ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 271, 2014-07-09 09:45

חיים כץ: בוקר טוב.

חיים כץ: יום רביעי בשבוע.

חיים כץ: יום מעניין.

חיים כץ: הצלחה לטכנולוגיה הישראלית.

חיים כץ: שוב אנחנו רואים שמי שחושב לא בדרכי האוצר מצליח.

חיים כץ: על מה אני מדבר?

חיים כץ: אני זוכר את "כיפת ברזל".

חיים כץ: אני זוכר את החשבונות – אני מדבר לפקידי האוצר.

חיים כץ: אמרו: "בשביל מה צריך "כיפת ברזל""?

חיים כץ: גם מהכנסת – איציק בן-ישראל וגם האוצר.

חיים כץ: "כל טיל עולה 70,000 דולר"; ו"כל טיל שהם משגרים עולה 3,000 שקל או 1,000 דולר".

חיים כץ: "אנחנו נתמוטט כלכלית, לא נעמוד בזה".

חיים כץ: אני מדבר לאוצר – עכשיו אנחנו חושבים מעבר לאופק, שזה יהיה השלכות עתידיות.

חיים כץ: "כיפת ברזל" משגרת טיל מיירט כשהיא רואה במכ"ם שהטיל המשוגר פוגע בוודאות באיכון של 3 מטר.

חיים כץ: היום אתה רואה בעיתון כמה בשטח פתוח, וכמה יורטו.

חיים כץ: כל אחד שיורט היה פוגע ישירות בבית.

חיים כץ: אני לא יודע אם יירטנו 800 או 900.

חיים כץ: בואו נגיד, עלה לנו 100 מיליון דולר.

חיים כץ: בוא נאמר ש"בזבזנו" חצי מיליארד שקל בגלל שעשינו את "כיפת ברזל".

חיים כץ: עכשיו תחשוב – פגיעות ישירות ב-600 בתים: הרוגים, אנדרלמוסיה, מורל ירוד בעם, קצבאות, מס רכוש – כמה היה עולה לנו?

חיים כץ: איך האוצר לא ראה מעבר לחוטם שלו?

חיים כץ: אז אחרי הלילה אתמול כשאתה רואה את היירוטים אתה יכול להגיד, כמה עלו לנו השיגורים?

חיים כץ: 40 שיגורים – נאמר 4 מיליון דולר לעומת כמה זה חסך.

חיים כץ: עכשיו נפתח את הדיון.

חיים כץ: יום רביעי בשבוע אחרי לילה דרמטי של טילים ומשחק כדורגל – 7:1 - -

מרב מיכאלי: 29 דקות – 5:0.

חיים כץ: נבחרת גרמניה בעטה שש פעמים לשער.

חיים כץ: מתוכם הבקיעה חמישה שערים.

חיים כץ: בעיטה אחת השוער הדף, ואת הכדור החוזר הוא הכניס.

חיים כץ: אין דברים כאלה.

זהבה גלאון: מה הם אוכלים שם?

חיים כץ: אני לא רוצה להגיד לך מה הם אוכלים.

חיים כץ: גם "כיפת ברזל" שאוכלים מה שאנחנו אוכלים.

חיים כץ: תראי – כל יירוט, בול.

חיים כץ: אין בזבוזים, אין שיגורים ב"אוואנטה", הכול בסדר.

חיים כץ: מה אנחנו מתכוונים להגיד לכם?

חיים כץ: יום רביעי בשבוע, י"א בתמוז, 9 ביולי 2014.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: אני רוצה להגיד לך, אסי, נציג האוצר הבכיר פה.

חיים כץ: אני מכיר את היכולות שלך, ואני מכיר את הכישורים שלך ואת החשיבה הישרה אבל קצרה.

חיים כץ: אני בא ואומר לך – זכור מה אמרתי לך על "כיפת ברזל" – תחשוב מה אתה חוסך, ומה הנזק העתידי.

חיים כץ: יושבים פה על הצעת חוק לא יודע כמה שנים - -

<מינה אורגד: 15 שנים.

חיים כץ: בשורה התחתונה יכול להיות שהוא יפתור את העתיד, אבל הוא יעשה הרבה עוול ללא מעט נשים וגברים מהעבר.

חיים כץ: השקענו כל כך הרבה זמן וכל כך הרבה מאמץ, והשאלה היא כזאת: אם אנחנו לא יודעים לגמור את זה עד סוף המושב הדחייה תהיה לפחות בארבעה חודשים – מעכשיו עד אחרי אוקטובר.

חיים כץ: בארבעה חודשים האלה כמה מתגרשים וכמה אלמנים אנחנו מאבדים שלא יקבלו?

חיים כץ: הכול לא ידוע.

חיים כץ: אם אנחנו מסיימים את זה כמו שזה עכשיו – כמה איבדנו?

חיים כץ: כמה אנשים שחיכו לחוק הזה וחלמו עליו לא מכסה?

זהבה גלאון: עשרות אלפים.

חיים כץ: אני לא יודע אם עשרות אלפים.

<מינה אורגד: לא עשרות אלפים, אבל הרבה.

חיים כץ: אין עשרות אלפים.

זהבה גלאון: יש.

זהבה גלאון: זה לא נכון.

חיים כץ: כשמדברים על טילים ועל טכנולוגיה יש בעולם מגנטיות שיורית.

זהבה גלאון: טוב, תתקדם.

חיים כץ: מרב, את תפעילי את הכוח הקוארציבי בשביל לבטל את המגנטיות השיורית שלה שהיא תהיה רגועה קצת.

חיים כץ: לא מדברים על הפלסטינים, לא על המלחמה, לא שלום - -

זהבה גלאון: בגלל זה אני לחוצה.

חיים כץ: אז תהיי רגועה.

מרב מיכאלי: זהבה מתעצבנת כי היא מקבלת דיווחים מהישיבה על מע"מ אפס, אז זה מעצבן אותה.

חיים כץ: את יודעת שהם לא רצו שאני אבוא לוועדת כספים?

זהבה גלאון: על זה אני מדברת אתך.

זהבה גלאון: הם אמרו שרצית את הפנסיות, ואמרתי שיש רק בן-אדם אחד שהייתי נותנת לו את הפנסיות.

זהבה גלאון: גם אם זה לא יהיה בכספים וזה יהיה פה – מי יש עוד בכנסת שמבין בפנסיות כמו חיים כץ?

זהבה גלאון: בכלל, לא בכנסת.

חיים כץ: אסי, הדיון פה מיותר, ברור לך.

חיים כץ: זאת אומרת צריך להיכנס לחדר ולראות מה אנחנו עושים כדי למזער נזקים.

חיים כץ: החוק הזה לא ייצא עם מאה אחוז הצלחה.

חיים כץ: הוא לא יכסה את כולם, הוא לא יודע לכסות את כולם.

חיים כץ: אבל אנחנו עכשיו רוצים למזער נזקים.

חיים כץ: גם אתה, גם האוצר – הצעת חוק ממשלתית, עבדו עליו כל כך הרבה.

חיים כץ: איך אמרת – עד יום שני?

חיים כץ: תיכנסו למקלט שלא תצטרכו לרוץ בצבע אדום, צבע ירוק, בז'.

חיים כץ: אסי, קח מהאוצר את מי שאתה רוצה ונועה.

חיים כץ: עמוס יישב אתכם.

<עמוס ברנהולץ: תציע את העיקרון, חיים.

<עמוס ברנהולץ: נועה ואסי יכולים אחר כך לנסח את זה.

<עמוס ברנהולץ: אחרי העיקרון לא צריך אף אחד.

חיים כץ: לא, לא.

חיים כץ: נעה, בבקשה.

<נעה בן שבת: אתמול דובר על האפשרות שאנחנו מאפשרים לבני הזוג לשעבר של גמלאים שפרשו לקבל מעמד של שאר כפוף לביצוע הפחתה.

<נעה בן שבת: זה נאמר עדיין כרעיון גולמי.

<נעה בן שבת: אני מבינה שיש לזה כל מיני צדדים שצריך לשקול ולבדוק.

חיים כץ: מה שנועה אומרת זה בעצם לתת אופציה לגרוש / גרושה לשלם את ההפחתה.

<נעה בן שבת: מהמועד שאדם יצא לגמלאות.

חיים כץ: בשביל לקנות מעמד של שאר.

<אסי מסינג: הבעיה בעניין הזה היא שהאופציה קיימת, אבל צריך לזכור שיש צד שלישי נוסף - -

חיים כץ: חתן.

<אסי מסינג: לא רק החתן.

<אסי מסינג: גם בת זוג חדשה אפשרית.

חיים כץ: כן, החתן והכלה.

<אסי מסינג: ככל שאנחנו מדברים על אדם שהוא גמלאי יותר שנים כך, כמובן, זה מעלה יותר קושי.

חיים כץ: גם כלכלי.

<אסי מסינג: - - -

חיים כץ: בסדר, אנחנו יודעים.

חיים כץ: בואו ניצור מצב בניסוחים שניתן את האופציה הזאת.

חיים כץ: אתם, עורכי הדין, יודעים לרבע את המעגל.

<עמוס ברנהולץ: אסי, ברירת המחדל תהיה הניסוח הקיים.

<אסי מסינג: אבל ההסכמה לא מספיקה.

<אסי מסינג: צריך לזכור שנניח בת הזוג רוצה לשלם את מלוא הסכום לבד.

<אסי מסינג: בעצם התשלום היא פוגעת בזכות של צד שלישי.

<אסי מסינג: לכן לעשות את זה רק על סמך רצונה שלה זה בעייתי.

חיים כץ: אבל היא יכולה לרכוש רק את הזכויות שהיו לה עד יום הגירושים.

<אסי מסינג: כן, אבל היא גורעת - -

חיים כץ: אבל היא גורעת ממישהי שלכאורה לא היה מגיע לה.

חיים כץ: מה רצית להגיד, את מה שאמרתי?

<גלי עציון: רציתי רק לחזק את מה שאתה אומר.

חיים כץ: לא צריך.

<אסי מסינג: צריך לזכור שהחוק הזה משנה סדרי בראשית.

<אסי מסינג: זה לא חוק כלאחר יד.

<אסי מסינג: זה שינוי דרמטי בעולם הפנסיות בישראל.

חיים כץ: אנחנו יודעים.

<אסי מסינג: כשמשנים כללי משחק לאחור זה עניין לא פשוט.

חיים כץ: אבל אתם עורכי דין.

מרב מיכאלי: בשביל "פשוט" לא צריך אתכם.

<אסי מסינג: הצעת החוק גם ככה לא פשוטה לפני העניין הזה.

<אסי מסינג: מנגד יש שני אינטרסים שאסור להתעלם מהם - -

חיים כץ: בזה אנחנו מסיימים את החקיקה.

<אסי מסינג: כן.

<אסי מסינג: יש עוד שני עניינים נוספים שעלו אתמול שאפשר לדון בהם כרגע.

מרב מיכאלי: ניסיתי לדבר על זה אתמול במילים אחרות.

מרב מיכאלי: דיברנו על כך שפוגעים בזכויות של האישה החדשה.

מרב מיכאלי: אז יש פה פגיעה בזכויות – זה ברור.

מרב מיכאלי: הבעיה היא שהיום אנחנו מקבלות כמובן מאליו את הפגיעה בזכויות של הגרושות.

<גלי עציון: זה לא בעצם שלה.

חיים כץ: מי גברתי?

<גלי עציון: עורכת-דין גלי עציון מנעמ"ת.

חיים כץ: לא זוכר שקיבלת רשות דיבור.

<גלי עציון: הגעתי במיוחד, והשארתי ילד פצוע.

חיים כץ: ממה פצוע?

<גלי עציון: בתאונת דרכים.

<גלי עציון: באתי היום במיוחד לדיון הזה, במיוחד לעניין הזה, ובמיוחד כדי לברך.

חיים כץ: איפה הוא נפצע?

חיים כץ: באיזה חלק של הגוף?

<גלי עציון: ביד, ברגל ובפנים.

זהבה גלאון: הוא על כיסא גלגלים.

מרב מיכאלי: היא באה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מרב מיכאלי: זה במקום לשים פתק בכותל.

חיים כץ: למה לא היית אתמול?

זהבה גלאון: כי הבן שלה נפצע בתאונת דרכים.

<גלי עציון: אתמול הייתי אתו בבית-חולים בביקורת.

<גלי עציון: אבל זה לא העניין.

<גלי עציון: העניין הוא שבאתי במיוחד לעניין הזה, ובאתי במיוחד לברך.

<גלי עציון: כי אנחנו עובדים על החוק הזה כבר הרבה מאוד שנים - -

חיים כץ: איך נראה לך החוק?

<גלי עציון: החוק נראה לי כמו מלאכת מחשבת.

חיים כץ: ככה הוא היה כשהוא נכנס לפה?

<גלי עציון: הוא לא היה ככה כשהוא נכנס לפה.

<גלי עציון: זה ברור לכולם שצריך לבלוע את זה.

<גלי עציון: אבל אני רוצה להזכיר לכולם שהתחלנו את הדיון הזה מהעובדה שהדבר הזה שנקרא "פנסיה" שייך למי שהיה בפנסיה צבירה.

<גלי עציון: עם כל הכבוד לבת הזוג החדשה, היא הסתמכה על משהו שלא היה לה.

<גלי עציון: זה כמו שגר בדירה שהיא לא שלו, והוא התרגל לגור בה, אבל זה לא שלו.

<גלי עציון: צריך לזכור את זה.

מרב מיכאלי: גם וגם מה שאני אומרת.

מרב מיכאלי: אנחנו מקבלות כמובן מאליו את הפגיעה בזכויות של הנשים הגרושות, אבל אנחנו כאילו לא מוכנים לשמוע על פגיעה בזכויות של הנשים החדשות.

מרב מיכאלי: ברור שיש פה סוג של "משפט שלמה", אבל עדיף לחלק את הפגיעה בין שתיהן ולפחות שלכל אחת יהיה קצת בהקשר הזה.

חיים כץ: החדשה לא הייתה מתחתנת אתו אם היא הייתה יודעת שיש פגיעה.

זהבה גלאון: אני רוצה להגיד משפט לא לגופן של ההצעות שהוצעו כי חיים ממני שמבינים יותר ממני הציעו הצעות – אני באמת לא יודעת להציע הצעות כאלה.

זהבה גלאון: אני רוצה להגיד משהו יותר רחב, ואני אומרת את זה בהרבה הערכה.

זהבה גלאון: כמו שאמרה גלי, ראינו איך נכנסנו, ואנחנו ראינו איך אנחנו יוצאים.

זהבה גלאון: זאת באמת מהפכה.

זהבה גלאון: לדעתי, גם האוצר עשה כברת דרך מאוד משמעותית - -

חיים כץ: גדולה, גדולה.

זהבה גלאון: מאוד גדולה.

זהבה גלאון: ונשאר הפיין-טיונינג הזה.

זהבה גלאון: זה נכון שצריך לאזן.

זהבה גלאון: יש כאן מצב שהיינו רוצים שנצא עם כל תאוותנו בידינו, אני כבר אומרת לך.

זהבה גלאון: אני ממש מבקשת מכם שנעה ואסי יישבו מהרגע שהמתווה יסוכם.

זהבה גלאון: באמת, זה ממש ברמה של פנייה – לכו על זה.

<נעה בן שבת: יכול להיות מצב שהולכים לבית משפט שהוא יוכל לאזן - -

חיים כץ: בית משפט עושה משפט, בית משפט לא עושה צדק.

חיים כץ: ברגע שאת נותנת לו את החקיקה - -

<נעה בן שבת: הוא יכול להביא את איזוני האינטרסים.

<נעה בן שבת: הוא יכול להביא בחשבון כמה שנים בת הזוג החדשה הייתה בתמונה, וכמה שנים היא צברה את הפנסיה יחד אתו, מה הגיל שבו מדובר, האם היא גמלאית, האם היא גמלאית שיכולה להתקיים בלי זה או לא.

<נעה בן שבת: הוא יכול להביא את השיקולים האלה.

<מינה אורגד: אני מעמותת גרנית.

<מינה אורגד: אני מכירה את אותן נשים שמחכות בקוצר רוח שהחוק הזה יעבור בכנסת.

<מינה אורגד: אני רוצה בהמשך למה שאמרת על "כיפת ברזל" – ברגע שייקחו מהנשים האלה שהן בגיל 70-60 ולא נשים צעירות בנות 40-30 שיכולות להתחיל קריירה חדשה ולחסוך , את אותה הכנסה שהן מסתמכות עליה הן יגיעו בדלת האחורית למשרד האוצר, כי הן יירדו מתחת לקו העוני.

<מינה אורגד: ואז האוצר יצטרך לשלם להן בדרך אחרת.

<מינה אורגד: למה?

<מינה אורגד: למה לעשות את זה?

חיים כץ: הטיעון שלך הוא לא טיעון כי זה לא מעניין את משרד האוצר.

<מינה אורגד: זה לא מעניין את משרד האוצר, אבל זה החיים.

חיים כץ: זה בטח לא מעניין את המחלקה הזאת באוצר.

<מינה אורגד: חבל מאוד.

חיים כץ: אנחנו בכמה מדינות באוצר.

<מינה אורגד: החוק הזה, אגב, קיים בכל המדינות המערביות בעולם.

חיים כץ: אמרתי שבאוצר יש כל מיני מדינות.

חיים כץ: לכל אגף יש דגל.

חיים כץ: אם כובשים אגף אחד האגף השני לא מעניין.

חיים כץ: זה לא האגף הזה.

<נעה בן שבת: אפשר לשאול לגבי הציפייה לחוק הזה.

<נעה בן שבת: ועדת שוחט מונתה ב-2007 ונתנה דוח ב-2010; הצעת החוק הזאת היא מ-2011 – מהשנים האלה נולדה הציפייה?

<נעה בן שבת: אלה השנים הקריטיות יותר שבהן נוצרה ציפייה כזאת?

זהבה גלאון: זה עוד לפני ועדת שוחט.

<מינה אורגד: זה היה בוועדת שרים ובוועדה לקידום מעמד האישה - -

זהבה גלאון: זה שנים.

זהבה גלאון: רק ב-2008 הוחלט על ועדת שוחט.

זהבה גלאון: זה כבר 14 שנה.

<נעה בן שבת: יכול להיות שבני הזוג שלא ידעו על האופציה הזאת כאופציה שמתחילה להתגבש לא הביאו אותה בחשבון.

<נעה בן שבת: זאת אומרת הם לא הביאו את האפשרות להפוך להיות שאר, וקיבלו פיצוי אחר בהסדר חלוקת הנכסים.

<גלי עציון: - - - אני יכולה להגיד מניסיון של השטח שיש הרבה מאוד זוגות שעשו הסכמים ששני בני הזוג חשבו שזה יהיה אחרי מותו, ולפעמים אפילו השופטים לא היו ערים לכך שזה לא אפשרי, ופתאום התברר להם שהם עומדים בפני שוקת שבורה.

<גלי עציון: הייתה מישהי שבן הזוג שלה חלה בסרטן ולפני מותו הוא ניסה לסדר את זה, והקרן אמרה לו שאין שום סיכוי, זה המצב.

<גלי עציון: זה לא מאות אלפים אבל יש אנשים.

<גלי עציון: העניין הוא שזה בעיקר אנשים מבוגרים.

<גלי עציון: צריך לזכור, עם כל הכבוד לבת הזוג החדשה, שכל החוק הזה התחיל משום שפנסיה זה זכויות של מי שהיה בעת הצבירה.

<גלי עציון: זה רכוש משותף.

<גלי עציון: תחשבו על הדירה – בת הזוג החדשה נכנסה לדירה – היא לא שלה.

<גלי עציון: היא התרגלה, וזה מאוד נחמד, אבל זה לא שלה.

חיים כץ: יש לי שאלה.

חיים כץ: לצורך העניין אני לוקח את זה כאילו זה אני, אבל הכי נוח לדבר ככה.

חיים כץ: החלטתי להתגרש מאשתי, והליך הגירושים לוקח שבע שנים.

חיים כץ: בשבע שנים הזכויות שאני יוצר לא שלה?

<גלי עציון: לא שלה.

<גלי עציון: יש הגדרה של יום הקרע.

<גלי עציון: אלא אם אתה משלם לה מזונות.

חיים כץ: לא משלם לה כלום.

חיים כץ: ברחתי מהבית.

<גלי עציון: מהרגע שנהיה קרע, והם לא ביחד- -

<עמוס ברנהולץ: רותי יודעת מזה?

זהבה גלאון: לדעתי, אפילו בצחוק אל תגיד את זה לפרוטוקול.

<גלי עציון: וזה עוד בשידור.

חיים כץ: אני נותן דוגמה.

חיים כץ: אני אגיד שזה יעקב בן-פורת עשה את זה?

חיים כץ: החיים שלי מאושרים.

חיים כץ: לפרוטוקול: נשוי מאז 22 בפברואר 72', כבר 40 שנה, לאותה אישה.

חיים כץ: הכול בסדר.

חיים כץ: לא הולך להתגרש.

<גלי עציון: בעיקרון התקופה המשותפת היא התקופה שצוברים.

<גלי עציון: ברגע שזה בנפרד היא לא צוברת את הזכויות על התקופה הזאת.

חיים כץ: היא יכולה לפנות לבית המשפט ולבקש.

<גלי עציון: מה לבקש?

חיים כץ: את התקופה שהם היו בסכסוך.

<גלי עציון: בית המשפט מכריע מהו יום הקרע.

<גלי עציון: יום הקרע הוא היום הקובע - -

חיים כץ: יום הקרע זה יום החתונה.

זהבה גלאון: אם זה לא היה עצוב, זה היה מצחיק.

<נעה בן שבת: זה הנושא העיקרי על סדר היום, ואנחנו נצטרך גם את עזרתה של עורכת הדין גלי - -

זהבה גלאון: אתה חושב שצריך להגיש הסתייגויות עכשיו או לא?

<וילמה מאור: לא מצביעים

חיים כץ: על מה את רוצה להסתייג?

זהבה גלאון: אני לא מסתייגת.

חיים כץ: על מה את רוצה להסתייג?

זהבה גלאון: שכח מזה, תתקדם.

חיים כץ: על מה את רוצה להסתייג?

זהבה גלאון: לא מסתייגת.

זהבה גלאון: אסי, עמוס ונעה יושבים בפגישה, ואז תהיה עוד ישיבה?

חיים כץ: אני לא יודע אם זה יסתיים.

מרב מיכאלי: בטח יסתיים.

חיים כץ: אז גם את שני הנושאים כי יש לנו הדיון על הביטוח הלאומי.

<נעה בן שבת: בחמש הדקות הנוספות - -

חיים כץ: את מספרת לי על חמש דקות?

חיים כץ: את יכולה לסגור משהו בחמש דקות?

חיים כץ: את עורכת דין.

<נעה בן שבת: אני משתדלת כל הזמן.

זהבה גלאון: היא עורכת דין של הוועדה.

זהבה גלאון: מצוינת.

חיים כץ: לעורכי דין קשה לסיים את הנושא.

חיים כץ: אף על פי שהיא לא עצמאית, והיא מקבלת פה שכר ומשכורת ולא משנה אם היא מסיימת או לא מסיימת – נדמה להם שהלקוח בורח.

זהבה גלאון: צריך להגיד לה: את עושה עבודה יסודית, כל הכבוד.

<וילמה מאור: הוא אומר את זה.

<אסי מסינג: כדאי להתחיל משני המועדים.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על סעיף 9, אבל יש מקומות נוספים בחוק שבהם עולה הסוגיה הזאת.

<נעה בן שבת: דיברנו אתמול על מצבים שבהם שני בני הזוג באים עם שתי בקשות שונות.

<נעה בן שבת: יש בקשה למשיכת כספים לאחת הפעולות שדורשת הסכמה, ובמקביל בן הזוג לשעבר מגיש את הבקשה לרישום פסק-הדין.

<נעה בן שבת: כשיש מרוץ זמנים יכול להיווצר בלגן בנושא.

חיים כץ: מה אתה אומר?

חיים כץ: לפרוטוקול, שם ותפקיד.

<מלכיאל רחמים: אני מאיגוד קרנות הפנסיה החדשות.

<מלכיאל רחמים: אני עובד בקבוצת הלמן-אלדובי.

<מלכיאל רחמים: אם לא הייתי חושב שיכול להיות מקרה שברור לגבר ואישה שלא מגיע להם, אבל יש להם הזדמנות לעקוץ את הצד השני ולנצל את זה ניצול רגעי זאת בעיה טכנית, זאת לא בעיה אחרת.

<נעה בן שבת: ברור.

<נעה בן שבת: השאלה אם אנחנו נותנים את המענה לבעיה הטכנית.

<נעה בן שבת: דיברנו על מודל, ויכול להיות שהוא לא מנוסח פה בצורה מתאימה – שיהיה איזשהו מועד שייחשב מועד קליטת הבקשה לעת רישום ההערה.

<נעה בן שבת: אבל פה מדובר על מועד אחר שהוא מועד קליטת הבקשה לרישום הערה כדי שהוא יהיה המועד שמקפיא את הזכויות.

<נעה בן שבת: הוא המועד שיוצר את האפשרות לבצע את הפעולות.

<נעה בן שבת: אני חושבת שלצדו צריך להסביר מהו המועד שבו תיחשב הפעולה כך שבוצעה.

<נעה בן שבת: כי יכול להיות שהגישו את הבקשה לפעולת משיכה מרגע מסוים, אבל אם עדיין אפשר לחזור ממנה זה שהתחילו את הפעולה זה לא אומר שצריך לסיים אותה.

חיים כץ: מה אומר אדוני?

<אסי מסינג: במילים אחרות יהיו, למעשה, שני מועדים: מועד אחד שבמסגרתו תהיה קליטה טכנית של הבקשה; והמועד השני יהיה המועד של הטיפול בבקשה והרישום.

<אסי מסינג: בתפר בין שני המועדים לא יהיו פעולות בלתי הפיכות, אלא יוקפאו.

חיים כץ: שלושה ימים?

<אסי מסינג: המועדים עצמם ייקבעו בתקנות.

חיים כץ: אבל אם אני מבקש למשוך את הכסף, תוך ארבעה ימי עבודה אני מושך את הכסף.

<אסי מסינג: לכן במועד הזה תהיה הקפאה לגבי החלק שלה, לא לגבי החלק שלו.

<אסי מסינג: את החלק שלו הוא יוכל למשוך – אין שאלה.

<נעה בן שבת: את חלקו.

<אסי מסינג: אני מדבר על הכספים שמיועדים לה.

חיים כץ: מאיפה הוא יודע את חלקה?

<אסי מסינג: זה כתוב בפסק-הדין.

חיים כץ: אבל יש ארבעה ימים למשוך את הכסף.

חיים כץ: איך הוא יודע את חלקה?

<אסי מסינג: - - - ואז יטפלו בזה.

<אסי מסינג: זה כבר אחריות של החברה, זה יהיה מקרה נקודתי.

חיים כץ: הכול פה נקודתי.

זהבה גלאון: איפה זה יהיה כתוב?

<אסי מסינג: לצורך העניין המועד המקסימלי שייקבע לטיפול בהערה הוא חמישה ימים; המועד המקסימלי שייקבע - -

<נעה בן שבת: זה מאוד ארוך.

<אסי מסינג: אני נותן דוגמה.

<נעה בן שבת: תוך 48 שעות צריך להתארגן.

<אסי מסינג: לא, רישום ההערה חמישה ימים וקליטת הבקשה – 48 שעות.

<אסי מסינג: בתפר של שלושת הימים - -

חיים כץ: הכסף איננו.

<מלכיאל רחמים: - - תהיה הקפאה של פעולות בלתי הפיכות.

חיים כץ: הכסף כבר איננו.

זהבה גלאון: איך תוודא שתהיה הקפאה?

חיים כץ: אין, הכסף איננו.

חיים כץ: ברגע שבעל החשבון מודיע שהוא רוצה למשוך את הכסף – ארבעה ימים, הכסף ביד.

<מלכיאל רחמים: כבודו צודק, כי לא כל עורכי הדין מבינים בעולם הגירושים, בעולם הרישומים ובעולם הזה.

חיים כץ: הם אומרים, יש לנו זמן, אבל הוא לא יודע שאחרי ארבעה ימים משכתי את הכסף.

זהבה גלאון: אז איך אתה מונע את זה?

חיים כץ: ואז אתה יכול לדבר עם חמותי.

חיים כץ: היא בגוש 15, חלקה 9, שורה 7.

זהבה גלאון: אז איך אתה מונע את זה?

<אסי מסינג: אין מה לעשות.

<אסי מסינג: תמיד יהיה פרק זמן מינימלי ביותר שבמסגרתו יש חשיפה.

<נעה בן שבת: אבל צריך לצמצם אותו, ואולי גם להגיד מתי המועד - - -

<אסי מסינג: אנחנו נצמצם בתקנות.

<אסי מסינג: אבל צריך לבדוק את העניין הטכנולוגי.

חיים כץ: עמוס, גם את זה תסכמו.

חיים כץ: אלה דברים טכניים.

<עמוס ברנהולץ: אבל זאת השאלה.

חיים כץ: הוא יודע למשוך את הכסף תוך ארבעה ימים.

זהבה גלאון: זאת הבעיה הגדולה.

<עמוס ברנהולץ: משך הזמן צריך להיות פחות מארבעה ימים.

<עמוס ברנהולץ: השאלה אם יודעים לעשות את כל המהלך הזה.

חיים כץ: אבל אני לא יודע אם עורך דין שמתעסק בגירושין יודע שיש לו בסך-הכול יומיים וחצי להגיש את זה.

<אסי מסינג: זה יהיה החוק, ועורכי הדין יצטרכו לדעת.

<אסי מסינג: מי שמטפל בתיקים האלה יצטרך לדעת מה הוא עושה.

<אסי מסינג: אין מה לעשות.

חיים כץ: תרשמי בנעמ"ת, זה שאתם צריכים לתת דיווח לכל המתגרשים והמתגרשות, אם יש לכם קופות גמל – בום.

חיים כץ: זמן תגובה – אפס.

<נעה בן שבת: נושא נוסף היה החשבון החדש - -

<מלכיאל רחמים: להדגיש שזה ימי עסקים.

חיים כץ: מיום ראשון עד יום רביעי.

חיים כץ: מה זה ימי עסקים?

<מלכיאל רחמים: שבת.

חיים כץ: מה שבת?

חיים כץ: ראשון עד חמישי.

חיים כץ: הכסף ביד?

חיים כץ: הכסף ביד.

<אסי מסינג: את המועדים הצענו לא לקבוע בחקיקה, אלא הם יהיו בתקנות באישור ועדת העבודה והרווחה.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: תקנות באישור ועדת העבודה והרווחה וחיוב של סלומינסקי.

<נעה בן שבת: אולי עדיף לקבוע הוראות הממונה?

חיים כץ: די, הנה, גמרנו.

זהבה גלאון: עמוס אמר משהו.

<עמוס ברנהולץ: המועדים שקובעים צריכים להיות במקביל לחוק שקובע תוך כמה זמן קופות גמל צריכות לשלם את הכספים.

<נעה בן שבת: במקביל לאותה הוראה.

<נעה בן שבת: נכון.

זהבה גלאון: הערה מאוד חשובה.

<נעה בן שבת: צריכה להיות הלימה בין ההוראות לגבי משיכת הכספים לבין ההוראות - -

<מלכיאל רחמים: כבודו, סליחה שאני מעיר, בסך של עד 7,000 שקלים השארתם עד 10 ימים?

חיים כץ: עד 7,000 שקלים הכסף ילך הרבה לפני הגירושים.

חיים כץ: זה לא נוגע לעניין בכלל.

חיים כץ: בכל רגע נתון אני יכול למשוך אותו תוך כדי מהלך.

חיים כץ: ואת הכסף הזה אני לא יודע למשוך, אלא אם אני אשלם מס של 35%.

חיים כץ: אם אני רוצה להוציא לה את העיניים – 35% מס, מושך את הכסף, ומוציא את העיניים.

חיים כץ: אבל ב-7,000 שקל אני מוציא אותו בלי מסים ובלי כלום, והכסף ביד.

חיים כץ: חוץ מזה גם על 7,000 שקל לא הולכים למהלך.

חיים כץ: עמוס, תחזור על הדברים שלך, בבקשה.

<עמוס ברנהולץ: הצעתי שפרק הזמן שבו יצטרכו לרשום את ההוראה יהיה יום אחד פחות מזמן התגובה שלוקח להוציא את הכסף מקופות הגמל.

<אסי מסינג: ממילא הנזקים הם לא בלתי הפיכים כי בסוף אפשר לאכוף את זה באמצעות פסק דין פשוט.

<אסי מסינג: הבעיה היא לא בגמל, אלא במכשירים אחרים.

<קריאה: בפנסיה.

<אסי מסינג: בפנסיה אין כרגע מועדים.

<אסי מסינג: ארבעה ימים הם גם רלוונטיים.

<אסי מסינג: הדבר השני הוא שתמיד יכול להגיש את הבקשה למשיכה יום לפני כן.

<אסי מסינג: אי אפשר לעשות פה הלימה.

<אסי מסינג: תמיד יהיה פער.

<אסי מסינג: אני מציע ללכת למודל שהצענו ולקבוע מועדים כאלה.

<אסי מסינג: תמיד יכול להיות פער.

חיים כץ: תגמרו את זה.

<נעה בן שבת: הנושא של החשבון החדש גם נדון בישיבה - -

חיים כץ: גם נעמ"ת לא רואה בזה עניין גדול.

חיים כץ: סיימו את זה.

חיים כץ: מה הנושא הבא?

<נעה בן שבת: יש לנו הנושא של מס הכנסה.

<נעה בן שבת: מס הכנסה הבטיח לנו ניסוחים לגבי הנושאים, ואגב כך עלו שני דברים שהיו צריכים לבוא לידי ביטוי.

<נעה בן שבת: אני מבקשת אם יוכלו להציג את זה.

חיים כץ: אבל למה עכשיו?

חיים כץ: יציגו לך, יתאמו אתך, תשבו עם עורכי הדין ותבואו על המוסכם.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.