ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 264, 2014-07-07 10:30

חיים כץ: בוקר טוב.

חיים כץ: יום שני בשבוע, ט' בתמוז, 7 ביולי 2014 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: על סדר היום הצעת חוק לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני זוג שנפרדו, התשע"ב-2011.

חיים כץ: אני חושב שזה דיון מספר 311 שאנחנו מקיימים בנושא.

חיים כץ: אם נתנהל בתבונה, יכול להיות שהיום יהיה הדיון האחרון.

חיים כץ: סיימנו פרק אחד ועכשיו אנחנו מגיעים לפרק השני שהוא לא ארוך מדי אבל מורכב.

חיים כץ: בבקשה גברתי.

<נעה בן שבת: למעשה עברנו על הוראות רבות.

<נעה בן שבת: רוב הצעת החוק כבר אושרה על ידי הוועדה ויש לנו כמה תיקונים אליהם נגיע בסוף הדיון.

<נעה בן שבת: הנושא שעדיין לא נגענו בו הוא נושא המיסוי.

<נעה בן שבת: מה שהוצע בהצעת החוק המקורית הוא שאנחנו מדברים על פנסיה בקופת גמל או שנפתח חשבון חדש על שם בן הזוג לשעבר, אבל העברת הכספים לחשבון החדש הזה היא מחויבת במס של עשרה אחוזים.

<נעה בן שבת: זה היה ההסדר המקורי.

<נעה בן שבת: המודל החדש שהוצע מדבר על כך שלגבי חלק התגמולים, אם סך הכול חלק התגמולים לגביו יש פסק דין לחלוקת חיסכון פנסיוני עולה על המקדם - - -

חיים כץ: תגידי סכומים.

חיים כץ: אני לא מבין במקדם.

<נעה בן שבת: קרוב למיליון וחצי שקלים.

<צור גינת: מיליון וחצי שקלים צמודים למדד.

חיים כץ: מיליון וחצי שקלים צמודים למדד פטורים ממס.

<צור גינת: אם יש מיליון וחצי שקלים, מה שמתחת למיליון וחצי שקלים עובר, הוא פטור ממס.

חיים כץ: אם יש מיליון ו-600 אלף?

<צור גינת: מאה אלף חייבים במס.

חיים כץ: מאה אלף שקלים חייבים במס.

חיים כץ: בסדר.

<נעה בן שבת: משהו בשיעור מדרגה שלישית, בשיעור של 21 אחוזים.

חיים כץ: למה?

<צור גינת: כי זה שיעור המס שהיה מתמסה בו היחיד שהוא בעל הקצבה אילו הקצבה הייתה נשארת בידו.

חיים כץ: מה פתאום?

חיים כץ: הוא היה מקבל אפס.

חיים כץ: קודם כל הוא היה מושך את הכסף וזה היה כסף פטור.

<צור גינת: יש שם פיצויים, יש שם תגמולים, לא פטור.

<צור גינת: היה לו מקדם.

<צור גינת: אם הוא לוקח את המקדם - - -

חיים כץ: צור, אתה יודע שאתה נכנס לחגיגה שלא מגיעה לך.

חיים כץ: אם לא מגיע לך, תאכל במידה.

חיים כץ: קח במידה.

חיים כץ: לא שיש הרבה.

חיים כץ: אין הרבה שצברו מיליון וחצי שקלים.

<צור גינת: בדיוק.

<צור גינת: זאת הנקודה.

<צור גינת: אין הרבה.

חיים כץ: זה הולך לשני הכיוונים.

<צור גינת: אני יכול להבהיר למה מי שיש לו מיליון וחצי שקלים במועד שהוא מתגרש, הוא היה ממשיך לצבור.

<צור גינת: אנחנו לא מדברים על בחור בן 67 שמתגרש.

<צור גינת: הוא כנראה בן ארבעים לבין חמישים.

חיים כץ: בן ארבעים, אין לו מיליון וחצי שקלים.

<צור גינת: בטוח שאין לו ולכן אין בעיה, אבל אם הוא צבר מיליון וחצי, כנראה שעד גיל 67 הוא יצבור שלושה מיליון.

חיים כץ: הוא לא יודע לצבור בגיל ארבעים סכום של מיליון וחצי שקלים.

<צור גינת: אז אין בעיה.

<צור גינת: אז הוא לא ישלם מס והיא לא תשלם מס.

חיים כץ: למה אתה נכנס לסיפור הזה?

חיים כץ: אתם אנשי מס הכנסה, באיזה שכר בגיל ארבעים הוא יודע להגיע?

<צור גינת: בשכר של כנראה 400 אלף שקלים.

חיים כץ: לחודש.

<צור גינת: שנתי.

חיים כץ: על מה אתה מדבר?

חיים כץ: 400 אלף שקלים לחודש שנתי, 400 אלף שנתי, עשרים אחוזים מהסכום הזה זה שמונים.

חיים כץ: עשרים שנים, זה מיליון וחצי.

חיים כץ: דיברנו על 400 אלף.

<צור גינת: כן, שזה הרבה.

<צור גינת: זה לא הממוצע, לא המוני עם ישראל.

חיים כץ: אני אמרתי לו שב-10,000 לוקח לו יותר מארבעים שנים.

<צור גינת: ואז הוא לא ישלם מס ולא היא תשלם מס.

<צור גינת: אם מדברים על הממוצע ועל כפל הממוצע, גם לא ישלם מס.

<צור גינת: מדובר באוכלוסייה שהיא מעל כפל הממוצע.

יעקב מרגי: למה אתם מנצלים את הפלטפורמה?

חיים כץ: הוא לא מנצל כלום ואני אגיד לך למה הוא לא מנצל.

חיים כץ: הוא לא יודע להסביר.

חיים כץ: הוא יודע לקחת.

<צור גינת: בסדר.

<צור גינת: אני מקבל.

חיים כץ: אפשרות החיסכון היא פעמיים השכר הממוצע במשק.

חיים כץ: פעמיים השכר הממוצע במשק, זה 16 אלף שקלים.

חיים כץ: זאת אומרת, יש לך 3,000 שקלים לחודש.

<צור גינת: לא.

<צור גינת: יש גם משלימה.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: עזוב את המשלימה.

חיים כץ: יש לך 3,000 שקלים לחודש.

חיים כץ: 3,000 שקלים לחודש זה 36, זה 360.

חיים כץ: 360 לעשר שנים, מיליון ו-400 אלף שנים לארבעים שנים.

חיים כץ: אתה יודע מה, אתה רוצה לצאת ומלוא תאוותך בידך?

חיים כץ: תרוויח.

חיים כץ: עזוב, אל תדבר.

חיים כץ: חבל על הזמן.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: 21 אחוזים.

חיים כץ: אנחנו לארג'ים עם האוצר.

חיים כץ: אנחנו נותנים לו שירוויח.

<נעה בן שבת: לפי מה שהוצג במודל, הנשיאה בנטל המס תהיה בחלקים שווים בין החוסך לבין בן הזוג לשעבר.

חיים כץ: בסדר.

<נעה בן שבת: למרות שבעצם החלקים השווים מטילים נטל יותר כבד על בת הזוג.

חיים כץ: עזבי.

חיים כץ: חלקים שווים?

חיים כץ: חלקים שווים.

חיים כץ: לא זה יותר וזה פחות.

חיים כץ: חלקים שווים.

<נעה בן שבת: עכשיו נגיע לנושא הפיצויים.

חיים כץ: כך נגיע יותר מהר להקראה.

חיים כץ: אנחנו מסכימים על העקרונות.

חיים כץ: יהיה להם פחות מה להגיד ונסיים את זה סוף כל סוף.

<נעה בן שבת: לגבי הפיצויים.

<נעה בן שבת: מרכיב הפיצויים, ברגע שהכספים הפכו להיות נזילים, זאת אומרת, העמית יכול למשוך אותם בגלל שהם משוחררים עבורו, בעצם צריך להיות או מועד העברה, 45 ימים ממועד רישום ההערה כמו של פסק דין, או מועד הבחירה של בן הזוג לשעבר באחת משלוש אפשרויות לפי המאוחר ביניהן.

<נעה בן שבת: אחת משלוש אפשרויות, זאת אומרת: או להעביר את כספי הפיצויים לתוך אותו חשבון שכולל את מרכיב התגמולים, אותו חשבון חדש שנפתח, ואז הוא כן ייכנס לתוך החשבון של המיליון וחצי שקלים.

חיים כץ: למה?

חיים כץ: למה לא יסתדרו ביניהם בני הזוג על החלוקה?

זהבה גלאון: אז על המיליון וחצי יהיה לה מס.

חיים כץ: למה הם לא הסתדרו עם החלוקה?

<נעה בן שבת: זה חלק מהכספים שנמצאים היום בקופת גמל לגביהם יש פסק דין.

חיים כץ: אבל החוק קובע לגביהם, נכון?

<נעה בן שבת: החוק קובע שהם חלק מהכספים.

חיים כץ: הם חלק מהכסף.

חיים כץ: איפה הבעיה?

<נעה בן שבת: השאלה איך מנסחים את ההיבט של מס והשאלה לאן הם הולכים.

חיים כץ: בני הזוג יודעים את הכול, נכון?

<נעה בן שבת: בני הזוג יודעים את הכול אבל לא תמיד רוצים לתת להם את הבחירה.

<נעה בן שבת: הצעת החוק לא נותנת להם בחירה חופשית.

<נעה בן שבת: היא אומרת שאם אתה הולך במסלול שאתה רוצה שהגוף המשלם ישלם לך, תלך במסלול המסוים הזה שמתווה כאן הצעת החוק.

<נעה בן שבת: אם אתה עושה הסדרים מחוץ להצעת החוק, הכול פתוח בפניך.

חיים כץ: מה אומרת הצעת החוק?

<נעה בן שבת: הצעת החוק אומרת, לפי המודל המוצע עכשיו, שמרכיב הפיצויים, לבני הזוג יש אפשרות או למשוך אותו אחרי חיוב במס ללא פטור.

חיים כץ: למשוך ולשלם מס.

<נעה בן שבת: למשוך ולשלם מס.

<נעה בן שבת: זאת אפשרות אחת.

<נעה בן שבת: אפשרות שנייה היא להעביר לחשבון בקופת גמל לא משלמת את הכספים האלה.

יעקב מרגי: אפשר להעביר מקופה לא משלמת לקופה משלמת?

<נעה בן שבת: לא.

<נעה בן שבת: להעביר את כספי פיצויי הפיטורים לקופה לא משלמת.

חיים כץ: מה יצא לו מזה?

<צור גינת: חשבון חדש של תיקון 190.

חיים כץ: בסדר, אבל הוא משלם מס.

זהבה גלאון: אבל אז הוא משלם יותר כי הסכום עובר את המיליון וחצי.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: הוא לא שם.

<נעה בן שבת: האופציה השלישית היא באמת לצרף את הכספים האלה, את אותם כספי פיצויים, החלק של כספי הפיצויים, לכספי התגמולים בחשבון החדש ואז הם נכנסים לתוך החשבון של המיליון וחצי.

זהבה גלאון: ואז הוא משלם את המס.

<נעה בן שבת: ואז הוא משלם את המס.

<נעה בן שבת: לא רק זה, האוצר אומר לנו גם שאין סיבה שהם יתחלקו ושבן הזוג יוכל לבחור לחייב את העמית בחצי משיעור המס, שכל המס יחול על בן הזוג לשעבר, שכל החיוב במס יחול עליו.

חיים כץ: מה כתוב בהצעת החוק?

חיים כץ: מה לדעתך כאישה האופציה הטובה ביותר?

<נעה בן שבת: זה קשה לדעת כי כמובן כל אחד עושה את השיקולים.

חיים כץ: אם אני הייתי צריך להתגרש, מה היית מציעה לי?

חיים כץ: אם אני צריך להתגרש ואני צריך לקרוע את הבעל, כמו שאתן אוהבות, לקרוע אותו ברוע, מה היית מציעה לי?

<קריאה: אני מוחה.

חיים כץ: עורכי הדין לא רוצים לסיים את העבודה.

חיים כץ: להוציא את הנשמה ולקחת עוד שני גרוש.

<נעה בן שבת: הכול תלוי בנסיבות, כמה כסף יש בחשבון.

חיים כץ: מיליון ו-480 אלף שקלים.

<נעה בן שבת: יכול להיות שיהיה לי שווה לחייב את הסכום הזה במס אבל אני לא יודעת כמה החיוב במס.

זהבה גלאון: אני אגיד.

חיים כץ: נעה, צריך לקבל החלטות.

<נעה בן שבת: למה אנחנו צריכים לקבל החלטות רק מסיבה כזאת ולא אחרת?

חיים כץ: אחרת לא יחוקקו.

<נעה בן שבת: לפי המודל המוצע יש שלוש אפשרויות.

חיים כץ: אם את רוצה להקל על גירושין, אל תתני לה אופציה כי היא תבחר אופציה כדי להוציא עיניים.

חיים כץ: תבחרי את האופציה הכי נוחה לך.

חיים כץ: כדי לא להוציא עיניים, בואו נוציא את העיניים עכשיו בחקיקה.

זהבה גלאון: אני רוצה לעשות סדר למען הפרוטוקול.

זהבה גלאון: בוא נעשה חלוקת עבודה שלא רק היא מוציאה עיניים.

זהבה גלאון: טוב?

זהבה גלאון: בוא נתחיל בזה.

חיים כץ: אני מוציא עיניים.

זהבה גלאון: אני רוצה לשאול שאלה כי יכול להיות שאני לא מבינה.

זהבה גלאון: בהצעה הקודמת אמרת ש-21 אחוזים כי מי מגיע לזה.

זהבה גלאון: אם היא הולכת למודל שלוש - - -

חיים כץ: לא מגיע למיליון וחצי.

<קריאה: אף אחד לא יגיע.

חיים כץ: לא מגיע.

חיים כץ: הוא לא מגיע.

זהבה גלאון: אני שואלת.

זהבה גלאון: אני עכשיו מתייעצת אתך בקול רם.

חיים כץ: נשאל את המומחה.

חיים כץ: מה אתה אומר?

חיים כץ: איזו אופציה?

<צור גינת: זאת האופציה היחידה שתוציא אותה בלי מס.

זהבה גלאון: השלישית.

זהבה גלאון: זה מה שאני אומרת.

<צור גינת: כספי פיצויים הם תמיד עם מס.

<צור גינת: אין לה זכאות לפטור.

זהבה גלאון: אבל אם היא יכולה להוסיף את זה לאופציה השלישית, זאת תהיה ברירת המחדל והיא לא תשלם על זה מסים כי זאת תהיה לה קצבה, לדעתי זאת אופציה מועדפת אבל קטונתי.

<צור גינת: מצד שני יכול להיות שהיא צריכה מזומן.

<צור גינת: לכן נתנו את האופציה.

חיים כץ: אתם מוכנים שזה יישאר כברירת מחדל אבל היא יכולה לבחור אחרת?

<צור גינת: מה זה ברירת מחדל?

<צור גינת: האופציה השלישית?

<נעה בן שבת: אלא אם היא הודיעה.

<צור גינת: אין שום בעיה.

<צור גינת: מבחינתנו זה לא משנה.

<צור גינת: ברירת המחדל תמיד עושה לנו חיים פשוטים יותר.

זהבה גלאון: אבל אם היא רוצה לא לחכות לו ולהוציא את זה?

<צור גינת: היא תודיע אחרת.

<צור גינת: היא תבוא ותודיע אחרת.

חיים כץ: כשאני בא ואני רוצה לסיים עניין, במשחק הזה יש גם עורכי דין וכשיש שלוש אפשרויות, אני אראה לו כבר או אני אראה לה.

חיים כץ: היא רוצה את זה, לא, אני רוצה את השני.

חיים כץ: מאחר וזה לא משנה, נקבע ונעשה חיים קלים.

<צור גינת: נקודה אחת.

<צור גינת: מאחר וזאת נעילה לתגמולים, היא צריכה זמן סופי שבו היא מודיעה שהיא מוכרת את החלק.

זהבה גלאון: כמה זמן?

<צור גינת: תקבעו את הזמן.

<צור גינת: שישים יום, 45 ימים, לא יודע כמה אבל זמן שבו היא מודיעה אחרת ואז זה ננעל.

<צור גינת: קחו בחשבון שנועלים אותה.

יעקב מרגי: חיים, אני חושב שעדיין צריך לאפשר לבן/בת הזוג לשעבר את אפשרות הבחירה, כמו שהיא ניתנת לכל אחד.

<צור גינת: הוא לא מנע את הבחירה לדעתי.

<צור גינת: הוא רק קבע את ברירת המחדל.

יעקב מרגי: אתה קובע ברירת מחדל.

יעקב מרגי: בסדר.

<נעה בן שבת: המשמעות היא שבעצם ברירת המחדל הזאת מחייבת את בן הזוג, כי אם הם עוברים את המיליון וחצי - - -

חיים כץ: אבל הם לא עוברים את המיליון וחצי.

יעקב מרגי: אנחנו לא שם.

חיים כץ: אנחנו לא שם.

יעקב מרגי: חוץ מזה שקבעו לו עכשיו מקסימום.

<הראל שרעבי: המשמעות היא שברירת המחדל היא שהכסף ננעל לקצבה.

<הראל שרעבי: זה צריך להיות ברור.

<הראל שרעבי: ברגע שיעבור המועד שייקבע, הכסף ננעל לקצבה.

<עמוס ברנהולץ: צריך להבהיר את זה.

<עמוס ברנהולץ: השאלה איך ומי אחראי להבהיר את זה.

חיים כץ: אפילו אתה לא מוציא בכל מבחן מאה.

חיים כץ: יש כאלה שמוציאים 95.

חיים כץ: אז אם הרוב מוציאים 95, אין מאה.

חיים כץ: אם הם רוצים לסיים את זה, לא נגיע למאה.

חיים כץ: 95 אחוזים לא מגיעים לסכום הזה.

<צור גינת: אני בכל זאת רוצה לומר מניסיוני.

חיים כץ: אם אחד מרוויח מאה אלף שקלים יותר, ישלם עשרים אלף שקלים.

חיים כץ: אם הוא מרוויח מיליון ו-600 אלף שקלים, ישלם עשרים ואחד שקלים.

זהבה גלאון: אתה אומר שהרוב לא מגיע לזה.

חיים כץ: תשעים אחוזים לא מגיעים.

זהבה גלאון: כולל הפיצויים?

חיים כץ: הכול בפנים.

חיים כץ: הכול בעשרים אחוזים.

<עמוס ברנהולץ: בעשרים וחצי יש שלושה אחוזים מהפיצויים ויש עוד את השניים ושליש.

<צור גינת: אני רוצה להדגיש לפחות מניסיון העבר.

<צור גינת: מקום שבו נעלנו את הכסף באופן אוטומטי, נוצרה בעיה של לא ידעתי ולא ראיתי.

<צור גינת: אני חושב שבכל זאת עדיף שהיא תבחר את הנעילה של הכסף כדי שהיא תעשה את זה במודע.

<צור גינת: לא להפיל אותה.

<צור גינת: אני חושב שזאת צריכה להיות בחירה למרות שזאת האפשרות המועדפת, אם אתה שואל אותי, אבל החשש הוא שהיא תיפול לשם.

<הראל שרעבי: מהצד השני, ברגע שנותנים לה אפשרות לבחור, צריך לזכור שיש כאן שתי אפשרויות בחירה מבחינת מיסוי.

חיים כץ: אנחנו לא במיסוי.

<הראל שרעבי: במקרים בהם זה מתחת לסף אין בעיה כי היא יכולה לבחור את האפשרות בלי המס ולא אפשרות עם מס, אבל באותם עשרה אחוזים או חמישה אחוזים או כמה שזה לא יהיה בהם כן יש מס, המשמעות היא שנותנים לה או לו להטיל מס על בן הזוג לשעבר.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: זה בטל בשישים.

יעקב מרגי: החוק הזה צריך לכוון גם למנכ"לית בנק לאומי.

זהבה גלאון: בהחלט.

זהבה גלאון: אם הדברים האלה הם כך, יכול להית שצריך להשאיר את שלוש הבחירות.

זהבה גלאון: אני מעדיפה ברירת מחדל אבל אם אתה אומר שצריך שיקול.

<צור גינת: אנשים נוטים אחר כך לומר לא ידעתי כי הם צריכים את הכסף.

זהבה גלאון: מצד שני, זה פותח פתח למה שאמרת.

חיים כץ: אנחנו עוברים להקראה.

חיים כץ: מסיימים את החוק הזה.

חיים כץ: את משאירה כאן את מה שסיכמנו עכשיו.

<נעה בן שבת: אנחנו משאירים שלוש אופציות לבחירה.

<נעה בן שבת: אני אתייחס למקומות בהם מופיע בהוראות המיסוי ונעבור עליהן.

זהבה גלאון: עוד הערה אחת ברשותך.

זהבה גלאון: לגבי שיקול הדעת שלך, דיברתי עם נעה לפני הישיבה.

חיים כץ: שיקול הדעת שלי?

זהבה גלאון: כן.

זהבה גלאון: במקרה הזה.

זהבה גלאון: לא תמיד.

<נעה בן שבת: אחרי המיסוי נגיע להוראות התחילה.

<נעה בן שבת: אנחנו נסגור כאן את נושא המיסוי ואחרי כן נעבור להוראות התחילה.

יעקב מרגי: חיים, אני סומך עליך.

יעקב מרגי: אני פורש לדיון אחר.

<נעה בן שבת: נתחיל בהגדרת הסכום המועבר לבן הזוג לשעבר, בעמוד 5.

<נעה בן שבת: רק נזכיר, כבר דיברנו על ההגדרה הזאת, שאנחנו מדברים כאן על הסכום המועבר לבן הזוג לשעבר.

<נעה בן שבת: בפסקה (1) מדובר בהעברה מיתרה צבורה, במקרה שדיברנו עליו קופת הגמל שממנה חלק מועבר לבן הזוג לשעבר.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על הסכום לפני החיוב במס, אותו חיוב במס שיחול לפי סעיף 6 לרבות כל המרכיבים שלו, לרבות לעניין פיצויי הפיטורים.

<נעה בן שבת: זה הסכם המועבר לבן הזוג לשעבר.

<נעה בן שבת: פסקות (2) עד (4) מדברות על משיכה, או משיכה הונית מקופת ביטוח ישנה או קבלת חלק מקצבת הפרישה ושם אנחנו מדברים על סכום שהוא אחרי החיוב במס.

<נעה בן שבת: אנחנו עוברים לסעיף 6 בעמוד 12.

<נעה בן שבת: אנחנו מתחילים עם סעיף קטן (ג).

<נעה בן שבת: סעיפים קטנים (א) ו-(ב) אושרו.

<נעה בן שבת: יש תיקון נוסח מסוים בסעיף קטן (ב) ואולי נקרא אותו.

חיים כץ: תקריאי.

חיים כץ: מה שאת צריכה לנסח, אחר כך תנסחי.

חיים כץ: מה שלא הצבענו תגידי ואנחנו נצביע עכשיו.

<נעה בן שבת: סעיף קטן (ב), יש בו פשוט שינוי נוסח די רחב ואני אקריא אותו כיוון שאנחנו כבר נמצאים כאן והעמודים בפנינו.

<נעה בן שבת: הסכום שיועבר לחשבון של בן הזוג לשעבר לפי הוראות סעיף קטן (א) יהיה שווה למכפלת בשיעור להעברה בסך היתרה הצבורה של העמית במועד הפירוד ולסכום האמור תתווסף או תיגרע ממנו לפי העניין התשואה שהשיגה הקופה בשל התקופה שבין מועד הפירוד ובין מועד ההעברה כאמור.

<נעה בן שבת: לעניין זה – תשואה, רווחים והפסדים שזקפה הקופה לנכסים העומדים כנגד התחייבויותיה כלפי העמית לאחר ניכוי דמי ניהול.

חיים כץ: על זה לא הצבענו?

<נעה בן שבת: הצבענו אבל עכשיו זה ניסוח אחר אותו רציתי להביא.

חיים כץ: אנחנו לא צריכים להצביע על זה עוד פעם.

<נעה בן שבת: זה לא שינוי במהות לפי הבנתי.

<נעה בן שבת: לא צריך להצביע על זה.

<נעה בן שבת: בסעיף קטן (ג) יש שינוי וזה סעיף המיסוי.

<נעה בן שבת: (ג) העברה לפי סעיף קטן (א) של מרכיב התגמולים בקופת גמל לקצבה או לפי סעיף ד(1)(א) של מרכיב הפיצויים – אותו מרכיב פיצויים שיועבר לחשבון החדש הזה – תחויב במס בהתאם להוראות סעיף 125(ז) לפקודת מס הכנסה.

<נעה בן שבת: זה סעיף חדש שתכף נגיע אליו.

<נעה בן שבת: (ג1) סכום המס שחויב כאמור בסעיף קטן (ג) ינוכה באופן שווה מהסכום שיועבר לחשבונו של בן הזוג לשעבר ומהסכום שנותר בחשבונו של העמית לאחר העברה לבן הזוג לשעבר.

חיים כץ: זה החצי-חצי.

<נעה בן שבת: זה החצי-חצי.

<נעה בן שבת: אנחנו חושבים שאולי אפשר להציע את זה לפי השיעור להעברה ולא חצי-חצי, באופן שנותן יותר ביטוי.

חיים כץ: חצי-חצי.

חיים כץ: נגמר הסרט הזה.

<נעה בן שבת: (ד) על אף האמור בסעיפים קטנים (א) עד (ג1), על העברה של סכום כאמור בסעיף קטן (ב) ממרכיב הפיצויים והיתרה הצבורה של העמית, יחולו הוראות אלה: הסכום ממרכיב הפיצויים יועבר לאחד מהמפורטים להלן לפי בחירתו של בן הזוג לשעבר.

<נעה בן שבת: במועד ההעברה או לאחר בחירת בן הזוג לשעבר לפי המאוחר מביניהם ובכל מקרה לא לפני המועד בו נודע לגוף המשלם כי העמית זכאי למשוך אותו לפי דין או הסכם.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, הכספים נזילים.

<נעה בן שבת: יש עוד בחירה.

<נעה בן שבת: או מועד ההעברה שהם 45 ימים אחרי רישום ההערה לפי המאוחר.

<נעה בן שבת: למרכיב התגמולים בחשבון החדש שנפתח על שמו של בן הזוג לשעבר בהתאם להוראות סעיף קטן (א).

<נעה בן שבת: לחשבון חדש בקופת גמל לא משלמת לקצבה כאמור בסעיף 23(א)(2)(א) לחוק קופות גמל ויחול לגביהם האמור באותו סעיף קטן.

<נעה בן שבת: לבן הזוג לשעבר.

<נעה בן שבת: אלה אותן שלוש בחירות שנשארות כשלוש בחירות.

<נעה בן שבת: בחר בן הזוג לשעבר בהעברה לפי פסקה (1)(א) – זאת אומרת, לחשבון החדש – יועבר הסכום ממרכיב הפיצויים לאחר שנוכה ממנו מס בהתאם להוראות סעיף 125(ז) – אותו סעיף חדש של 21 אחוזים מעל מיליון וחצי שקלים.

<נעה בן שבת: בחר בן הזוג לשעבר בהעברה לפי פסקאות (1)(ב) או (ג), יועבר הסכום ממרכיב הפיצויים לאחר שנוכה ממנו מס בהתאם להוראות סעיף 164 לפקודת מס הכנסה מבלי שיחול על האמור פטור לפי סעיף 9(7)(א) לפקודה האמורה.

<נעה בן שבת: בן הזוג לשעבר לא רשאי לחזור בו מבחירתו כאמור בפסקה (1) לאחר שהכספים הועברו כאמור בפסקה (1).

<נעה בן שבת: בחר בחירה מחייבת.

<נעה בן שבת: בחר חוסך בהחלת פרט משנה 4(א) שבסעיף 9(7)(א)(א) לפקודה על הסכומים של מרכיב הפיצויים לפני שחלף המועד המאוחר מבין המועדים האמורים בפסקה (1), ימשיך לחול האמור בפרט 4 האמור לגבי יתרת הכספים במרכיב הפיצויים שנותרו בחשבונו של החוסך לאחר העברת אותו סכום לחשבונו של בן הזוג לשעבר ולא יראו בהעברת אותו סכום כחזרה של החוסך מבחירתו להחיל לגביו את הוראות פרט 4 שבסעיף 9(7)(א)(א) לפקודה.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, אנחנו מדברים על הבחירה במרכיב פיצויים, ברצף פיצויים,

<צור גינת: היא לא יכולה לפגוע לו ברצף.

<צור גינת: הוא יכול להמשיך את הרצף.

<נעה בן שבת: הרצף נשאר.

<צור גינת: היא לא תיפגע.

<צור גינת: בן הזוג האחר לא נפגע.

<נעה בן שבת: ובן הזוג לשעבר, ברגע שהוא בחר, הוא לא יכול לחזור.

<נעה בן שבת: אני חושבת שחבל לחזור על זה ברגע שאמרנו שיש בחירה והבחירה היא כל עוד לא הועברו הכספים.

<נעה בן שבת: הודיע חוסך הודעה כאמור בסעיף 9(7)(א)(ז) לפקודה לפני שחלף המועד המאוחר מבין המועדים האמורים בפסקה (1) - ימשיך לחול האמור בסעיף קטן (ז) לגבי יתרת הכספים ממרכיב הפיצויים שנותרו בחשבונו של החוסך לאחר העברת אותו סכום לחשבונו של בן הזוג לשעבר ולא יראו בהעברת אותו סכום כחזרה של החוסך מהודעתו על רצונו להמשיך ולהשאירם למטרת קצבה.

<נעה בן שבת: זה הרצף קצבה.

<נעה בן שבת: ושוב, העברת כספים של בן הזוג לשעבר לא פוגעת בהחלטה.

<נעה בן שבת: גם כאן אנחנו נוריד את סעיף קטן (ב).

חיים כץ: אנחנו לא מצביעים?

<נעה בן שבת: כן.

<נעה בן שבת: אפשר להצביע.

חיים כץ: אנחנו מצביעים.

<נעה בן שבת: על סעיף 6(ג) עד (ד).

<נעה בן שבת: (ג), (ג1) ו-(ד).

חיים כץ: אנחנו מצביעים על סעיף 6(ג), (ג1) ו-(ד).

<נעה בן שבת: סליחה.

<נעה בן שבת: יש כאן גם פסקה (6).

<נעה בן שבת: היה מעסיקו של העמית זכאי לפי דיני ההסכם למשוך את הסכומים ממרכיב הפיצויים או ביקש למשוך אותו, תימחק לגבי סכום זה ההערה לפי סעיף 4.

<נעה בן שבת: הגוף המשלם ישלח לבן הזוג לשעבר הודעה בדבר מחיקת ההערה.

<נעה בן שבת: אמרנו שהכול כפוף לזה שאם למעסיק יש אפשרות למשוך את הכספים.

חיים כץ: שניים ושליש.

<נעה בן שבת: לא.

<נעה בן שבת: בנסיבות המיוחדות שלמעביד יש זכות למשוך אותם.

חיים כץ: השישה אחוזים?

<קריאה: אם אין סעיף 14 או נסיבות אחרות כמו מעילה, גניבה.

<אבי יחזקאל: אפשר לשאול שאלה?

<אבי יחזקאל: אני מההסתדרות.

<אבי יחזקאל: לעניין של העברת הכספים ומשיכה של פיצויים, עד כמה שידוע לי יש כל מיני הסכמי עבודה שאם העמית מושך את כספי הפיצויים, גם חייב למשוך את כספי התגמולים.

<אבי יחזקאל: השאלה אם זה לא יפגע.

<נעה בן שבת: הבחירה של בן הזוג לשעבר במשיכת הכספים.

<אבי יחזקאל: לא תפגע.

<צור גינת: הם לא בהסכם של הסעיף הזה.

<צור גינת: זה הסדר אחר.

<אבי יחזקאל: זה הסכם עבודה.

<אבי יחזקאל: אני לא נכנס עכשיו לזה.

<אבי יחזקאל: אני רק הערתי הערה.

חיים כץ: לא קרה כלום.

חיים כץ: הערת הערה, היא נרשמה בפרוטוקול ואנחנו הולכים הלאה.

חיים כץ: כשאני מחוקק, אני לא יכול להתבסס על שום הסכם קיבוצי במפעל פלוני שיש בו 12 עובדים.

חיים כץ: אם היית אומר לי שזה הסכם שיש עליו צו הרחבה והוא חל על כל העובדים במשק, אבל גם אתה לא יודע אם יש הסכם כזה.

חיים כץ: אתה לא יודע אם יש הסכם כזה במשק הישראלי.

<אבי יחזקאל: זה שיש הסכמים כאלה, זה בוודאות.

<נעה בן שבת: אולי סעיף קטן (ה) עוזר לך.

<נעה בן שבת: בסעיף קטן (ה) שקראנו ואישרנו כבר נאמר שלא יראו העברה לפי סעיף זה לחשבונו של בן הזוג לשעבר כמשיכה לעניין כל דין.

<נעה בן שבת: זה נותן לך את הפתרון לנושא הזה.

חיים כץ: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 6(ג), (ג1) ו-(ד).

חיים כץ: מי בעד?

חיים כץ: בעד – פה אחד סעיף 6(ג), (ג1) ו-(ד) – אושר

חיים כץ: את מחליפה את אילן גילאון.

חיים כץ: כל חברי הכנסת הנוכחים כאן, והם שלושה במספר, אישרו את הסעיף.

חיים כץ: אנחנו ממשיכים.

<נעה בן שבת: באותו עמוד 14.

<נעה בן שבת: בתחילת עמוד 15, סעיף קטן (ו) שדיברנו עליו בדיון הקודם והוא אושר בדיון הקודם.

<נעה בן שבת: דיברנו על מצב בו יש כיסוי ביטוחי לסיכוני מוות ועלותו מושפעת מסכום היתרה הצבורה, ימשיך לחול הכיסוי הביטוחי המלא ותהיה השלמה של הסכומים.

<נעה בן שבת: זה מה שדובר בדיון האחרון.

<נעה בן שבת: מה שלא נאמר כאן, וביקשו מאתנו להבהיר, ואני רוצה לבקש מהאוצר להבהיר את העניין הזה, הוא שהכיסוי הביטוחי הקיים שהוא לא כיסוי שעלותו מושפעת מסכום היתרה הצבורה, למשל ביטוח שאירים או ביטוח נכות.

<נעה בן שבת: הביטוחים האלה כמובן לא מושפעים ואני אומרת את זה בהקשר של סעיף (ה).

<נעה בן שבת: סעיף (ה) אומר שלא רואים את המשיכה ושיהיה ברור שזה גם לא גורע כמובן מהכספים האחרים.

חיים כץ: זה ברור גם להם.

חיים כץ: תגיד לפרוטוקול שזה ברור.

<הראל שרעבי: כן.

<הראל שרעבי: לפרוטוקול.

<הראל שרעבי: הכיסוי הביטוחי לסיכוני מוות מושפע מהיתרה הצבורה ולכן זה מצוין.

<הראל שרעבי: הכיסוי הביטוחי לסיכוני נכות, נכון להיום לא מושפע מהיתרה הצבורה ולכן הוא לא רלוונטי בעניין הזה.

<הראל שרעבי: לכן ברור שהוא נשאר באותה רמת כיסוי בה הוא היה לפני כן.

<נעה בן שבת: מדובר גם על הקופות.

<נעה בן שבת: נכון?

זהבה גלאון: איפה זה מגובה בחוק?

חיים כץ: מה שמקובל על הקופות.

חיים כץ: אני רוצה שתבינו.

חיים כץ: בכלל, בחקיקה הקופות הן לא גורם.

חיים כץ: הגורם הוא העובד, השותף לו והאוצר.

חיים כץ: הקופות הן הנהנות.

חיים כץ: הן לוקחות את דמי הניהול.

חיים כץ: מה זה מקובל עליהן או לא? הן לא קובעות.

חיים כץ: כמו שהמפקח מנחית להן הוראות, אנחנו על אחת כמה וכמה בחקיקה קובעים להן.

חיים כץ: אנחנו ממשיכים.

<נעה בן שבת: אנחנו ממשיכים בנושא המס.

<נעה בן שבת: בסעיף 9, בעמוד 16.

<נעה בן שבת: סעיף 9(א)(3).

<נעה בן שבת: כאן הוספה פסקה (3) האומרת: (3) החוסך לא יהיה רשאי להחיל על הכספים שנרשמה לגביהם הערה את פרט משנה 4 לסעיף 9(7)(א) לפקודה ולהודיע על רצונו להמשיך ולהשאירה למטרת תשלום קצבה לפי סעיף 9(7)(א)(ז) לפקודה.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, מרגע שנרשמה הערה לגבי הכספים, הם מגיעים לבן הזוג לשעבר והחוסך עצמו לא יכול להחיל עליהם רצף קצבה או רצף פיצוי אלא בהסכמה.

<נעה בן שבת: זה הסעיף שדורש הסכמה.

חיים כץ: על זה הצבענו?

<נעה בן שבת: לא.

<נעה בן שבת: אפשר להצביע.

חיים כץ: מי בעד אישור סעיף קטן 9(א)(3)?

חיים כץ: בעד – פה אחד

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: כל חברי הכנסת הנוכחים, והם שלושה במספר, תמכו ולכן הסעיף אושר.

<נעה בן שבת: אנחנו עוברים לפקודת מס הכנסה שמופיעה בעמוד 71, סעיף 26.

<נעה בן שבת: שמענו הערה מרשות המסים שאומרת שהיא תצטרך לבנות את הסעיף אחרת מבחינת ניסוח אבל אנחנו דיברנו על העקרונות ואנחנו נקריא עכשיו את הסעיף כאשר העקרונות נשמרים.

חיים כץ: אנחנו מתכוננים ביום שני, לא בשבוע הבא אלא שבוע לאחר מכן, להעלות את החוק לקריאה שנייה ושלישית.

חיים כץ: לא ביום שני הקרוב אלא שבוע לאחר מכן.

<נעה בן שבת: זה אומר שהם צריכים להשלים את הניסוחים במהירות ולא להתעכב.

<נעה בן שבת: סעיף 26, תיקון פקודת מס הכנסה אחרי סעיף 125(ו) יבוא: "125ז שיעור המס על העברת חלק מיתרה צבורה בקופת גמל לבן זוג לשעבר של עמית בהעברת חלק מיתרה צבורה בקופת גמל לקצבה בחשבונו של בן זוגו לשעבר של עמית שחלות עליה הוראות סעיף 6(א) או (ד1)(א) - 6(א) זה התגמולים ו-(ד1)(א) זה הפיצויים – לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני זוג שנפרדו התשע"ד-2014, יוטל מס בשיעור האמור בסעיף 121ב(1)(ג) על החלק החייב מהסכום המועבר.

<נעה בן שבת: יחיד ששילם מס כאמור בסעיף קטן (א) לא יהיה זכאי לנכות הוצאות שהוצאו בייצור ההכנסה האמורה ולא יהיה זכאי לזיכוי, לקיזוז או לפטור מהכנסה כאמור או מהמס החל עליה.

<נעה בן שבת: אני מבינה שזה לצורך הפשטות.

<צור גינת: גם פשטות.

<נעה בן שבת: הכנסה לפי סעיף קטן (א), יראוה כהכנסה לפי סעיף 164 ויחולו עליה הוראות לפי הסעיף האמור כאילו הייתה הכנסה לפי סעיף 2(5).

<נעה בן שבת: זאת אומרת, מקור קצבתי.

<נעה בן שבת: בסעיף זה, בן זוג לשעבר, חיסכון פנסיוני באמצעות צבירת זכויות, יתרה צבורה, הסכום המועבר לבן זוג לשעבר, עמית, פסק דין לחלוקת חיסכון פנסיוני וקופת גמל לקצבה כהגדרתם בחוק לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני זוג שנפרדו התשדע"ד-2014.

<נעה בן שבת: תקרת הקצבה המזכה ומכפיל ההמרה להון כהגדרתם בסעיף 9(א) והחלק החייב מהסכום המועבר - שזה אותו מיליון וחצי שזה ההפרש שבין שני אלה - או אפס לפי הגבוה מביניהם ובכל מקרה לא יותר מהסכום המועבר לבן הזוג לשעבר.

<נעה בן שבת: היתרה הצבורה בכל קופות הגמל לקצבה שלגביהן ניתן פסק דין לחלוקת חיסכון פנסיוני שאינם חיסכון פנסיוני באמצעות צבירת זכויות.

<נעה בן שבת: מכפלת תקרת הקצבה המזכה ומכפיל ההמרה להון.

<נעה בן שבת: פסקה (2) זה מה שמגיע למיליון וחצי ופסקה (1) היא היתרה הצבורה בכל הקופות אבל רק אותה יתרה צבורה שמתחלקת בין אותם שני בני זוג ולפי זה נקבע החלק המועבר שהוא ההפרש שביניהם.

<נעה בן שבת: זה היה סעיף 26.

חיים כץ: אנחנו נצביע עליו.

חיים כץ: מי בעד אישור סעיף 26?

חיים כץ: בעד – פה אחד

חיים כץ: כל חברי הכנסת הנוכחים, והם שלושה במספר, אישרו את סעיף 26.

חיים כץ: סעיף 26 אושר ואנחנו עוד לא סיימנו את המספרים.

חיים כץ: אנחנו נציין את המספרים ואת ההצמדה.

<צור גינת: ההצמדה נמצאת כאן.

חיים כץ: ההצמדה נמצאת?

<צור גינת: בוודאי, כי תקרת הקצבה צמודה.

חיים כץ: בסדר, אבל לא ציינו את המספר.

<צור גינת: המספר נמצא.

חיים כץ: איפה?

<צור גינת: תקרת הקצבה המזכה מכפיל המרה להון.

<צור גינת: המספר 180 מ-9(א) הוא מספר קבוע.

<צור גינת: תקרת הקצבה המזכה הוא מספר קבוע.

חיים כץ: המיליון וחצי?

<צור גינת: זה מיליון וחצי.

<נעה בן שבת: הוא לא יהיה כתוב במספר.

חיים כץ: למה הוא לא יהיה כתוב במספר?

<צור גינת: ראשית, כי הוא מקבל הצמדה, ושנית, אם מחר המקדם יעלה, המקדם של 9(א), נניח שמחר תוחלת החיים גדלה וקבעו מקדם 250, אז הסכום הזה יגדל.

חיים כץ: הסכום הזה יגדל?

<צור גינת: יגדל, כן.

<צור גינת: אם תוחלת החיים גדלה, הסכום יגדל.

<צור גינת: כן.

חיים כץ: למרות שהפנסיה תקטן.

<צור גינת: זה כבר סיפור אחר.

חיים כץ: אם המקדם גדל, הפנסיה תקטן?

<צור גינת: זה ברור, אבל התקרה הפטורה תגדל לטובת המתגרשים.

חיים כץ: ברור לך שמס הכנסה לא נוגע כאן בכלום.

חיים כץ: מס הכנסה לא לוקח כאן כסף רק ממנכ"לית בנק לאומי.

חיים כץ: הוא לא לוקח כאן כסף.

<צור גינת: ראיתי בעיתון שגם מהפניקס.

חיים כץ: אתה צריך כאן כמה תנאים כדי שמס הכנסה ייקח כסף – שהמשכורת תהיה גבוהה מאוד וזה שמתגרש עובד כבר ארבעים שנים שזה אומר שהוא מתגרש בגיל שישים ומעלה.

חיים כץ: אם הוא מתגרש בגיל 45, הוא לא שם.

<צור גינת: אם המשכורת תהיה גבוהה, נדמה לי שהוועדה הזאת קובעת.

חיים כץ: אם הוא נכנס למעגל העבודה בגיל 27-28, הוא צריך להתגרש בגיל 68 כדי להגיע לכסף.

זהבה גלאון: נכון.

זהבה גלאון: אין סיכוי שהוא יגיע.

חיים כץ: אם הוא יגיע, שישלם.

<צור גינת: זאת בדיוק הנקודה.

<צור גינת: רוב העם לא נמצא שם.

חיים כץ: היה קשה לכם.

<צור גינת: בוודאי.

<צור גינת: אנחנו לא יודעים לוותר על כסף.

<צור גינת: זאת המהות שלנו.

שולי מועלם-רפאלי: אני אוהבת את שיתוף הפעולה שלכם עם יושב ראש הוועדה.

<צור גינת: אנחנו מסכימים בהרבה דברים.

שולי מועלם-רפאלי: אני יודעת.

<נעה בן שבת: סיימנו את נושא המיסוי ועכשיו נעבור, אם אפשר, לפרק ו', הוראות התחילה.

<נעה בן שבת: אחרי כן, אם אדוני ירשה לנו, נעבור ונעיר עוד הערות שעלו.

חיים כץ: תעשי מה שאת רוצה.

זהבה גלאון: אני רוצה להעיר הערה ראשונה.

חיים כץ: עוד לא הגענו לשלב ההערות.

<נעה בן שבת: אנחנו נכנסים לפרק ו' בעמוד 72.

<נעה בן שבת: סעיפים 27 עד 29 אושרו בדיון האחרון אבל מוצע כאן – הבנתי שלבקשתה של חברת הכנסת מרב מיכאלי, הוסכם בין האוצר לבין חברת הכנסת מיכאלי – להוסיף סיפא בסעיף 28.

<נעה בן שבת: סעיף 28 אומר שמירת דינים.

<נעה בן שבת: אין בהוראות חוק זה וכן בהוראות פרק ה' כפי שהוחלו בהסכם המאמץ את חוק הגמלאות כדי לגרוע מהוראות כל דין לעניין חלוקה בין בני זוג של תשלומים בשל פרישה אשר לא נקבעו לגביהם הוראות לפי פרקים ג', ד' או ה'.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, התשלומים שהחוק לא נגע בהם, אנחנו לא נוגעים בהם.

חיים כץ: כמו למשל.

<נעה בן שבת: הם רוצים להוסיף כאן:

<נעה בן שבת: לרבות תשלומים כאמור בשל פרישה מעבודה על ידי המעביד.

חיים כץ: בפנים יש גם את החלק של המעביד.

<נעה בן שבת: גם את חלק המעביד, אבל הפרישה המוקדמת, אם אדוני זוכר, הנושא של הפרישה המוקדמת, מכיוון שהצעת החוק באה מתוך ראייה שמדובר בשכר, ולכן לפי הצעת החוק הגוף המשלם לא יתחלקו בכספים האלה לפי הצעת החוק.

<נעה בן שבת: אבל זה לא גורע ממעמדה לעניין פסק דין אם יהיו פסק דין לחלוקה ואיזון משאבים.

חיים כץ: אני לא מבין על מה את מדברת.

חיים כץ: אני רוצה שתסבירי לי על מה את מדברת.

חיים כץ: אני רוצה להבין באיזה סיטואציה ובאיזה מקרה את מדברת.

חיים כץ: תני לי דוגמה מהחיים ותראי לי מצב שיכול לקרות.

<נעה בן שבת: החוסך יוצא לפרישה מוקדמת.

חיים כץ: יצא.

חיים כץ: ממשיך המעסיק לשלם לו פנסיית גישור.

<נעה בן שבת: נכון.

חיים כץ: הוא משלם לו פנסיית גישור, זה כאילו הוא עובד.

<נעה בן שבת: נכון.

<נעה בן שבת: שכר.

<נעה בן שבת: כיוון שהייתה פסיקה בנושא הזה -- -

חיים כץ: מה היא אמרה?

<נעה בן שבת: הפסיקה אמרה שאנחנו לא נראה בזה שכר אלא נחלק.

<נעה בן שבת: זה נכס.

חיים כץ: מה זה לא נראה בזה שכר?

חיים כץ: הוא מקבל משכורת.

<נעה בן שבת: נכון.

<נעה בן שבת: הוא מקבל משכורת.

<נעה בן שבת: קוראים לה פנסיה אבל זאת משכורת.

חיים כץ: הוא מקבל משכורת אבל אין לו הפרשות.

<נעה בן שבת: נכון.

חיים כץ: ברוב המקרים אין לו הפרשות.

חיים כץ: הוא אומר, אתה יוצא לפנסיה מוקדמת, אתה מקבל כאילו יצאת לפנסיה, לא עושים לך בדרך כלל חשבון, לא ממוצעים ולא שלוש שנים אחרונות, אלא באים ואומרים לך שאתה מקבל שבעים אחוזים או שישים אחוזים או מה שצברת מהשכר שלך האחרון וזאת המשכורת שלך עד הגיעך לגיל המזכה, גיל 67.

חיים כץ: ממה שהמעסיק נותן לו, המעסיק לא מעביר הפרשות.

חיים כץ: באותו רגע הוא הפסיק לצבור זכויות פנסיוניות.

<צור גינת: בהרבה מקרים קונים לו את הזכויות להשלים לשבעים אחוזים אם הוא לא הגיע לשבעים אחוזים.

<צור גינת: קונים לו זכות לשבעים אחוזים.

חיים כץ: מי קונה?

<צור גינת: המעביד.

חיים כץ: אז יש לו זכויות.

חיים כץ: ברגע שיש לו זכויות, האישה לא נפגעת.

חיים כץ: ברגע שהוא מקבל זכויות, לגביה לא קרה כלום.

חיים כץ: הוא צובר והיא מתחלקת בזכויות הנצברות.

<נעה בן שבת: השאלה היא לא במסגרת החוק הזה אלא האם הפנסיה המוקדמת יכולה להיות בנסיבות - - -

חיים כץ: לא אם.

חיים כץ: אני רוצה הסבר.

חיים כץ: אני רוצה להבין על מה את מדברת.

חיים כץ: את יכולה לומר שהוא לא צובר זכויות אבל הוא מקבל משכורת.

<נעה בן שבת: נכון.

<נעה בן שבת: אם בית משפט לענייני משפחה יקבע שהמשכורת הזאת היא נכס בר חלוקה, הוא יקבע.

<נעה בן שבת: החוק הזה לא פגע באפשרות לקבוע את זה אבל לא במסגרת החוק הזה.

חיים כץ: זאת אומרת, את אומרת שהאישה יכולה להגיד לו שהוא לא יוצא לפנסיה מוקדמת.

זהבה גלאון: כי אחרת אתה נאלץ להתחלק אתה.

חיים כץ: לא נאלץ.

חיים כץ: ברגע שאתה יוצא לפנסיה מוקדמת, לפני שקיבלת שבעים אחוזים, אתה פוגע בחלק שלה.

חיים כץ: בפוטנציאל.

זהבה גלאון: אבל לא תמיד משלימים לו שבעים אחוזים.

חיים כץ: לכן הוא פוגע.

חיים כץ: אם משלימים, אין בעיה.

<הראל שרעבי: זה נכון בכל מקרה.

<הראל שרעבי: האפשרות של החוסך להפסיק לחסוך ולפגוע בזכויות - - -

חיים כץ: הוא לא יכול.

חיים כץ: ברגע שיש פנסיית חובה במשק, הוא לא יכול להפסיק לחסוך.

<הראל שרעבי: הוא יוכל להתחיל לחסוך במכשיר אחר.

חיים כץ: אז היא שותפה במכשיר האחר.

<הראל שרעבי: לא, כי כבר התקופה המשותפת הסתיימה.

חיים כץ: אם הם התגרשו.

<הראל שרעבי: כן.

<הראל שרעבי: אם הם התגרשו.

זהבה גלאון: כל החוק הזה הוא הגירושין.

חיים כץ: אם הם התגרשו, בכלל לא מעניין כי היא צברה את הזכויות עד יום הגירושין ואחרי יום הגירושין זה לא מעניין.

חיים כץ: הוא יכול לצאת לפנסיה מוקדמת והיא מקבלת את החלק מהיחס הצבור שלו.

חיים כץ: אני לא יודע מה הקטע הזה.

חיים כץ: תן לי דוגמה.

<צור גינת: לצורך העניין, אדם שעבד עשרים שנים.

חיים כץ: עבד.

<צור גינת: עבד במשותף, המשיך לעבוד עשר שנים ובסוף שלושים השנים נתנו לו בוכטה גדולה כמצנח זהב.

<צור גינת: האם יש לה חלק בזה?

<צור גינת: אני מניח שזה מה שזה עושה.

<צור גינת: משהו שהמעביד נותן בתום התקופה אבל בגין התקופה.

חיים כץ: אני רוצה להודיע לכם שליברמן הודיע שישראל ביתנו פורשים מהליכוד.

חיים כץ: הסיפור הוא שהוא מצטרף ל-מרצ.

זהבה גלאון: לא אכפת לי שתקלל אותי, אבל עד כדי כך?

זהבה גלאון: מה עשיתי רע?

זהבה גלאון: זה הגיע לכם אבל לא מגיע לי.

<צור גינת: נצטרך להזדרז בחקיקה.

זהבה גלאון: אדוני, שאלה רצינית.

זהבה גלאון: בהמשך להערה שנשמעה כאן, זאת הערה מאוד חשובה.

זהבה גלאון: אם עכשיו המעביד מחליט לצ'פר אותו.

חיים כץ: אין כאלה דברים.

חיים כץ: מרב, בואי תסבירי לנו את הסעיף שלך כי אנשים כאן לא מבינים.

חיים כץ: אני מתנצל שלא הסכמנו להפסיק את הדיון של הוועדה ולפגוע בכל ציבור הנשים.

מרב מיכאלי: טוב מאוד שלא הסכמתם.

חיים כץ: תסבירי לעוזרת שלך שבפעם הבאה אפילו לא תבקש דבר כזה כי זה פוגע בך.

חיים כץ: אני מבין שאת חשובה, אבל שכל הוועדה תעצור?

חיים כץ: תסבירי לנו.

מרב מיכאלי: בכל זאת לרקורד לומר שזה בכל זאת היה ביקור בנירים.

חיים כץ: לא חשוב.

חיים כץ: הביקור לא עשה כלום חוץ מפוליטיקה.

מרב מיכאלי: אתה צודק לגמרי.

מרב מיכאלי: לא היה צריך לדחות את הדיון.

מרב מיכאלי: טוב שלא חיכית.

חיים כץ: אם הביקור היה חשוב, הוועדה הייתה מפסיקה והיינו נוסעים למקום.

מרב מיכאלי: בהחלט.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על סעיף 28, סעיף של שמירת דינים.

<נעה בן שבת: החוק עצמו לא נוגע בפנסיה שממומנת על ידי המעביד והוא מתייחס אליה כאל שכר.

חיים כץ: אני חוזר על ההודעה.

חיים כץ: ליברמן עזב את הליכוד והצטרף ל-מרצ.

זהבה גלאון: אדוני, זה תחילת הסוף של הממשלה.

חיים כץ: לבכות?

זהבה גלאון: לא.

זהבה גלאון: למהר לחוקק את החוק.

חיים כץ: עכשיו יש לנו זמן.

חיים כץ: מרב, תסבירי לנו.

<נעה בן שבת: התוספת אומרת שזה שהחוק לא מכניס את הסכומים האלה, זה עדיין לא גוזר את דינם לכאן או לכאן.

חיים כץ: הערת הערה לסעיף 28 ואנחנו לא מבינים ומבקשים שתתני לנו דוגמה שתראה מה את מתכוונת.

מרב מיכאלי: כל נקודת המוצא שלנו בחוק הזה היא שמדובר בעצם בנכסים שאמנם הם רשומים על שם אחד מבני הזוג, אבל בעצם הם נצברו ביחד.

חיים כץ: לא בעצם.

חיים כץ: נצברו ביחד.

מרב מיכאלי: הם נצברו ביחד.

חיים כץ: המילה בעצם מיותרת כאן.

מרב מיכאלי: כן, אבל הסיבה שאני אומרת אותה היא כי הם רשומים על שם בן זוג אחד.

חיים כץ: לא חשוב, אבל שייכים לשניהם.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, יש כאן נכסים.

מרב מיכאלי: פנסיה מוקדמת היא נכס שמצד אחד הוא לא מחולק בזמן הגירושין כי הוא עוד לא התקבל, כי הוא עוד לא נחשב פנסיה.

חיים כץ: מה זה פנסיה מוקדמת?

חיים כץ: אני עובד ואני מתגרש עכשיו או עוד לא התגרשתי.

חיים כץ: תני לי מצב לפיו אני עובד ואני לפני גירושין או אחרי גירושין.

מרב מיכאלי: תגיד לי אתה.

מרב מיכאלי: אם אתה לפני גירושין - - -

חיים כץ: אז לא קרה כלום.

חיים כץ: אז אנחנו צוברים רכוש ביחד.

מרב מיכאלי: ומתחלקים ברכוש במהלך החיים.

מרב מיכאלי: משתמשים ביחד ברכוש.

מרב מיכאלי: אם זאת משכורת, משתמשות ביחד.

חיים כץ: מרב, אני בצד שלך אבל אני רוצה להבין.

מרב מיכאלי: אני בונה על זה.

חיים כץ: אם לא התגרשנו ואנחנו חיים ויצאתי לפנסיה מוקדמת, אנחנו חיים ביחד אבל את יודעת במה את נפגעת?

חיים כץ: אני אגיד לך במה את נפגעת.

חיים כץ: אנחנו חיים ביחד, לא התגרשנו, אבל את נפגעת בזה שאם אני לא עובד 35 שנים ולא צברתי מקסימום זכויות, ברוב המקרים, בניגוד לאוצר, אני מפסיק לצבור זכויות.

חיים כץ: ברוב המקרים.

חיים כץ: כל מה שצברתי עד היציאה לפנסיה מוקדמת הוא משותף.

חיים כץ: אנחנו חיים ביחד ואנחנו ביחד לא צוברים זכויות, שנינו ביחד, ואז כאשר אנחנו מתגרשים, אז חיינו ביחד ומתחלקים בכל מה שיש.

חיים כץ: זאת אומרת, היא לא נפגעת.

חיים כץ: היא לא נפגעת.

חיים כץ: אם אנחנו מתגרשים לפני שיצאתי לפנסיה מוקדמת, כל הפנסיה המוקדמת לא מעניינת אותך כי התחלקנו בכל הצבירה שצברנו עד הגירושין.

חיים כץ: מהגירושין, כל אחד לדרכו, את עושה מה שאת רוצה ואני עושה מה שאני רוצה וזה לא עניינך.

חיים כץ: תני לי דוגמה איפה זה יכול לקרות.

זהבה גלאון: יש רק דוגמה אחת שזה יכול לקרות, בדוגמה שעכשיו ניתנה כאן.

זהבה גלאון: אם אני פורש לפנסיה מוקדמת והמעסיק מחליט לצ'פר אותי, האישה לא מרוויחה מזה.

<קריאה: במה הוא מצ'פר?

זהבה גלאון: במצנח זהב.

זהבה גלאון: זאת הקונסטלציה היחידה.

מרב מיכאלי: אתה לא נתת לי לסיים את ההסבר שלי.

חיים כץ: דברי.

חיים כץ: יש לנו זמן, אבל אחר כך יפרקו את הממשלה ואנחנו לא נעביר את החוק הזה.

חיים כץ: דברי כמה שאת רוצה.

זהבה גלאון: חיים, אל תגיד את זה אפילו לא בצחוק.

מרב מיכאלי: אתה לא תיתן שזה יקרה.

חיים כץ: אם לא היית כאן היום, זה כבר היה עובר.

חיים כץ: הכול עליך עכשיו אבל דברי.

מרב מיכאלי: כל הזכויות, כל הנכסים שנצברים מהעובדה שאתה יכולת ללכת לעבודה ואני בינתיים הייתי בבית - - -

חיים כץ: חצי-חצי.

חיים כץ: אנחנו היינו שם.

חיים כץ: עברי על זה.

מרב מיכאלי: ברגע שהתגרשנו, מה שיש לך מאותו רגע ואילך עד שיצאת לפנסיה, מהמעביד, שהוא בא לידי ביטוי בתור לא שכר ישר אלא נגזרות של.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, לא היית מקבל א הפנסיה המוקדמת.

מרב מיכאלי: אני אגיד אחרת.

מרב מיכאלי: נגיד שבאותה נקודה שהתגרשנו, הלכת לעבוד אצל מישהו חדש.

מרב מיכאלי: הרי לא מגיעים לך כל הדברים שאתה יכול לקבל מהמעביד שהם פנסיה מוקדמת.

מרב מיכאלי: המשמעות של מה שאתה יכול לקבל מהמעביד שנקרא פנסיה מוקדמת היא נגזרת ישירה של ההשקעה המשותפת של שני בני הזוג כי אחרת אין פנסיה מוקדמת, אחרת אין למעביד את היכולת לצ'פר אותך כמו שזהבה אומרת.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, בהגדרה פנסיה מוקדמת היא חלק מפירות ההשקעה שנעשתה על ידי בני הזוג בזמן הנישואין.

מרב מיכאלי: אנחנו מקבלות את זה שזה לא תמיד כך ולא תמיד זה רלוונטי לחלק.

חיים כץ: אני לא מבין מה את אומרת.

חיים כץ: תסבירי לי.

חיים כץ: אני לא מבין.

חיים כץ: מה ההבדל בין פנסיה מוקדמת לצורך העניין לבין זה שאני ממשיך לעבוד?

מרב מיכאלי: היא שכר רגיל.

חיים כץ: אני ממשיך לעבוד.

חיים כץ: התגרשנו ואני ממשיך לעבוד ואני מקבל שכר גבוה ואת יודעת למה?

חיים כץ: כי אני כבר עובד שלושים שנים וצברתי יכולות.

מרב מיכאלי: לא רק יכולות אלא שכר.

חיים כץ: בגין יכולות.

חיים כץ: בואי נגיד בגין יכולות.

חיים כץ: לא מפריע.

חיים כץ: צברתי יכולות.

חיים כץ: מה אכפת לך?

חיים כץ: פרגני לי.

חיים כץ: יש כלל גדול בתורה שאומר זה נהנה וזה לא חסר.

מרב מיכאלי: אדרבא.

חיים כץ: אנחנו משחקים עכשיו סתם.

חיים כץ: אין דבר כזה.

חיים כץ: אני לא מבין מה את אומרת לי.

מרב מיכאלי: אני לא מבינה למה אתה מתנגד כי אנחנו לא חילקנו אלא קיבלנו את העיקרון.

חיים כץ: אני אגיד לך למה אני מתנגד.

מרב מיכאלי: אנחנו בסך הכול רוצות לשמור על יכולת של בית המשפט במקרה שיש כן מצב כזה כשהוא כן רואה לנגד עיניו.

חיים כץ: תסבירי לי.

חיים כץ: תני לי דוגמה אחת למצב כזה.

מרב מיכאלי: נתתי לך.

חיים כץ: לא נתת.

מרב מיכאלי: מצנח הזהב.

מרב מיכאלי: לפעמים יש הטבות בפנסיה מוקדמת.

מרב מיכאלי: אדוני היושב ראש היקר מאוד, אילו הייתי מתעקשת אתך על חלוקה של פנסיה מוקדמת, אין לי ויכוח אתך ואתה צודק.

מרב מיכאלי: כל מה שאנחנו מבקשות זה להבהיר שלבית המשפט נשמר שיקול הדעת כמו שהיה לו עד היום וכמו שיש לו עד לרגע זה במקרה שהוא מוצא לנכון לחלק.

חיים כץ: אני אגיד לך למה אני לא הולך אתך ואני אגיד לך גם איזו הטבה יש.

חיים כץ: כשאני חושב על מה שאת אומרת, אני אגיד איזו הטבה יש.

חיים כץ: כאשר בן אדם מתחלק, לא מפריע לי גם שיתחלקו בזה.

חיים כץ: אם אני יודע שאני מתגרש ואני בן שישים, אני מתחלק ברכוש, מתחלק בקרנות, ואני אומר לך במה אני לא מתחלק ויכול להיות שתגידו שאני טועה ואני כן מתחלק.

חיים כץ: אם אני מתחלק, אין בעיה.

חיים כץ: אני ממשיך לעבוד.

חיים כץ: אני התגרשתי בגיל שישים והתחלקתי בכל.

חיים כץ: חצי-חצי.

חיים כץ: ידיי נקיות.

חיים כץ: באתי ואמרתי שותפה לחיים, לא רוצה אחוז אחד מחלקה ונתתי הכול, חצי-חצי.

חיים כץ: אבל כשאני מגיע לגיל 67 לצורך העניין, יש לי פדיון ימי מחלה.

חיים כץ: בפדיון ימי המחלה לא התחלקנו והם נצברו באותה תקופה.

חיים כץ: זאת יכולה להיות דוגמה אחת ולא מצנח זהב.

חיים כץ: פדיון ימי מחלה יכול להוות דוגמה.

זהבה גלאון: אני לא חושבת שזה יכול להיות.

חיים כץ: בטח יכול להיות.

חיים כץ: צברנו אותם יחד.

<צור גינת: כאילו בין שישים ל-67 היית יותר חולה.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: לא הייתי חולה בכלל אבל צברתי שעות.

זהבה גלאון: אין דבר כזה.

חיים כץ: לא הייתי חולה בכלל.

חיים כץ: היו לי חיים טובים ולא הייתי חולה.

<נעה בן שבת: אבל אם זה נכס בר איזון והוא יאזן את זה?

חיים כץ: לא מפריע לי.

חיים כץ: אני אגיד לך למה אני לא רוצה את הסעיף שלך.

זהבה גלאון: מה אכפת לך שזה יהיה?

חיים כץ: כי אם התגרשתי, אני לא רוצה לראות אותך יותר.

חיים כץ: לא רוצה שתביאי אותי לבית משפט.

חיים כץ: אני מוכן בכל מה שאת יודעת להתחלק עכשיו אבל לא רוצה ממך כלום.

חיים כץ: אני מוכן להגדיר כל מה שאנחנו מפנטזים אבל לא רוצה לראות אותך יותר.

חיים כץ: קחי את מה שמגיע לך וזהו.

חיים כץ: קחי את איווט ליברמן, לא רוצה לראות אותך יותר.

חיים כץ: התגרשנו – התגרשנו ולא רוצה שתביאי אותי משום טעמי שנאה לבית המשפט.

חיים כץ: לא רוצה.

חיים כץ: אני מקבל פסיקה בגירושין והכול לפי החוק, אבל אחרי כן אני לא רוצה שבעוד שבע שנים תבואי ותאמרי לי שקיבלתי ככה ואת רוצה ככה.

חיים כץ: לא רוצה לראות אותך ולא רוצה לנסוע לחוץ לארץ כדי לא לראות אותך.

חיים כץ: מרב, אני בצד שלך אבל עמוס, יש סעיפים כאלה?

זהבה גלאון: יש לי הצעה.

<אבי יחזקאל: יש כמה דברים.

<אבי יחזקאל: נניח, אם פורש משיהו מהצבא.

<אבי יחזקאל: נניח הוא פרש בגיל חמישים.

<אבי יחזקאל: הם התגרשו בגיל 45 והוא ממשיך להיות בצבא ובגיל חמישים הוא פרש.

חיים כץ: היא מתחלקת אתו.

חיים כץ: היא מתגרשת ומקבלת חמישים אחוזים מהזכויות.

<אבי יחזקאל: נכון.

<אבי יחזקאל: בגיל חמישים, כאשר הוא פורש, יש לו למשל כל מיני מענקי פרישה.

חיים כץ: זה מה שאמרתי לגבי ימי מחלה.

<אבי יחזקאל: מענק ימי מחלה, הסתגלות וכולי.

<אבי יחזקאל: לפעמים יש כל מיני תוספות בפנסיה.

חיים כץ: היא צריכה להכניס בחוק סעיף האומר שפרק הזמן שהם חיו ביחד, מספר האחוזים יהיה חלק מאחוז מענקי הפרישה.

חיים כץ: זה בסדר.

<נעה בן שבת: אם היא קיבלה אחרי פסק הדין.

חיים כץ: אני רואה שאתם לא רוצים לסיים את זה.

מרב מיכאלי: רוצות מאוד.

<אבי יחזקאל: נניח עובד שיצא לפרישה מוקדמת והמעסיק ממשיך להפריש עבורו דמי גמולין לקרן הפנסיה.

<אבי יחזקאל: השאלה היא האם גם בגין זה.

חיים כץ: מה זה מעניין?

<אבי יחזקאל: זה בגין התקופה שהם יחד.

חיים כץ: נכון.

חיים כץ: היא מקבלת חצי.

<אבי יחזקאל: עד היום אבל מחר.

חיים כץ: למה זה מעניין אותה?

חיים כץ: זאת כמו עבודה רגילה.

חיים כץ: זה לא מעניין.

חיים כץ: אני לא הולך לסעיף הזה.

חיים כץ: דבר, הגבר למען הגירושין.

<עידו רחמני: לא, חלילה.

<עידו רחמני: אני בעד נישואין מאושרים.

<עידו רחמני: אני רואה חשבון.

<עידו רחמני: רציתי לתת דוגמה מהחודש האחרון שמראה שזה כן רלוונטי.

<עידו רחמני: חברת סלקום שהיא לא ממשלתית ולא משהו ציבורי ולא שום דבר, עשו הסדר של אופנסט גישור או היוון של כל פנסיית גישור.

<עידו רחמני: במציאות בתי המשפט תמיד נותנים לגרושה חלק יחסי אם זה סכום חד פעמי כמו שאמרת על ימי מחלה.

<עידו רחמני: אם לא תשים את זה, אתה יוצר עיוות כלכלי.

<עידו רחמני: אם הוא בוחר במסלול פנסיית גישור, יכול להיות שהיא לא תקבל, ואם הוא יבחר היוון, היא כן תקבל.

חיים כץ: היא תקבל חצי.

<עידו רחמני: היא לא תקבל.

חיים כץ: לא הקשבת על מה דיברו.

<עידו רחמני: הקשבתי.

מרב מיכאלי: אתה משנה את המצב שקיים היום.

מרב מיכאלי: המצב היום הוא שיש פסקי דין בבית הדין לעבודה שקבעו שפנסיה מוקדמת היא לא תחליף שכר.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, היום, אם אני מתגרשת, אני יכולה לבוא לבית המשפט ולטעון לחצי מהפנסיה המוקדמת.

מרב מיכאלי: אם אתה לא מכניס בחוק את הסעיף הזה, אתה מונע ממני את האפשרות לדרוש את זה משום שאז החוק יקבע באופן קטגורי שפנסיה מוקדמת היא תחליף שכר ובית המשפט לא יוכל, גם אם הוא ירצה, לתת לי את זה.

חיים כץ: אני לא מבין מה את אומרת.

מרב מיכאלי: אני מדברת על שמונה שנים אחרי הגירושין.

מרב מיכאלי: כל מה שאמרת קודם על שמונה שנים אחרי הגירושין, הוא לא רלוונטי.

מרב מיכאלי: אנחנו מדברים כאן עכשיו על רגע הגירושין, על הדיון בבית המשפט.

חיים כץ: נכון.

חיים כץ: תני לי את הסיטואציה.

חיים כץ: באיזה מצב אנחנו היום כאשר אנחנו מתגרשים?

חיים כץ: אני בפנסיה מוקדמת?

מרב מיכאלי: לא משנה כרגע.

מרב מיכאלי: אני יכולה לבוא לבית המשפט ולומר שאני רוצה חצי מהבית וכולי.

חיים כץ: מגיע לך.

מרב מיכאלי: וחצי מהפנסיה המוקדמת.

מרב מיכאלי: עזוב רגע אם אני יודעת שהיא תהיה או אתה באמצע.

חיים כץ: מה זה חצי מהפנסיה המוקדמת?

מרב מיכאלי: מהפנסיה המוקדמת.

חיים כץ: באיזה מצב אני היום?

מרב מיכאלי: זה לא משנה.

חיים כץ: זה כן משנה.

מרב מיכאלי: חיים, אני מסבירה.

זהבה גלאון: אתה עובד ויש אופציה שבעוד חודש תפרוש.

מרב מיכאלי: במצב של פנסיה מוקדמת, אתה יכול לקבל את הפנסיה המוקדמת וללכת לעבוד במקום אחר.

חיים כץ: מה זה מעניין אותך?

חיים כץ: אחרי שאני מתגרש אני יכול לזכות במפעל הפיס בחמישה מיליון שקלים, בלי קשר אם התגרשתי או לא.

מרב מיכאלי: זה לא אותו הדבר.

חיים כץ: אחרי הגירושין זה כבר לא שלך.

מרב מיכאלי: אבל אם קנית כרטיס למפעל הפיס, זאת לא תוצאה של החיים המשותפים שלנו ביחד.

מרב מיכאלי: לעומת זאת, היכולת שלך לקבל פנסיה מוקדמת וללכת לעבוד במקום אחר, היא תוצאה של החיים המשותפים שלנו ביחד.

חיים כץ: אני לא מבין מה את אומרת.

חיים כץ: לא יעזור.

חיים כץ: אני לא מבין.

מרב מיכאלי: עזוב את זה.

מרב מיכאלי: זה לא משנה.

חיים כץ: עד שאני לא אבין, אני לא אצביע.

מרב מיכאלי: בסדר.

מרב מיכאלי: אני מתנצלת שאני צריכה להתעקש על זה.

חיים כץ: תתעקשי אבל תסבירי.

מרב מיכאלי: אני אנסה שוב.

מרב מיכאלי: אני מצטערת שאני לא ברורה אבל אני אנסה שוב.

חיים כץ: לא, את מסבירה טוב אבל אני לא מבין כל כך טוב.

מרב מיכאלי: אתה.

מרב מיכאלי: באמת.

חיים כץ: אני לא מבין.

חיים כץ: באמת.

חיים כץ: אני לא מבין מה את אומרת לי.

מרב מיכאלי: אין מי שמבין כמוך.

מרב מיכאלי: הבעיה היא רק אצלי.

מרב מיכאלי: תקשיב.

מרב מיכאלי: אני אנסה שוב.

חיים כץ: תני לי מצב.

מרב מיכאלי: היום אני יכולה לבוא לבית המשפט.

מרב מיכאלי: עזוב לרגע את המצב.

חיים כץ: תסבירי לי את הסיטואציה.

חיים כץ: אני רוצה להבין את הסיטואציה.

זהבה גלאון: אני אתן לך דוגמה של הסיטואציה.

זהבה גלאון: אתה היום בן אדם עובד ואנחנו מתגרשים.

חיים כץ: מצוין.

זהבה גלאון: אבל אני מתכננת, כיוון שאני מכירה אותך, את הצעדים הבאים שלי.

חיים כץ: להוציא את העיניים.

זהבה גלאון: נכון.

חיים כץ: התגרש ממני, הלך לבלונדינית ואני אראה לו מה זה.

זהבה גלאון: נכון.

זהבה גלאון: אני יודעת שלא רק שהלכת לבלונדינית אלא בעוד חודשיים תצא לפנסיה מוקדמת או בעוד שנתיים.

חיים כץ: אז מה?

חיים כץ: מה זה מפריע לך?

זהבה גלאון: לא מפריע לי.

זהבה גלאון: אני רק רוצה להיות שותפה לזה.

חיים כץ: למה?

זהבה גלאון: לפנסיה המוקדמת.

חיים כץ: מה זה נוגע אליך?

חיים כץ: איפה את נפגעת כלכלית?

זהבה גלאון: נעה תסביר לך.

חיים כץ: איפה היא נפגעת כלכלית?

<נעה בן שבת: אני אתן את הדוגמה של פסק הדין שניתן.

חיים כץ: תני לי דוגמה ממשית.

<נעה בן שבת: אומרים שבני הזוג נפרדו, בני הזוג התגרשו, הם רוצים לקבוע שנכסי בני הזוג כוללים בין היתר גם זכויות בתקבולי הפרישה שקיבל המבקש ממקום עבודתו.

<נעה בן שבת: הם אומרים שמענקי פרישה, זה הכול מענקי פרישה.

חיים כץ: בסדר.

<נעה בן שבת: כולם נבעו מהעבודה וזה שזה משולם למשל - - -

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: לזה אמרתי בסדר.

<נעה בן שבת: למענקי הפרישה?

חיים כץ: כן.

חיים כץ: אמרתי בסדר.

מרב מיכאלי: אנחנו אומרות לך שפנסיה מוקדמת אלה מענקי פרישה.

חיים כץ: אני לא רוצה לראות אותך יותר בבית המשפט.

חיים כץ: נקבע שמגיע לך חצי ואין בעיה.

חיים כץ: הפנסיה המוקדמת, מה שאת אומרת, לא רציני כי זה כאילו אני עובד.

חיים כץ: זה בדיוק כאילו אני עובד.

מרב מיכאלי: לא נכון.

חיים כץ: מענקי פרישה זה מה שמגיע לי עתידית, מגיע לך את החלק היחסי.

חיים כץ: מגיע.

חיים כץ: לא רוצה לקחת.

זהבה גלאון: אז בוא נכתוב את זה.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: כאן אני אומר בסדר.

<נעה בן שבת: אם כך, אנחנו אומרים כל התשלומים, זה ממילא בסעיף 28 המקורי בלי התוספת שלו.

<הראל שרעבי: החוק הזה עוסק בחיסכון פנסיוני בלבד.

<נעה בן שבת: תשלומים בשל פרישה מעבודה.

<קריאה: כל הדברים צריכים להיות בבית המשפט.

<נעה בן שבת: להגיד אילו תשלומים בשל פרישה מהעבודה משולמים.

חיים כץ: תעשי מה שאת רוצה.

חיים כץ: אני לא רוצה לקחת מזהבה כלום.

חיים כץ: הפרס הוא שאני הולך ממנה וזה פרס גדול.

<נעה בן שבת: התוספת הייתה אמורה לומר שגם התשלומים האלה והאלה, לקרוא להם בשמם.

זהבה גלאון: תכתבי לרבות תשלומי מענקים.

חיים כץ: החלק היחסי.

מרב מיכאלי: ברור.

מרב מיכאלי: אנחנו גם משאירות לבית הדין.

חיים כץ: יש לנו עוד הרבה בחוק הזה?

<נעה בן שבת: יש לנו הרבה.

חיים כץ: בואי נסיים את כל מה שאנחנו יכולים להתקדם בו.

חיים כץ: להיתקע בזה, זה כמו מבחן כאשר יש ארבע שאלות ואנחנו מתמקדים בשאלה אחת.

חיים כץ: בסוף נפתור אותה טוב, אבל לא נפתור את שלושת השאלות האחרות.

חיים כץ: עזבי את הסעיף הזה ולכי הלאה.

חיים כץ: נפתור את שלושת השאלות ונתמקד בזאת שאנחנו לא יודעים.

<נעה בן שבת: בסדר.

<נעה בן שבת: נעבור לסעיף 30, תחילה ותחולה.

<נעה בן שבת: תחילתו של חוק זה שישה חודשים מיום פרסומו, בסעיף זה - יום התחילה והוא יחול גם - - -

חיים כץ: אם אני מתכוון להתגרש, אני צריך לדחות את זה בשישה חודשים?

<נעה בן שבת: הסיפא אומרת שהוא יחול גם לגבי פסק דין לחלוקת חיסכון פנסיוני שניתן לפני יום התחילה.

<נעה בן שבת: גם פסק דין שניתן בעבר, יחול.

חיים כץ: גם לפני מאתיים שנים?

<נעה בן שבת: זהו.

<נעה בן שבת: עכשיו מגיעים לזה.

<נעה בן שבת: בעיקרון זה גם לפני מאתיים שנים אבל עכשיו יש הוראות שמסייגות את זה בסייגים מסוימים.

חיים כץ: מה אומרות ההוראות?

<נעה בן שבת: על אף האמור בסעיף קטן (א), הוראות סעיף 22(א)(1) וכן הוראות סעיפים 4(א), 26, 27, 28(ה), 30, 31, 36 ו-37 לחוק הגמלאות כנוסחם בסעיפים 24(2), (6), (7), (8)(ג) ו-(9) עד (13) לחוק זה, והוראות סעיפים 21 עד 24, 25)(ה) ו-26 עד 29 לחוק שירות הקבע כנוסחם בסעיפים 25(4) עד (8), (9)(ג) ו-(10) עד (13) לחוק זה, יחולו לגבי פסק דין לחלוקת חיסכון פנסיוני בין עמית או עובד שאינו גמלאי ובין בן זוגו לשעבר שניתן לפני יום התחילה רק בהתקיים שתיים אלה.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על המצבים שבהם יש עמית פעיל שנפטר.

<נעה בן שבת: העמית או העובד שאינו גמלאי כאמור נפטר ביום התחילה או לאחריו – צריך להיות שלא נפטר לפני יום התחילה ואנחנו נגיד את זה .

<נעה בן שבת: זאת אומרת, מי שכבר נפטר, לא ניצור לו שאיר חדש.

זהבה גלאון: זאת נקודה שאני ארצה לחזור אליה.

<נעה בן שבת: בית המשפט או בית הדין שנתן את פסק הדין קבע ביום התחילה או לאחריו כי משך התקופה המשותפת הוא 120 חודשים לפחות.

<נעה בן שבת: כדי להשלים את התמונה ולדבר על הבעיה שדיברנו עליה, סעיף 2 אומר: הוראות - - -

חיים כץ: שהיו נשואים עשר שנים.

<נעה בן שבת: שהיו נשואים עשר שנים.

<נעה בן שבת: כמו עובד פעיל, כמו לגבי שאר ההוראות בחוק.

חיים כץ: לפני כן הוא לא מקבל פנסיה.

<נעה בן שבת: לפני כן הוא לא מקבל מעמד של שאיר.

<נעה בן שבת: כן.

<נעה בן שבת: סעיף 2 אומר שהוראות סעיפים 14, 16 ו-22 וכן הוראות סעיפים 4(א)(21) - - -

חיים כץ: לא הבנתי את הסעיף הראשון שאמרת.

<נעה בן שבת: אני רק אומר שסעיף 2 הוא לגבי הגמלאי.

חיים כץ: בואי נדבר עברית.

חיים כץ: אנחנו מעבירים את החוק ב-1 ליולי.

חיים כץ: עבר קריאה שנייה ושלישית.

חיים כץ: תחילת ביצוע - - -

<נעה בן שבת: שישה חודשים מיום פרסומו.

חיים כץ: ב-1 לפברואר.

חיים כץ: נגיד ב-1 לינואר.

חיים כץ: מה קורה לאלה שהתגרשו ב-1 לאוגוסט?

<נעה בן שבת: אם הם התגרשו ובן הזוג נפטר לפני יום התחילה - - -

חיים כץ: התגרשו ב-1 לאוגוסט.

<נעה בן שבת: היה להם כבר פסק דין לחלוקת חיסכון פנסיוני אבל בן הזוג נפטר לפני יום התחילה.

חיים כץ: מה זה יום התחילה?

<נעה בן שבת: ינואר 2015.

<נעה בן שבת: בעצם בת הזוג לא תקבל מעמד של שאיר כי לא החילו עליה.

<נעה בן שבת: ההוראות האלה יחולו עליה רק אם הוא נפטר אחרי יום התחילה.

חיים כץ: למה?

<נעה בן שבת: לפני יום התחילה, זה אומר גם לפני יום הפרסום.

<נעה בן שבת: אפשר להקדים את זה ולומר לפני יום הפרסום אבל אם אנחנו מדברים על אנשים שנפטרים כבר קודם, אנחנו מעמיסים את ההעמסה של הוספת שאיר לקופה.

<נעה בן שבת: לשם הוספת שאיר היום יתחילו להפחית את הגמלה, את הקצבה שמשולמת לעמית.

חיים כץ: אם הוא נפטר לפני עשר שנים, החוק לא יחול עליו.

<נעה בן שבת: כל השאלה מתי עשר השנים, מתי הוא כן יחול ומתי הוא לא יחול.

חיים כץ: נעזוב את ההיסטוריה ונדבר על עכשיו.

חיים כץ: נלך צעד אחרי צעד.

חיים כץ: קבענו שב-1 ביולי החוק עבר במליאה קריאה שנייה ושלישית.

חיים כץ: מועד תחילה?

<נעה בן שבת: ינואר 2015.

חיים כץ: אנחנו רוצים לקבוע שמה-1 ביולי כל מי שהתגרש, אם הוא נפטר אחרי ה-1 ביולי – שאיר.

<נעה בן שבת: אפשר לעשות את זה.

חיים כץ: אפשר.

חיים כץ: נכון?

<נעה בן שבת: כן.

<נעה בן שבת: לפני יום התחילה.

<נעה בן שבת: יום הפרסום.

<נעה בן שבת: אתה קובע מועד פרסום.

חיים כץ: יום התחילה הוא יום הפרסום.

<נעה בן שבת: לא.

<נעה בן שבת: יום התחילה הוא שישה חודשים אחרי הפרסום אבל אפשר לומר שמיום הפרסום לצורך העניין הזה, ייחשב.

זהבה גלאון: זה יחול עליו.

<הראל שרעבי: אי אפשר להחיל חצי.

<הראל שרעבי: תזכרו שהחוק קובע את כל המנגנון להוספת שאיר.

<הראל שרעבי: מנגנון הוספת שאיר הוא תלוי הפחתה ואם כל המנגנון קורה רק ב-1 בינואר אבל הוספת השאיר קורית לפני כן, זה לא מסתדר.

<נעה בן שבת: מצד שני, יכול להיות שביום התחילה, בדיוק ביום התחילה של החוק, הוא נפטר ואז אתה כן מחיל עליו את זה.

<נעה בן שבת: אז אתה נמצא באותו מצב.

<הראל שרעבי: ככל שמרחיבים את הטווח, רמת החשיפה גדלה.

<הראל שרעבי: זה ברור.

זהבה גלאון: כמה אנשים ימותו לך באותו יום?

<אבי יחזקאל: אין הוספת שאיר.

<אבי יחזקאל: היום היא נשואה לו.

<אבי יחזקאל: מחר היא מתגרשת ממנו.

<אבי יחזקאל: אתה מדבר אם הם מתגרשים אחרי ה-1 ביולי.

<נעה בן שבת: כרגע אנחנו מדברים על מצב בו יש כבר פסק דין לחלוקת חיסכון פנסיוני לפני יום התחילה ואז השאלה מתי היא תקבל את מעמד השאיר, מתי הוא נפטר כדי שהיא תקבל את מעמד השאיר.

<קריאה: בכל מקרה, חמישה חודשים אחורה יש לנו את שמירת הריסק.

<צור גינת: דיני המס גם הם חלים אחורה?

<צור גינת: אני לא רוצה שיחזרו אלי עוד פעם.

<נעה בן שבת: אתה מדבר על קצבת השאירים.

<נעה בן שבת: אם בן אדם מקבל קצבת שאירים

<צור גינת: קצבת שאירים פטורה, אין לי שם שום בעיה.

<נעה בן שבת: אבל אתה לא נתת לה מעמד של קצבת שאירים.

<צור גינת: לא.

<צור גינת: אבל השאלה אם מישהו משך פיצויים.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: זאת לא השאלה.

חיים כץ: השאלה היא אחרת.

חיים כץ: אנחנו נסביר את זה כדי שנבין ולא נבוא אחר כך ונחוקק כמו פסיכים ולא נבין מה עשינו.

חיים כץ: ב-1 ביולי או ב-14 ביולי, נראה באיזה תאריך נעביר את החוק במליאה בקריאה שנייה ושלישית.

חיים כץ: תחילת הביצוע שלו ינואר 2015.

חיים כץ: בן אדם נפטר עכשיו, בספטמבר, מה קורה אתו?

חיים כץ: מה עם החלק השני?

חיים כץ: אנחנו רוצים שהוא ייחשב מהיום שעליתי לדוכן.

<נעה בן שבת: מיום הפרסום.

חיים כץ: מיום הפרסום.

חיים כץ: זה דבר ראשון.

חיים כץ: למרות שהחוק ייכנס לתוקף בינואר 2015, זה מיום הפרסום.

חיים כץ: אל תצעק כי אין הרבה כאלה.

חיים כץ: הוא צריך גם להתגרש וגם למות.

<הראל שרעבי: לא, לא להתגרש.

<הראל שרעבי: הוא כבר גרוש.

<הראל שרעבי: הוא יכול להתגרש כבר לפני שנים.

זהבה גלאון: כמה כאלה יהיו לך?

<הראל שרעבי: אני לא יודע.

זהבה גלאון: אני רוצה לומר משהו, כדי לא להפיל בצוואר הבקבוק הזה כמה כאלה שיהיו, את אותן נשים שיהיו בצוואר הבקבוק הזה, כיוון שלא מדובר כאן עכשיו על כך שכולם הולכים למות, וכל אלה שכבר התגרשו ימותו בספטמבר.

זהבה גלאון: אפשר לומר שזה יחול מיום הפרסום במקרה הזה.

זהבה גלאון: עושים כזאת מהפכה בחוק.

חיים כץ: זה יחול.

חיים כץ: לא שאפשר לומר, זה יחול.

<הראל שרעבי: מה עושים עם מנגנון ההפחתה?

<הראל שרעבי: הרי בסופו של דבר כל המנגנון כאן בנוי על כך שהוספת השאיר בשביל לא לפגוע בעמיתים האחרים בקרנות - - -

חיים כץ: כמה זמן אתם עובדים על החוק הזה?

<הראל שרעבי: כמה שנים.

חיים כץ: כמה שנים?

<קריאה: עשר שנים.

זהבה גלאון: לפחות.

<הראל שרעבי: ארבע-חמש שנים מאז הוועדה.

חיים כץ: אתם רוצים לסיים אותו?

חיים כץ: תקשיב, אני באתי ואמרתי שהוא רוצה 21 אחוזים, ואמרתי לו שייקח את ה-21 אחוזים.

חיים כץ: למה?

חיים כץ: כי אין שם אנשים או יש מעט.

חיים כץ: גם אתם תפעילו את השכל.

חיים כץ: לא יכול להיות בן אדם אחד כך ואתם מתעקשים.

זהבה גלאון: כן, זה לא מצדיק את ההתעקשות.

<צור גינת: אני בכל זאת רוצה להבהיר.

חיים כץ: עוד מעט תבהיר.

חיים כץ: תן לו להתייעץ.

זהבה גלאון: צריך תנאים מצטברים, שגם כבר יש לו פסק דין, שהוא גם התגרש וגם מת.

חיים כץ: תראו באיזה קלות אנחנו ויתרנו להם על ה-21 אחוזים.

זהבה גלאון: זה לא אנחנו.

זהבה גלאון: זה אתה.

זהבה גלאון: אנחנו הלכנו אתך.

<צור גינת: 21 אחוזים מוכפל באפס נקודה משהו.

חיים כץ: לכן ויתרתי.

חיים כץ: אני ויתרתי, נכון?

חיים כץ: למה אתה לא ויתרת?

<צור גינת: על מה?

חיים כץ: על ה-21 אחוזים.

חיים כץ: אמרת עשרה אחוזים.

חיים כץ: זה 21 כפול אפס נקודה משהו.

<צור גינת: זה אצל אותם אנשים שיכולים לשלם.

חיים כץ: אני רוצה שתבין.

חיים כץ: אתן לך טיפ לחיים ותכניס לך את זה טוב טוב לראש.

חיים כץ: מי שיודע לקבל, צריך לדעת לתת.

חיים כץ: תכניס לך את זה לראש.

חיים כץ: ראית באיזו קלות נתתי לך את זה?

חיים כץ: וזהבה הסכימה.

<צור גינת: בזמן שהם מתייעצים, לגבי דיני המס.

<צור גינת: מי שהיה אצלי, לא חוזר אלי.

<נעה בן שבת: לא.

<צור גינת: לא חוזרים אלי.

<צור גינת: לא אכפת לי שזה יהיה מהיום.

חיים כץ: לא, לא חוזר אליך.

זהבה גלאון: חיים, עד שהם מתייעצים, התייעצות קטנה.

זהבה גלאון: אני פותחת סוגריים בנושא בו הם מתייעצים.

זהבה גלאון: באמת עושים כאן מהפכה לא נורמלית.

זהבה גלאון: באמת.

זהבה גלאון: יוצא שיש קבוצה אחת שאנחנו דופקים אותה לחלוטין.

זהבה גלאון: תן על זה את הדעת.

זהבה גלאון: אני מודה שאני לא בטוחה שאני יודעת להסביר את זה כמו שאני רוצה שהאישה שיושבת כאן שמייצגת את זה, זה חל עליה.

זהבה גלאון: יש קבוצה של נשים שבעצם הן הופכות להיות לא שאירות.

זהבה גלאון: אני לא בטוחה אפילו שיש לי את המינוח.

<נעה בן שבת: הן לא הופכות להיות.

<נעה בן שבת: הן לא מקבלות את המעמד החדש.

חיים כץ: החוק הזה לא חל עליהן.

זהבה גלאון: נכון.

זהבה גלאון: אני רוצה שנדבר על זה ונראה.

זהבה גלאון: אם אנחנו כבר עושים מהפכה כזאת, אני רוצה לראות איך אפשר לתת להן מענה.

זהבה גלאון: עד שהם עושים התייעצות סיעתית, אם לא אכפת לך אני רוצה שנשמע אותה כדי שנבין כאבסורד.

זהבה גלאון: הרי אנחנו עושים כזאת מהפכה.

זהבה גלאון: אני סומכת עליך.

זהבה גלאון: היא יכולה לדבר?

זהבה גלאון: אתה נותן רשות דיבור ולא אני.

חיים כץ: אני יכול לעמוד בקסמיך?

חיים כץ: בסדר.

<שרה קאולי: אני הייתי נשואה 45 שנים, גידלנו ילדים, בנינו בית, היה לנו הכול, עבדנו ביחד.

<שרה קאולי: הוא יצא לפנסיה ואחרי כן אנחנו התגרשנו.

<שרה קאולי: קיבלתי מחצית מהפנסיה עד שהוא נפטר לפני שלוש שנים.

<שרה קאולי: איך שהוא נפטר, נהייתי שקופה וכלום.

<שרה קאולי: נהייתי זכוכית.

<שרה קאולי: זה לא יתכן כזה דבר.

<שרה קאולי: אני עבדתי על הפנסיה הזאת ולא היא.

<שרה קאולי: לי אין פנסיה אחרת.

<שרה קאולי: אני הייתי עצמאית.

<שרה קאולי: מה פתאום איך שהוא נפטר, הלכו ונתנו לה את כל הקופה?

<שרה קאולי: הקופה לא שלה אלא היא שלי בלבד.

<שרה קאולי: אני עבדתי בשבילה.

<שרה קאולי: בחוק הזה אתם לא קובעים כלום ויוצא שאני לא קיימת.

<שרה קאולי: אתם עושים חוק.

<שרה קאולי: יש מעטים כמוני.

<שרה קאולי: למה הזלזול הזה?

<שרה קאולי: הייתי בבית משפט לענייני משפחה ובבית דין לעבודה.

<שרה קאולי: השופטת אמרה לי שאם יצא חוק, היא מבטיחה לי שהיא תדאג שאני אקבל אבל היא לא יכולה להבטיח לי אם החוק לא יוצא.

<שרה קאולי: זה כאילו שלא עשיתם עבורי כלום.

חיים כץ: איך היא תדאג?

חיים כץ: היא לא יכולה לדאוג לך.

<שרה קאולי: היא לא יכולה לדאוג לי.

<תמי ספיבק: אני גרושת צה"ל.

<תמי ספיבק: אני שחקנית עצמאית.

חיים כץ: את גרושה מבעל שמשרת בצבא.

<תמי ספיבק: כן.

מרב מיכאלי: למה אלמנת צה"ל ולא גרושת צה"ל?

מרב מיכאלי: לפי אותו הגיון היא גרושת מצה"ל חופשי.

<תמי ספיבק: נכון שמעירים כאן שלא מדובר בהרבה אנשים ולא בסטטיסטיקה, אבל אנחנו עולם ומלואו.

<תמי ספיבק: אני הייתי נשואה 26 שנים לבעלי, צברנו יחד והאמנו שנחיה בעושר ואושר עד סוף ימינו, צברנו יחד פנסיה.

<תמי ספיבק: זה רשום על שמו.

<תמי ספיבק: הוא צבר פנסיה על שמו, אני קניתי לו נעליים וגידלתי את ילדיו והורדתי פרופיל בקריירה שלי.

<תמי ספיבק: אתה אומר מרגע הפרסום או מרגע התחילה כמו שאתם קוראים לזה.

חיים כץ: אין חקיקה רטרואקטיבית.

<תמי ספיבק: זה עניין של ניסוח.

<תמי ספיבק: אנחנו נלחמות על זה שנים ואנחנו לא נוותר, ואני אומרת את זה חד וחלק.

<תמי ספיבק: בעלה כבר נפטר.

<תמי ספיבק: אני עומדת להיות בת שבעים השנה ובעלי בערך בגילי.

<תמי ספיבק: שיחיה עד 120.

<תמי ספיבק: לא יתכן שבגלל שבוע או שבועיים, ימות לפני או ימות אחרי או יחיה עד 120, אנחנו נהיה בנות ערובה של בעלינו ואם חס וחלילה הם ימותו לפנינו, כפי שקרה לה, וחס וחלילה יכול לקרות גם לי, יעלו אותנו על המוקד.

חיים כץ: אני לא מבין מה שאת אומרת.

חיים כץ: יכול להיות שאת בתיאטרון וזה נדמה לך.

<תמי ספיבק: לא, אני לא בתיאטרון.

חיים כץ: אני לא מבין.

חיים כץ: לא מבין.

חיים כץ: את חיית 27 שנים והתגרשת.

<תמי ספיבק: 26 שנים.

<תמי ספיבק: כן.

חיים כץ: התגרשת.

<תמי ספיבק: לפני שנים.

<תמי ספיבק: כן.

חיים כץ: קיבלת את החלק היחסי שלך?

<תמי ספיבק: החלק היחסי על פי בית המשפט.

<תמי ספיבק: כן.

חיים כץ: קיבלת.

חיים כץ: אני לא נכנס אם יותר או פחות.

חיים כץ: לא נכנס לזה.

חיים כץ: מה את אומרת עכשיו?

<תמי ספיבק: שלא ידעתי שבאותיות הקטנות, גם לא ידע כבוד השופט שוחט שישב בבית הדין לענייני משפחה וגרם לבעלי להסכים לשלם לי את חלקי בפנסיה, כתוב שאנחנו מקבלות את חלקנו בגמלה כל זמן שבעלינו חיים.

<תמי ספיבק: לכן הוא גם עמד בראש ועדה כי הוא הבין שאין בזה הגיון וזה משהו שגובל – סליחה על הביטוי – גם בטמטום, גם בחוסר רציונליות מוחלטת.

<תמי ספיבק: אם חלקי בפנסיה הוגדר אצלי כקניין שלי, הוא קניין שלי לנצח.

חיים כץ: עכשיו הוא חי?

<תמי ספיבק: ודאי.

<תמי ספיבק: שיחיה עד 120.

חיים כץ: מצוין.

<תמי ספיבק: אבל בעלה לא חי והכול יכול לקרות.

<תמי ספיבק: אנחנו חיים במדינה מטורפת.

חיים כץ: שנייה.

חיים כץ: הלו.

<תמי ספיבק: אל תגיד לי הלו.

<תמי ספיבק: שמי תמר.

חיים כץ: יש כאן סדר.

<תמי ספיבק: אני יודעת.

חיים כץ: את מתפרצת.

חיים כץ: שיחיה עד 120.

<תמי ספיבק: נכון.

חיים כץ: אם החוק עובר, מבחינתך הוא יכול למות.

חיים כץ: שיחיה עד 120.

<תמי ספיבק: לא.

<תמי ספיבק: אני רוצה שיחיה עד 120.

<תמי ספיבק: אני רוצה להבטיח את זקנתי.

<שרה קאולי: הבעיה היא שלי.

זהבה גלאון: הבעיה היא עם שרה.

<שרה קאולי: אני נשארת בלי כלום עם משהו ששייך לי.

<שרה קאולי: למה היא צריכה לקבל ואני לא?

חיים כץ: אם אין חוק מחר, מה קורה?

חיים כץ: אם אין חוק, מה קורה אתך?

<קריאה: כלום.

<תמי ספיבק: אני שובתת רעב.

חיים כץ: סליחה גברת, אני לא מדבר אתך.

חיים כץ: את כבר דיברת וזה בסדר.

<שרה קאולי: שום דבר.

<שרה קאולי: הידועה בציבור שלו מקבלת את הכסף שלי.

חיים כץ: נכון.

<שרה קאולי: למה?

<שרה קאולי: בשביל מה עבדתי כל החיים שלי?

חיים כץ: היית בבית משפט?

<שרה קאולי: בוודאי.

חיים כץ: מה אמר לך בית המשפט?

<שרה קאולי: שאם יצא חוק, אם הכנסת תחוקק חוק.

חיים כץ: אין חוק רטרואקטיבי.

חיים כץ: אין כזה דבר.

<נעה בן שבת: אנחנו צריכים לזכור שבצד ההטבה עם השאירים, אנחנו מטילים נטל מסוים על הקופות.

<שרה קאולי: מה אכפת לי מהקופות?

<שרה קאולי: גם לי מגיע.

חיים כץ: גברת, את צודקת.

חיים כץ: את נמצאת במגרש כדורגל שלא מעניין אותך כלום אבל את לא יודעת להבקיע שער כי את לא בתוך המגרש אלא רק בקהל.

חיים כץ: אלה הכללים במדינת ישראל.

חיים כץ: מה לעשות?

<תמי ספיבק: אבל הכללים - - -

חיים כץ: סליחה, גברת.

<תמי ספיבק: אתה צועק עלינו.

<תמי ספיבק: אני לא אתנצל על מקומי.

חיים כץ: אני לא רוצה שתתנצלי אבל אני לא רוצה שתתפרצי ולא קיבלת רשות דיבור.

חיים כץ: תודה.

<תמי ספיבק: סליחה.

<תמי ספיבק: אל תצעק עלי.

<תמי ספיבק: זה הכול.

חיים כץ: אז אל תתפרצי.

<תמי ספיבק: לא התפרצתי.

<תמי ספיבק: אמרתי בטעות מילה.

<תמי ספיבק: סליחה.

זהבה גלאון: אדוני, בוא נוריד את הטון.

זהבה גלאון: הנשים מדברות מדם ליבן.

חיים כץ: נכון אבל הכנסת מחוקקת.

זהבה גלאון: בגלל שהן מדברות מדם ליבן, לא צריך לעלות על טורים.

זהבה גלאון: אני רוצה לומר שיש כאן משהו שהוא באמת קצת לא הגיוני.

זהבה גלאון: אתה צודק.

חיים כץ: את מחוקקת?

זהבה גלאון: אתה צודק.

חיים כץ: תגישי הצעת חוק.

זהבה גלאון: רגע.

זהבה גלאון: אני מדברת אתך.

זהבה גלאון: רגע.

זהבה גלאון: אני אומרת שבעצם יש קבוצה שהיא לא גדולה.

חיים כץ: תגישי הצעת חוק.

זהבה גלאון: לא.

זהבה גלאון: אני רוצה להציע לך הצעה.

זהבה גלאון: חכה, תן לי לסיים משפט.

זהבה גלאון: יש כאן קבוצה לא גדולה של נשים שלצורך העניין שרה מייצגת אותן כי לגבי תמי העניין הזה, כל עוד בחיים, טפו טפו טפו, החוק הזה פותר את הבעיה.

זהבה גלאון: אני אומרת שאנחנו בכנסת אף פעם לא מחוקקים חוקים רטרואקטיביים וזה נכון.

זהבה גלאון: לכנסת אין מנדט לחוקק חוקים רטרואקטיביים אבל אנחנו כבר מחוקקים חוק כזה מקיף והשאלה האם יש דרך – וזה מה שאני שואלת אותך – לפתור את הנושא הזה.

חיים כץ: לדעתי?

חיים כץ: ממש לא ואני גם אומר לך למה לא.

חיים כץ: יבואו הקופות ויאמרו שיש מקרה אחד, שבעים-שמונים מקרים כאלה.

חיים כץ: אנחנו הולכים לשמונים תביעות ואנחנו צריכים לשלם כפול, גירעונות כספיים, אקטואריה, נגיעה בכולם.

חיים כץ: זה לא חוק שייגמר בשעה אלא זה חוק שילך עוד חמש שנים.

חיים כץ: זה המצב.

חיים כץ: יבואו הקופות ויאמרו מקרה 180, לא יודע כמה.

חיים כץ: כל מי שהיה, התגרש והבעל נפטר, הפסיק להיות שאיר.

<שרה קאולי: הפסיק להיות בן אדם.

חיים כץ: הפסיק להיות שאיר.

זהבה גלאון: יש לי שאלה אליך ואני באמת שואלת שאלת תם.

זהבה גלאון: אתה חושב שיש דרך שהקופות - - -

חיים כץ: חקיקה.

זהבה גלאון: לא.

זהבה גלאון: לפני חקיקה.

זהבה גלאון: שהקופות יכולות לכמת – סליחה שאני מדברת על אנשים במושגים כאלה – במספרים בכמה אנשים אנחנו מדברים?

חיים כץ: אלפים.

<קריאה: אי אפשר לדעת.

חיים כץ: אלפים.

זהבה גלאון: אפשר או אי אפשר לדעת?

חיים כץ: אלפים, אם לא עשרות אלפים.

חיים כץ: עשרות אלפים.

חיים כץ: כל מי שהתגרש ויש לו ידועה בציבור או התחתן פעם שנייה והלך לעולמו, הידועה בציבור והאישה השנייה הן בגדר שאירים.

חיים כץ: כל מי שנפטר והתגרש, האלמנה לא מקבלת כלום.

חיים כץ: היא לא שאירה.

חיים כץ: זה חוק שאני לא יודע מה התקציב שלו ואני לא יודע מספרים, אבל אלה עשרות אלפי מקרים.

חיים כץ: אם יש מיליון חוסכים וזה בקופות הישנות.

חיים כץ: אלה התקנות של הקופות הישנות.

חיים כץ: יש עשרות אלפי אנשים כאלה..

<תמי ספיבק: אני יכולה לומר משפט בבקשה?

חיים כץ: כן.

<תמי ספיבק: את החוקים קובעים בני אדם.

<תמי ספיבק: זה לא אלוה.

<תמי ספיבק: נכון?

<תמי ספיבק: את החוק אפשר גם לשנות.

<תמי ספיבק: אני שאירה בתקופה שהייתי אשתו.

<תמי ספיבק: אם הייתי מביאה את הבריסטול כמו דיאגרמה של ביבי נתניהו, הייתי אומרת שמהתחלה שהוא היה בצבא ועד כאן אני לא אשתו, וכאן אני אשתו 26 שנים ואני אם שלושת ילדיו, וכאן אני כבר לא אשתו.

<תמי ספיבק: בתקופה הזאת אני שאירה שלו.

<תמי ספיבק: בתקופות האחרות לא.

<תמי ספיבק: החוק הזה שאני שאירה שלו, על זה אני אלחם עד טיפת דמי האחרונה כי אלה בני אדם שקובעים חוקים.

<תמי ספיבק: כשאתם רוצים לשנות חוקים, זה קורה ביום.

<תמי ספיבק: אנחנו לא נוותר כי אחרת נדונו לעוני.

חיים כץ: אני אסביר לך עוד יותר.

חיים כץ: בואי נגיד שזה מתקבל.

חיים כץ: הם מורידים לכל הגמלאים במדינת ישראל את העלות.

חיים כץ: קופה מאוזנת.

חיים כץ: כל הגמלאים במדינת ישראל יצטרכו לשלם את החלק של כל האלמנות האלה.

<תמי ספיבק: אז מה?

<תמי ספיבק: בסדר גמור.

חיים כץ: שיהיה לך ברור.

חיים כץ: זה לא שאת באה ומוסיפה סעיף.

זהבה גלאון: הבנתי מה אתה אומר.

זהבה גלאון: שאלה אחרונה בהקשר הזה.

זהבה גלאון: החוק הזה, נניח שהוא לא קיים כמו שאמרת ואני רוצה לתקן רק את הנקודה הספציפית הזאת שהיא תיחשב שאירה לצורך העניין.

זהבה גלאון: באיזה חוק מתקנים את זה?

חיים כץ: אני אגיד לך את האמת, את לא יודעת לעשות את זה.

זהבה גלאון: אני בטח לא אבל אתה יודע.

חיים כץ: גם אני לא.

חיים כץ: האוצר לא ייתן את זה גם אם תעמדי על הראש.

זהבה גלאון: אבל אם כן, בעולם אופטימלי, איפה מתקנים את זה?

חיים כץ: בתכנונים האחידים, לא?

<הראל שרעבי: גמלאות.

<הראל שרעבי: גם תקציבית.

חיים כץ: גם בתקציבית.

<נעה בן שבת: אם רוצים להגיע לקרנות הוותיקות, איפה אתה עושה את זה?

חיים כץ: חוק הפיקוח?

חיים כץ: אני לא יודע.

חיים כץ: אלה מיליארדים.

חיים כץ: שלא תחשבי שאלה מאתיים מיליון שקלים.

<שרה קאולי: אני חושבת שאם אותה ידועה בציבור מקבלת נניח 5,000 שקלים, למה לא יצא חוק לפיו אני חייתי אתו 45 שנים, היא שבע שנים, יחלקו בהתאם לזה את הפנסיה.

<שרה קאולי: לקחת ממנה.

<שרה קאולי: לא קופות הגמל צריכות לשם.

<שרה קאולי: למה היא צריכה לקבל את החלק שלי?

<שרה קאולי: למה לא לחלק את זה ביחסיות?

<שרה קאולי: למה אני צריכה להפסיד את זה?

חיים כץ: זה לא החוק הזה.

חיים כץ: לא יעזור כלום.

<תמי ספיבק: זה אותו כסף.

<תמי ספיבק: זה רק לחלק באופן שונה.

<שרה קאולי: לא לקחת כסף מאף אחד.

<תמי ספיבק: זה אותו כסף אבל לחלק אותו באופן שונה.

<תמי ספיבק: סליחה על ההתפרצות, אבל אלה חיי ואלה חייה.

<תמי ספיבק: אנחנו לא סטטיסטיקה.

<תמי ספיבק: אנחנו בני אדם ואנחנו חיים בכבוד וזכינו בחלקנו במשפטים.

חיים כץ: אני אגיד לך מה את עושה בעניין הזה.

<תמי ספיבק: אנחנו הולכות להיות עניות.

חיים כץ: אני אגיד לך מה את עושה.

חיים כץ: החוק הזה גם לא ייגמר עכשיו והוא כנראה לא ייגמר במושב הזה ואת עושה עוד כמה עניות.

חיים כץ: את העניין שלך לא תפתרי כאן.

זהבה גלאון: אל תטיל את זה עליה.

חיים כץ: את העניין הזה שלה לא תפתרי כאן.

<תמי ספיבק: אבל אני אתמוך בה.

חיים כץ: לא חשוב.

חיים כץ: לא תפתרי את זה כאן.

<שרה קאולי: איך אפשר לפתור?

חיים כץ: לא יודע.

חיים כץ: היא שאלה.

חיים כץ: דברי אתה.

חיים כץ: הסברתי לה.

זהבה גלאון: כרגע אי אפשר לפתור.

חיים כץ: את זה לא תפתרי כאן.

חיים כץ: כרגע מה שאנחנו עושים, אנחנו מעכבים את האחרות וזה לא ייפתר כאן.

חיים כץ: שיהיה לך ברור.

חיים כץ: אם היינו עולים, היה בא האוצר ואומר מאה אחוז, אתה צודק, אני מושך את החוק.

חיים כץ: לא זאת הכוונה של החוק הזה.

חיים כץ: כשהאוצר אמר אחרי עשר שנים, וזאת הצעת חוק ממשלתית ובהצעת חוק ממשלתית הוא בעל הבית ובכל רגע נתון, אם זאת הצעת חוק של זהבה גלאון - - -

זהבה גלאון: זאת הצעה ממוזגת.

חיים כץ: לא חשוב.

חיים כץ: ברגע שזאת הצעת חוק פרטית, אתה יכול לדון, האוצר לא מאשר, הוא הופך אותה לתקציבית ואז אתה צריך רוב של חמישים ואתה לא עובר, וזאת אופרה אחת.

חיים כץ: בהצעת חוק ממשלתית, יש לו חיים יותר קלים.

חיים כץ: הוא אפילו לא צריך רוב של חמישים והוא יודע למשוך את זה לבד.

חיים כץ: הוא אומר שזאת לא הייתה כוונת המשורר, כאן זה לא העניין הזה, הקופות מתנגדות, הגמל אחר וכולי.

חיים כץ: הבעיה שלה היא לא הבעיה שלך והבעיה שלך היא לא הבעיה השלישית.

חיים כץ: כמה שיש אנשים, הבעיות הן מורכבות ואף פעם לא מוציאים ציון מאה אלא לפעמים.

חיים כץ: כשאנחנו מוציאים ציון תשעים, אנחנו מרוצים.

חיים כץ: אם הוצאנו תשעים ותמיד תשעים, זה בסדר ואנחנו משתפרים.

חיים כץ: מה לעשות, זה לא מכסה את הכול.

חיים כץ: במקרה הזה זה לא מכסה את הבעיה שלה.

<תמי ספיבק: אנחנו שותפות להובלה כל כך הרבה שנים וזה מה שיוצאת בסוף.

<שרה קאולי: צריך להיות פשוט רמאי או משהו.

חיים כץ: תודה גברתי.

חיים כץ: זה לא מכסה.

חיים כץ: אני מצטער שזה לא מכסה אבל זה לא מכסה את הבעיה שלך.

<תמי ספיבק: אנחנו נלחמות על זה שנים רבות.

חיים כץ: זה לא מכסה את הבעיה שלך.

<תמי ספיבק: פנטסטי.

חיים כץ: עכשיו את מפריעה.

חיים כץ: נעה, יש לנו טעם להמשיך?

<נעה בן שבת: אדוני, הייתי מציעה שנמשיך אפילו אם לא נגיע לנקודה הבעייתית אלא נעבור על דברים שכבר תיקנו כדי שבדיון הבא נוכל לסגור את הנושאים האלה, אם זה מקובל עליך.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: תמשיכי.

<נעה בן שבת: אנחנו בסעיף 4(א), עמוד 9.

<נעה בן שבת: אנחנו עוברים על דברים שתיקנו בנוסח ואנחנו רוצים לציין אותם.

<נעה בן שבת: הנושא של זהות הערכאה גם היא תצוין כי היא תהיה בין הרישומים שיירשמו יחד עם רישום ההערה כדי שניתן יהיה לראות איזו ערכאה נתנה ואפשר יהיה לעקוב אחריה.

חיים כץ: תקריאי ונצביע.

<נעה בן שבת: הקראנו את זה.

<נעה בן שבת: אני רק אציין שמוסיפים כאן את זהות הערכאה שנתנה את פסק הדין.

<נעה בן שבת: אולי נצביע בסוף אחרי כל התיקונים האלה.

חיים כץ: למה?

חיים כץ: נצביע על כל תיקון.

חיים כץ: אנחנו מצביעים על סעיף 4(א) בפרק ב'.

חיים כץ: מי בעד?

חיים כץ: בעד – פה אחד

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: כל חברי הכנסת הנוכחים אישרו את סעיף 4(א) בפרק ב'.

חיים כץ: סמני לך שזה הוצבע.

<נעה בן שבת: אנחנו מגיעים לסעיף 9(א)(3), עמוד 16.

<נעה בן שבת: דיברנו על הסעיף.

<נעה בן שבת: לסעיף 9(ב)(1), מה שאמרנו בדיון האחרון.

<נעה בן שבת: עכשיו אנחנו מגיעים לסעיף 10(א)(1) בעמוד 18.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על מצב שבו יש לנו קופה שנצברים בה כספים ואפשר להעביר אותם לחשבון של בן הזוג לשעבר.

<נעה בן שבת: מה קורה אם בן הזוג לשעבר, אחרי שהוגשה כבר בקשה לרישום פסק הדין, הולך לעולמו.

<נעה בן שבת: בדיון שהתקיים ב-3 בפברואר דובר על כך שאחרי שכבר נרשם פסק הדין, הוא הולך לעולמו ואמרנו שנעביר את הכספים, למרות שהוא הלך לעולמו, והמוטבים ייהנו מהכספים.

<נעה בן שבת: עכשיו אנחנו רוצים להקדים את המועד וגם לומר שלא רק שנרשם אלא אחרי שהוגשה בקשה לרישום.

<נעה בן שבת: רצינו להציע שזה יהיה גם לפני הגשת הבקשה לרישום אבל אז יש לנו בעיה שאין בן זוג לשעבר שיכול להגיש את הבקשה אין לו יורשים בפרק זמן הקרוב.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: אנחנו מצביעים על זה.

<נעה בן שבת: כן.

<נעה בן שבת: סעיף 10(א)(1).

חיים כץ: מי בעד אישור סעיף 10(א)(1)?

חיים כץ: בעד – פה אחד

חיים כץ: את מחליפה את מיקי רוזנטל.

מרב מיכאלי: או את מיכל.

חיים כץ: לא חשוב.

חיים כץ: את מי שאת רוצה.

חיים כץ: נותן לך את זכות הבחירה.

חיים כץ: כל חברי הכנסת הנוכחים, ארבעה במספר, הצביעו בעד אישור הסעיף.

<נעה בן שבת: עכשיו אנחנו נעבור לסעיף 12(א)(3) בעמוד 20.

<נעה בן שבת: זה עניין טכני ואני מצטערת שהפניתי אתכם לכאן.

<נעה בן שבת: לסעיף 13(א) בעמוד 21.

<נעה בן שבת: אנחנו צריכים לעשות הבהרה ורצינו להבהיר את זה, אם זה לא מספיק ברור בנוסח כאן.

<נעה בן שבת: אנחנו נעבור ונראה.

<נעה בן שבת: אנחנו רוצים להבהיר שכאשר אנחנו מדברים על חלוקת החיסכון, על חלוקת קצבת הפרישה, זה נעשה כל עוד בן הזוג לשעבר בחיים.

<נעה בן שבת: כאשר בן הזוג לשעבר מפסיק להיות בחיים, זה לא שהקופה לוקחת את הכספים אליה או משאירה את הסכום המופחת לגמלאי.

<נעה בן שבת: הגמלאי יחזור לקבל את הקצבה המלאה אבל בניכוי סכום ההפחתה.

<נעה בן שבת: לכן יש כאן תיקון בסעיף 13(א).

<נעה בן שבת: אחרי כן תיקון דומה בסעיף 14(א), כל עוד בן הזוג לשעבר בין החיים.

<נעה בן שבת: בסעיף 14(ב)(1).

חיים כץ: אני רוצה להצביע על סעיף-סעיף.

חיים כץ: אנחנו מצביעים על סעיף 13(א) ועל סעיף 14(א).

חיים כץ: מי בעד אישור הסעיף?

חיים כץ: בעד – פה אחד

חיים כץ: כל חברי הכנסת הנוכחים אישרו את הסעיפים.

<נעה בן שבת: לסעיף 14(ב)(1).

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על התקופה הראשונה אבל יש כאן גם את העיקרון ויכול להיות שאנחנו שצריכים לנסח אותו בצורה יותר רחבה.

חיים כץ: לנסח אתם יכולים.

<נעה בן שבת: נרשמה הערה, לא יועבר לחוסך שהוא גמלאי חלק הקצבה שלגביו נרשמה ההערה מהקצבה המלאה המגיעה לגמלאי בעד החודש שלאחר מועד רישום ההערה ואילך.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, מפסיקים לשלם את זה לגמלאי כי זה חלק שנרשמה לגביו הערה.

חיים כץ: וזה עובר לבת הזוג.

<נעה בן שבת: חלק הקצבה האמור יועבר לבן הזוג לשעבר במועד לתשלום הקצבה החל לאחר מועד ההעברה – מועד ההעברה, 45 ימים אחרי הרישום – ואולם אם נפטר בן הזוג לשעבר או נמחקה ההערה, יועברו הכספים מאותו מועד לחוסך.

<נעה בן שבת: שוב, כאשר אנחנו מדברים על מצב של פטירה, הכספים חוזרים לחוסך.

חיים כץ: אנחנו מצביעים על סעיף 14(ב)(1).

חיים כץ: מי בעד?

חיים כץ: בעד – פה אחד

חיים כץ: כל ארבעת חברי הכנסת הנוכחים אישרו את הסעיף.

<נעה בן שבת: לסעיף 16(א)(3) בעמוד 25.

<נעה בן שבת: דיברנו על כך שכאשר יש הפחתה, הסכום מופחת בחלקים שווים מהחלק של בן הזוג לשעבר וגם מהחלק של החוסך.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על אותה הפחתה שנועדה לאפשר הסדר השאירים.

<נעה בן שבת: בסעיף 16(א)(3) אנחנו רוצים להבהיר שאם נפטר בן הזוג לשעבר, תבוצע ההפחתה כאמור בפסקה (1) מסכום הקצבה המלאה המשולמת לחוסך.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, כיוון שבן הזוג נפטר והחוסך חוזר לקבל את הקצבה המלאה, הוא גם יישא במלוא ההפחתה, ימשיך לשאת בזה עד סוף חייו כי בעצם הייתה בזה עלות, אפילו אם תיאורטית, לקרן.

חיים כץ: מי בעד אישור סעיף 16(א)(3)?

חיים כץ: בעד – פה אחד

חיים כץ: הסעיף אושר.

<נעה בן שבת: בסעיף 20 בעמוד 29.

<נעה בן שבת: אנחנו רוצים להבהיר בכמה מקומות, הבהרנו שאנחנו מדברים על רישום ההערה שהוא תנאי לעיקול.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, אנחנו מדברים כאן על מצב שהוטל עיקול או הוטל שעבוד לפני שנרשמה הערה לבן הזוג לשעבר וכל עוד לא נמחקה, אז ייחס הגוף המשלם את העיקול או השעבוד לסכומים.

<נעה בן שבת: לגבי הנושא של מחיקת ההערה, הוספנו את זה ואני חושבת שזה היה מובן גם קודם אבל הבהרנו את הנוסח שכל עוד לא נמחקה ההערה בסעיף 18(א) ו-(ב).

<נעה בן שבת: אני חושבת שזאת הייתה הכוונה גם קודם אבל הבהרנו את זה בנוסח.

חיים כץ: כאן זה מבהיר את זה עוד יותר?

<נעה בן שבת: כן.

<נעה בן שבת: זה מבהיר.

חיים כץ: מי בעד אישור סעיף 20?

חיים כץ: בעד – פה אחד

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: סעיף 20 אושר.

<נעה בן שבת: אנחנו עוברים לחוק שירות המדינה (גמלאות).

<נעה בן שבת: אולי נתחיל קודם בעמוד 34, בהגדרה.

<נעה בן שבת: פסק דין להיוון.

<נעה בן שבת: אנחנו מוסיפים כאן גם פסק דין להיוון לפי חוק יחסי ממון אבל גם פסק דין אחר לחלוקת רכוש בין בני זוג שנפרדו והכוונה לאנשים שעוד חלה עליהם הלכת השיתוף לפני שחל חוק יחסי ממון.

<נעה בן שבת: זה תיקון אחד.

<נעה בן שבת: המקבילה שלו נמצאת בחוק - - -

חיים כץ: לאט לאט.

חיים כץ: בעמוד 34, סעיף הגדרה, ה(2), פסק דין.

חיים כץ: מי בעד?

חיים כץ: בעד – פה אחד

חיים כץ: אושר.

<נעה בן שבת: בעמוד 37 יש תיקון שהוא יותר רחב ואני אסביר אותו.

<נעה בן שבת: הוא מתייחס לתוספת להצעת החוק שמדברת על סכום ההפחתה.

<נעה בן שבת: יש כאן סכומים שונים לגבי גבר ולגבי אישה בהתחשב בחבות האקטוארית שהצירוף של אותו שאיר יוצר.

<נעה בן שבת: אנחנו רוצים פשוט להגדיר את הכותרת אחרת ולא לדבר על האם החוסך הוא גבר או אישה אלא אנחנו מדברים על הימצאות בן הזוג לשעבר, האם הוא גבר או אישה, כי לפי זה נכתבת החבות האקטוארית.

<נעה בן שבת: זה תיקון שנעשה כאן בראש התוספת וגם בהתאם לכך בסעיף 37(21)(א) שאומר שזה בהתאם למינו של בן הזוג לשעבר.

<קריאה: גם בסעיף 16.

<נעה בן שבת: גם בסעיף 16 לחוק העיקרי.

חיים כץ: מי בעד?

חיים כץ: בעד – פה אחד

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: אושר.

חיים כץ: אנחנו בעמוד 38.

<נעה בן שבת: נכון.

<נעה בן שבת: בעמוד 38, סעיף 21(א)(3), זאת אותה הערה שדיברנו על כך שאם נפטר בן הזוג לשעבר והחוסך חוזר לקבל את הקצבה המלאה, הוא יישא גם במלוא ההפחתה.

חיים כץ: מי בעד סעיף 21(א)(3)?

חיים כץ: בעד – פה אחד

חיים כץ: הסעיף אושר.

<נעה בן שבת: עמוד 40.

<נעה בן שבת: תיקון נוסח אבל בכל זאת רציתי לציין אותו.

חיים כץ: לא צריך להצביע עליו?

<נעה בן שבת: אני רוצה רק לציין אותו.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על הקצבה.

<נעה בן שבת: מי שממשיך לקבל קצבה עם ההפחתה, מי שיקבל את הקצבה עם ההפחתה, זאת בן הזוג לשעבר והחוסך.

<נעה בן שבת: בת הזוג החדשה בעצם לא נושאת בהפחתה הזאת.

<נעה בן שבת: זה מה שמבהיר התיקון.

חיים כץ: מי בעד התיקון בסעיף 28(א)(1)?

חיים כץ: בעד – פה אחד

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: תיקון הנוסח אושר.

<נעה בן שבת: יש תיקוני נוסח לתיקונים קודמים שהיו ולא צריך לעבור עליהם.

<נעה בן שבת: עמוד 45.

<נעה בן שבת: גם כאן יש תיקון שהוא יותר נוסחי אבל בכל זאת נקרא אותו.

<נעה בן שבת: פסקה (4): אם התקופה המשותפת עולה על התקפה הקבועה בסעיף 17(א)(ב) ונדרשת הסכמתו בכתב של בן זוג לשעבר של החוסך לבחירת העובד לקבלת פיצויים עקב סיום שירותו, אם בן הזוג לשעבר ויתר על הדרישה לקבלת הסכמתו.

<נעה בן שבת: זה בעצם יותר תיקון ניסוחי אבל בכל זאת רציתי להביא אותו.

<נעה בן שבת: בעמוד 47, סעיף 58(א).

<נעה בן שבת: זה אותו עיקרון שאמרנו שכל עוד בן הזוג לשעבר בין החיים, דיברנו כבר על העיקרון הזה.

חיים כץ: צריך להצביע על זה?

<נעה בן שבת: לא.

<נעה בן שבת: עמוד 49.

<נעה בן שבת: שוב, אותו עיקרון.

<נעה בן שבת: אותה הערה.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על המועד שאם נבחר בן הזוג לשעבר, יועברו הכספים חזרה לזכאי.

חיים כץ: צריך להצביע על זה?

<נעה בן שבת: לא.

<נעה בן שבת: המהות מובנת.

חיים כץ: כל מה שנדמה לך שצריך להצביע, תאמרי.

<נעה בן שבת: עמוד 51.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים לעניין סעיף 58(ב) יראו את כל הסכום מועבר לבן זוג לשעבר לקצבה כאמור באותו סעיף.

חיים כץ: צריך להצביע על זה?

<נעה בן שבת: כן.

חיים כץ: מי בעד אישור סעיף 58א(ג)

חיים כץ: (3)?

חיים כץ: בעד – פה אחד

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: הסעיף אושר.

<נעה בן שבת: אני לא אחזור על כל ההערות המקבילות שנמצאות בחוק שירות הקבע.

<נעה בן שבת: הוועדה אישרה את העיקרון ולכן זה עניין של נוסח בלבד אבל אני רוצה לציין כמה דברים.

<נעה בן שבת: בסעיף 25(1), ההגדרה בן זוג לשעבר.

<נעה בן שבת: רצינו להציע בה תיקונים אבל היא נשארת כפי שהיא הייתה במקורה.

<נעה בן שבת: לסעיף 23, בתיקון של סעיף 23, הצענו נוסח בדיון הקודם ובסופו של דבר התברר לנו שיתכן מצב שבן הזוג לשעבר הוא יהיה גם זכאי לתגמול.

<נעה בן שבת: הצענו נוסח כי הנחנו שבן הזוג לשעבר לא יכול להיות זכאי לתגמולים גם מכוח חוק משפחות חיילים שנספו במערכה כי הוא רק בן זוג לשעבר ולא בן זוג פעיל.

<נעה בן שבת: זה לעומת פרוד של קבע שרשום כנשוי.

<נעה בן שבת: בסופו של דבר הסבירו לנו מהצבא שדבר כזה יכול לקרות ולכן אני רוצה לקרוא את הנוסח החדש של סעיף 23 בעמוד 58.

<נעה בן שבת: בסעיף 23, בסופו יבוא: "(ו) לעניין סעיף זה יראו בן זוג לשעבר או פרוד של קבע שניתן לגביו פסק דין לאיזון שזכאי לתגמולים כבן זוג".

חיים כץ: לא להצביע על זה?

<נעה בן שבת: אפשר להצביע על זה.

<נעה בן שבת: כן.

חיים כץ: אנחנו מצביעים אל אישור סעיף 25(6) לחוק שמתקן את סעיף 23(ו).

חיים כץ: מי בעד?

חיים כץ: בעד – פה אחד

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: הסעיף אושר.

<נעה בן שבת: יש לנו את הוראות המעבר האחרונות.

<נעה בן שבת: אני מבינה שאנחנו נחזור ונדון בהן כיוון שנדון בכלל בהוראות המעבר.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: מה יש לך בעמוד 62?

<נעה בן שבת: זאת רק חלופה ניסוחית.

חיים כץ: סיימנו?

<נעה בן שבת: סיימנו את החלקים האלה ואנחנו נשארנו עם פרק ו' שעדיין לא סיימנו אותו שהוא הוראות התחילה, הוראות תחולה והוראות מעבר.

חיים כץ: כמה זמן את צריכה בשביל זה?

<נעה בן שבת: אני לא חושבת שהרבה זמן.

<נעה בן שבת: 45 דקות.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: הישיבה נעולה.