שנה ועוד שנה.

יעקב מרגי: וכפי שאמרת, אני מתחבר לדברים שלך: אם אתה נותן להם היום 2017, כפי שאני מכיר, בצוק העתים, של גם המשרדים, גם המחלקות המשפטיות - הרי הכול היום זז במחלקות משפטיות.

יעקב מרגי: העומס שם יהיה רב.

יעקב מרגי: אם אתה תשב פה ואם אני אשב פה עוד שנתיים ושלוש, נשמע אותם נאומים.

יעקב מרגי: אני לא יודע איך לעשות את זה.

יעקב מרגי: יש פה יועצת משפטית.

יעקב מרגי: צריך לעשות מסלול, שזה ייעצר.

יעקב מרגי: זה הכול.

יעקב מרגי: כי יש פה תחושה, אני לא רוצה לומר את זה, אבל אותו אחד שהרג את ההורים שלו, ובא לבקש חנינה מהשופט, כי הוא יתום.

יעקב מרגי: אנחנו משכנו, משכנו, גם הוועדה, כולם יחד, כולם פה פשעו.

יעקב מרגי: משכו, משכו, ועכשיו הנה.

יעקב מרגי: יש ענפים ותחומים שאפילו לא התחילו לגעת בהם.

<נעה בן שבת: מוסדות תורניים ודתיים?

יעקב מרגי: מישהו התייחס ליכולות?

יעקב מרגי: לכן אני לא יודע איך לעשות את זה, להכניס פה אנשי מקצוע.

יעקב מרגי: גם אם נותנים ארכה היום, צריך לתחום את זה ולקצוב את זה גם מבחינת דד ליין לתקנות, שהמשרדים והגופים יבואו לוועדה בתחנות מסוימות, באבני דרך שהוועדה תקבע, להוכיח מה נעשה עד אז ולא לחכות לדקה ה-90, כי באמת אף אחד לא ירצה לתקן בסוף תקנות שהן לא מעשיות גם ב-2017.

חיים כץ: בבקשה.

יעקב אשר: קודם כל, באמת צריך להתקדם עם הדברים ולעשות אותם, אבל גם צריך שזה יהיה בסופו של דבר, דבר שאפשר יהיה להחיל אותו בפועל.

יעקב אשר: אתן לך דוגמה, אדוני היושב-ראש, מדבר שהוא לא בחלק של דברים כביכול בעייתיים אלא במסגרת אחרת, משרד החינוך.

יעקב אשר: יש הרי פרויקט של הנגשה.

יעקב אשר: יש גם תקציבים במשרד החינוך לעניין הזה, והם לא מספיקים, כנראה.

יעקב אשר: לאחרונה פניתי למשרד החינוך.

יעקב אשר: עדיין לא קיבלתי תשובות בעניין הזה.

יעקב אשר: אבל אתה יודע שיש לי קצת קשרים בעיריות מסוימות, במיוחד בעירייה שהייתי בה ראש עיר, והתברר לי להפתעתי, שהעירייה קיבלה תשובה ממשרד החינוך, שלגבי הנגשה בבתי ספר, שהם מוכרים שאינם רשמיים או בתי ספר פטור, שהם בתי ספר שהמדינה מתקצבת אותם, לומדים שם ילדים, יש שם ילדים נכים.

יעקב אשר: הרי אדם הוא אדם הוא אדם, לא משנה איפה הוא לומד, יכול להיות בית ספר כזה או אחר, הודיעו: התקציב הוא רק למוסדות רשמיים, אולי למוכר; לפטור – לא יהיה.

יעקב אשר: אתה איש פרקטי, אדוני, ואתה יודע היטב שכשמחוקקים דבר ונותנים את הדד ליין, ונותנים את כל התמיכה, צריכים גם לראות שהדברים באמת יוכלו להיעשות, ושלא יהיה מצב שבו ישפכו את המוסדות עם האנשים, ואז בסופו של דבר לא יהיו מוסדות לאותם אנשים מוגבלים.

יעקב אשר: הפתרונות צריכים לבוא יחד עם החקיקה, אדוני, כדי, כפי שאמרה הגברת מהמשרד – שלא יהיה מצב שבו ועדה כלשהי תחריג כאלה שבאמת לא מסוגלים לעמוד בזה.

יעקב אשר: אנחנו רוצים שכן יהיו מסוגלים לעמוד בזה, ואפשר לעשות את זה בתהליך הדרגתי, שילווה עם תקצוב מתאים עם כל הכוח.

יעקב אשר: ניתן לזה את כל הכוח.

יעקב אשר: המדינה פה היום מוציאה כספים – בתוך טרכטנברג החליטו על דבר אחד ופה על דבר שני.

יעקב אשר: צריך להחליט, שגם הדבר הזה הוא בעדיפות עליונה ולהשקיע בו גם את התקציבים, ולרוץ עם הדברים האלה יחד בו זמנית בצורה מוסדרות עם לוחות זמנים ברורים.

חיים כץ: בבקשה.

<שמואל הר נוי: שמי שמואל הר-נוי.

<שמואל הר נוי: אני מנכ"ל ועד ראשי המכללות, וביום-יום מנכ"ל המכללה האקדמית צפת.

<שמואל הר נוי: גם במכללה שלי אנחנו לא ממתינים לחוקים, ואנחנו עושים את זה בהדרגתיות, בהתאם להזרמת המשאבים.

<שמואל הר נוי: אתן דוגמה, כן את המכללה שלי.

<שמואל הר נוי: אנחנו שוכנים ב-12 מתחמים בעיר צפת.

<שמואל הר נוי: אנחנו תלויים בהנגשת העיר עצמה.

<שמואל הר נוי: הגישה בין מבנה למבנה זה של הרשות המקומית, כך שאנחנו נצטרך לחכות עד 2021 כדי להנגיש את כל המבנים.

<שמואל הר נוי: סוגיה שנייה היא הנושא התקציבי.

<שמואל הר נוי: אני מסכים עם דברי חבר הכנסת קודמי.

<שמואל הר נוי: הכול תלוי גם בקצב הזרמת המשאבים.

<שמואל הר נוי: בסקר נגישות, שסיימנו אותו עכשיו, לאור התקנות המסתמנות בוועדת המשנה, העלות למכללה האקדמית צפת זה 5.5 מיליון שקל, ואני לא יודע מאין יגיעו התקציבים.

<שמואל הר נוי: אנחנו גוף מתוקצב.

<שמואל הר נוי: אמנם אנחנו מקרה קיצון בכלל המכללות – אני רוצה להיות הוגן בעניין – אבל המכללות נמצאות במדרגים שונים.

<שמואל הר נוי: אני מבקש, אל"ף, תנו לנו את הזמן להיערך.

<שמואל הר נוי: האינטרס שלנו הוא שילמדו, כל אחד יהיה זכאי ותהיה לו האפשרות ללמוד.

<שמואל הר נוי: אל תיצרו לנו מצב שאנחנו לא יכולים לעמוד בתקנות.

<שמואל הר נוי: ובקשה נוספת, עזרו לנו לקבל את המשאבים כדי שנוכל לעמוד בכל החלטה שתקבלו היום, ואני מקווה שתהיה החלטה שתאפשר לנו לבצע את החוק, ולא לבוא אחר כך ולהגיד שאתם מפרי חוק ויש אחריות מנכ"ל וכל הקשור בזה.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: נציגי הארגונים, בבקשה.

<מרים בר ניר: שלום, אני מרים בר-ניר, מעצמה, פורום ארצי של משפחות נפגעי נפש.

<מרים בר ניר: אני חושבת שיש אולי להבדיל בין השירות ובין המבנה, כי אם יש דברים שאפשר ודאי לזרז כמו תקנות השירות, שירות לאנשים, אם עדיין המבנה לא מוכן, וזה ייקח עוד שנים עד שזה יהיה מוכן, ואני לא יודעת מתי יקבלו תקציבים ואם בכלל, אבל השירות לאנשים, ודאי אפשר לתת בזמן הרבה יותר קצר מאשר לחכות עוד שלוש, ארבע שנים, שאפשר יהיה להנגיש, ומי שצריך עזרה בקריאה, ו-וודאי בתחום שלי, של בריאות הנפש, קצת יותר הדרכה והכנה והכלה, שזה לא צריך תקציבים אלא מעט רצון טוב ולהיות בני אדם ורגישים.

<מרים בר ניר: אני חושבת שהדחייה הזאת גם מעוררת או מעמידה את הנושא של הצורך בנכות, בקבלת הנכויות ולדעת שיש צורך לקבל אותן ולהכיל אותן.

<מרים בר ניר: אני רוצה לתת דוגמה קטנה, שייך למבנה של בית ספר, אמנם לא על-תיכוני, אבל פעם אחרונה בבית ספר בירושלים הקלפיות היו בקומה השלישית, בלי מעלית.

<מרים בר ניר: בשנים קודמות הקלפיות היו בקומה ראשונה.

<מרים בר ניר: עשרות, אולי מאות אנשים לא יכלו להצביע, כי האוכלוסייה לידי היא מבוגרת, וקשה לעלות לקומה השלישית.

<מרים בר ניר: זה נושא שצריך להיכנס לתודעה, שאם עושים משהו לציבור, לקחת בחשבון שיש אנשים שלא יכולים להגיע, ומה הבעיה לעשות את זה בקומות נמוכות יותר?

<מרים בר ניר: כלומר יש אפשרות להנגיש עוד לפני שעושים את המעלית ואת כל הדברים האחרים.

<מרים בר ניר: ספריות נמצאות בקומה שלישית.

<מרים בר ניר: זה לא שייך לנושא הזה, אבל זה שייך למודעות והנכונות לקבל אנשים עם מוגבלות ולעזור להם, ולקבל אותם.

<מרים בר ניר: כי בעוד שלוש, ארבע, חמש שנים האנשים המבוגרים האלה ימותו.

<מרים בר ניר: אני מדברת באופן כללי.

<מרים בר ניר: לדחות את זה שוב ושוב זו הצהרה כלשהי, כי מי שיגיד שמחכה לתקנות – אני מ-2006, מדברים על תקנות ותקנות, ואיש לא יגיד: רק עכשיו זה נפל עלינו כרעם ביום בהיר.

חיים כץ: בבקשה.

<יערה קלמנוביץ': עו"ד יערה קלמנוביץ', רכזת פורום הארגונים.

<יערה קלמנוביץ': אנחנו פורום שמייצג 25 ארגוני בעלי מוגבלויות.

<יערה קלמנוביץ': פנינו במכתב למשרד הכלכלה.

<יערה קלמנוביץ': קיבלנו את התשובה שלך.

<יערה קלמנוביץ': אנחנו חושבים שהפגיעה פה היא לא מוסרית ולא מידתית, וכשזו פגיעה באולוכסייה, שאין לה מוגבלות – לא היתה עוברת בשלום, וכשמדובר בבעלי מוגבלויות, אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו.

<יערה קלמנוביץ': אתם כבר אמרתם, לא צריך אותי.

<יערה קלמנוביץ': כולנו רואים שזה יהיה צעד לא מוסרי.

<יערה קלמנוביץ': אני מצטערת שלא הכנתם את עצמכם בזמן, ואולי עכשיו תפעלו בניגוד לחוק, אבל אין ברירה.

חיים כץ: בבקשה.

<ישראל אבן זהב: ישראל אבן זהב, רכז תחום נגישות במטה מאבק הנכים ופורום ארגוני הנכים.

<ישראל אבן זהב: אני רוצה להתייחס לנקודה אחת ספציפית, בנושא פירים למעליות.

<ישראל אבן זהב: משרד החינוך מנסה להעביר תקנה, שלא יצטרכו להכין פירים למעליות, אלא רק יתכננו פיר למעלית, כך שאם יבוא נכה, ייקח שלוש-ארבע שנים אחרי כל התקופות של ההארכות להכין את הפיר.

<ישראל אבן זהב: אני חושב שיש פה אבסורד לא נורמלי.

<ישראל אבן זהב: אנשים לא מקצועיים מתעסקים בזה, ואלה התוצאות.

<נעה בן שבת: אתה מדבר על התקנות של המוסדות להשכלה גבוהה?

<ישראל אבן זהב: בדיוק.

יעקב אשר: בבניין מוכן אחר כך זה קשה.

חיים כץ: בבקשה.

<בלהה ברג: שמי בלהה ברג, אני מנציבות שוויון לאנשים עם מוגבלות.

<בלהה ברג: עשינו פעולות רבות כדי לנסות לזרז את התקנת התקנות.

<בלהה ברג: מבחינתנו, אכן נגרם נזק רב בכך שהתקנות מותקנות רק עכשיו, ולאור העיכוב המאוד גדול שחל בתקנות.

<בלהה ברג: אבל אנחנו בסופו של דבר רוצים שתהיה נגישות.

<בלהה ברג: אם אני מסתכלת היום על המבנה של החוק והתקנות, התקנות כפי שהן היום בכנסת מפנות לבניין קיים, ומפנות לתקנות נגישות השירות.

<בלהה ברג: תקנות נגישות השירות ובניין קיים מפרטות לוח זמנים מאוד מסוים.

<בלהה ברג: אם אנחנו היום לא נבצע את ההתאמה בין החוק העיקרי, שזה החוק הזה כרגע, שמותאם לתקנות האלה, נצטרך גם לעשות שינוי רב בתקנות, ונצטרך להיכנס לניואנסים ולדון עכשיו עוד שנה וחצי בתקנות, איך לבצע את זה.

<בלהה ברג: ואתן דוגמאות.

<בלהה ברג: גם בתקנות בניין קיים וגם בתקנות שירות לוקחים בחשבון גם את נושא העלויות וגם את משך הזמן של ההמתנה שצריך לבצע לנושא של הזמנות.

<בלהה ברג: למשל, מישהו צריך היום להתקין מעלית, אז לקחנו בחשבון, כשהתקנו תקנות בניין קיים, שצריך להוציא היתר בנייה וצריך להזמין מעלית, והיום גם אחרי היתר בנייה, אחרי שבונים את הפיר, צריך להזמין את המעלית, וזה לוקח כשנה וחצי, היתר בנייה והזמנת מעלים.

<בלהה ברג: כלומר לוח הזמנים שנלקח בחשבון בבניין קיים לקח את האלמנטים האלה, ואמר: זה לוקח זמן כדי לבצע.

<בלהה ברג: גם בנגישות השירות פירטנו מגוון מאוד רחב של לוחות זמנים לדברים שונים.

<בלהה ברג: יש דברים שנכנסים מיידית לתוקף, וגם במקרה הזה, כאשר מוסדות להשכלה גבוהה ומוסדות התמ"ת מפנים לתקנות נגישות השירות, זה כבר בתוקף, אז הם יצטרכו לבצע את זה מיידית.

<בלהה ברג: יש נושאים שצריך לבצע ולהיערך לגביהם.

<בלהה ברג: למשל, מערכות עזר לשמיעה.

<בלהה ברג: צריך להיערך תקציבית.

<בלהה ברג: צריך לעשות הזמנה למוסדות שונים.

<בלהה ברג: התאמות של חומרים כתובים - צריך לבצע עבודה בהתאמות של חומרים כתובים.

<בלהה ברג: לכל הדברים האלה בתקנות נגישות השירות ניתן זמן.

<בלהה ברג: אם עכשיו נעשה הפרדה בין לוחות הזמנים שנקבעים פה לבין לוחות הזמנים של תקנות נגישות השירות והקיים במוסדות האלה, ניצור בלגאן מאוד גדול, ונאריך את משך תקופת התקנת התקנות בצורה מאוד משמעותית - מה שבסופו של דבר יפגע בציבור שלנו.

<בלהה ברג: לכן אנו חושבים שאין ברירה; שלאור העובדה שהתקנות מוגשות היום, ולאור זה שהן מפנות לשני הסטים האלה של התקנות, אנו סבורים שאין מנוס מלקבל את הצעת החוק הזו.

<בלהה ברג: אני כן רוצה להעיר את תשומת הלב להערות שנשמעו כאן.

<בלהה ברג: אין שום הארכה של מועדים של אפליה, למשל.

<בלהה ברג: אם תהיה אפליה בקבלת אדם עם מוגבלות למוסד, זה משהו שהוא כבר בתוקף.

<בלהה ברג: סעיף 19ו.

<בלהה ברג: זה לא קשור לחוק הזה.

<בלהה ברג: ודאי שזה כבר בתוקף.

<בלהה ברג: גם הנושא של הפיר אינו רלוונטי.

<בלהה ברג: הדרישה לבניית פירים בלבד, הן במוסדות חינוך לא של השכלה גבוהה אלא הרגילים- - -

חיים כץ: הבנתי.

חיים כץ: ועדת העבודה והרווחה מנהלת את כל נושא הנגישות.

חיים כץ: היא עבודה קשה, במשך לא מעט שנים, בניצוחם של אילון גילאון, מרגי, עכשיו אני שומע, מיקי רוזנטל.

חיים כץ: אנחנו דנים באנשים עם מוגבלויות, ויש הגבלה לאפשרות הדיונים.

חיים כץ: אפשר לדון פעם בשבוע ביום שלישי; אי-אפשר לדון בשאר הימים.

חיים כץ: לפני שנקבל החלטה, וניתן לך לדבר בפעם הבאה, הייתי רוצה להיפגש עם כל אלה שמובילים את הדיונים מטעם ועדת העבודה והרווחה, לטכס עצה יחד ולראות איך אנחנו מקדמים את זה, ולא לשלוף סתם.

חיים כץ: האנשים האלה עושים עבודה, וזאת לא חוכמה שאני אבוא ואקבל החלטה עבורם בלי לשמוע אותם ואת דעתם.

חיים כץ: נקווה שנעשה ישיבה נוספת, נקווה לפני שנצא לפגרה.

חיים כץ: אם לא, במהלך הפגרה.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.