ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 313, 2014-07-14 09:00

דוד צור: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

דוד צור: אני מזכיר שזו ישיבה שלישית, כך שאני לא רוצה כל פעם להעלות מהאוב גם דברים שכבר דיברנו עליהם, החלטנו עליהם.

דוד צור: אני לא יודע אם כולם קיבלו – הבנתי שאיגוד השמאים רצה להציג מצגת קצרה.

דוד צור: הפסקנו שם בדיון הקודם לגבי הסוגיה, האם ניתן או צריך דרך הדיון פה לתקוף את העניין שלדעתי, בחקיקה הראשית כבר סגרו אותו.

דוד צור: אני לא בטוח שזה המקום, אבל מכיוון שאנחנו מאפשרים את הדיון הקצר הזה שוב, ניתן לנציגי השמאים לפרוס בפנינו.

דוד צור: אני מבקש שהמצגת תהיה קצרה, תכליתית, ואז נכון.

דוד צור: כמובן, אני מזכיר, ששם הפסקנו את הדיון הקודם, שאיגוד השמאים סבור שאחרי התיקון במוסכים המורשים, כמובן, גם איגוד המוסכים, אני מבין, מצטרף לעמדה הזאת, צריך לקבל את אישור או חוות הדעת השמאית גם אחרי תיקון הרכב, ולעשות השוואה בין ההערכה הראשונית שלו לבין התיקון הסופי שלו.

דוד צור: לא היה לזה, כמובן, רוב בוועדה, אבל אנחנו נשמע את הדברים, נעשה סבב התייחסות קצר של נציגי איגוד חברות הביטוח, וכמובן, משרד התחבורה יאמר את עמדתו, גם אתגר.

דוד צור: בבקשה, אדוני.

<אורי גורביץ: שלום, שמי אורי גורביץ, אני שמאי.

<אורי גורביץ: לא באתי לשנות סדרי עולם, אבל באתי להראות לכם מה שאנחנו רואים בעיניים – לא בחדר הזה אלא בשטח.

<אורי גורביץ: אתם תחליטו מה אתם רוצים לעשות, אם לעשות.

<אורי גורביץ: זה דוגמה, למה חשוב לעשות מעקף תיקון, ולמה חשוב לראות חשבוניות התיקון לפני שמחזירים רשיון.

<אורי גורביץ: זו דוגמה של רכב, אדוני, שניזוק בתאונה.

<אורי גורביץ: כך נראה הרכב אחרי תאונה.

<אורי גורביץ: זה מהצד הימני שלו.

<אורי גורביץ: הרכב הזה הוכרז אובדן להלכה.

<אורי גורביץ: שמאי חוץ של אותה חברת ביטוח קבע שהנזק הגולמי 55.22%.

<אורי גורביץ: הרכב עבר למגרש, המגרש מכר לסוחר, הסוחר מכר לסוחר נוסף, והרכב נכנס לתיקון; להפתעתי הרבה, למוסך מורשה במדינת ישראל – לא בשטחים.

<אורי גורביץ: המוסך הזה תיקון את האוטו בדרך שמשרד התחבורה אוסר אותה, וזה בניגוד להוראות יצרן, והנה הרב כפי שמשטרת ישראל, יחידת אתגר, תפסה אותו.

<אורי גורביץ: זה הרכב במהלך התיקון, ששתלו לו חלק אחורי, יחידה מושלמת.

<אורי גורביץ: אתם יכולים לראות למעלה בחיבור של הגג את הפס השחור הזה.

<אורי גורביץ: שם ריתכו את החלק האחורי.

<אורי גורביץ: כאן אתם רואים את הריתוך לאורך כל הגג.

<אורי גורביץ: הנה הריתוך מהצד השני.

<אורי גורביץ: עמוד אחורי ימני של האוטו שנחתך עם מסור ורותך באמצע.

<אורי גורביץ: העמוד השמאלי – אותו דבר.

<אורי גורביץ: כך חתכו את הרצפה, וחיברו את החלק האחורי.

<אורי גורביץ: אלה החיבורים ברצפה.

<אורי גורביץ: כך תוקן.

<אורי גורביץ: כל מה שאני מבקש – לא עשיתי מצגת ארוכה, יש הרבה יותר דברים להראות – לא ייתכן שרכב כזה ינוע על הכביש.

<אורי גורביץ: אני לא רוצה להזכיר נשכחות, שחבר כנסת נכבד נהרג ברכב שבנו משני חצאים, חבר הכנסת מיכה רייסר.

<אורי גורביץ: ולא יכול להיות שלא יהיה מעקב וקורלציה בין חוות הדעת של השמאי הראשון לבין הרכב הזה, שערכו בשוק 71 אלף שקל, ונמכר לסוחר השלישי ב-50 אלף שקל.

<אורי גורביץ: איך אפשר לעשות כאן בכלל עסקה אם לא - אני משתמש במילה – ברמאות?

<אורי גורביץ: זה מה שיש לי להגיד.

<אורי גורביץ: אני לא יכול לשנות את החלטת אדוני אלא אם אדוני יגיע למסקנה שבאמת הדרך שהלכו בה בישיבה האחרונה היא לא דרך נכונה.

דוד צור: שאלת תם: איגוד המוסכים, מוסך שמוציא דבר כזה החוצה לא מועל בתפקידו?

<רונן לוי: מועל בתפקידו.

<רונן לוי: לא נראה לי מוסך; נראה לי מגרש, מהתמונות.

<אורי גורביץ: מוסך.

<אורי גורביץ: מחקתי שמות, מחקתי את הכול.

<אורי גורביץ: אם יושב-ראש הוועדה רוצה שמות – יש שמות והכול, אבל זה חבל.

<אורי גורביץ: אמת לאמתה, ואתגר תפסו את האוטו.

<רונן לוי: נראה כמו בשטחים.

<אורי גורביץ: חשבתי.

דוד צור: רונן, תגיד בבקשה את עמדתכם.

<רונן לוי: אנחנו שלחנו לך נייר עמדה.

<רונן לוי: רצינו לעשות את זה בכתב ולא להעלות את הדברים מחדש.

<רונן לוי: דיברנו שוב על הבעיה בין חוות דעת השמאי הראשון של חברת הביטוח לבין עלות הטיפול בפועל.

<רונן לוי: לדעתנו, התיקון הזה, שהיה אמור לפתור את זה, לא קרה בסופו של דבר.

<רונן לוי: לכן אנחנו יושבים על דיון, לתקן את החוק הקיים.

<רונן לוי: לדעתנו, זה לא קרה.

<רונן לוי: העניין של השתת חוות על המוסכים, יש לזכור שרוב התיקונים האלה לא נעשים במוסכים מורשים, אז אם זה מוסך מורשה, מה שעכשיו ראינו, ודאי שהוא מעל בתפקידו ואסור לתקן אוטו בצורה הזאת.

<רונן לוי: זה מוסך שצריך לטפל בו, אבל רוב התיקונים האלה לא נעשים על-ידי מוסכים חוקיים אלא על-ידי מוסכים שלא מפוקחים ולא מבוקרים במדינת ישראל.

<אורי גורביץ: אם היה שמאי מלווה, זה היה נעצר- - -

<רונן לוי: אין ספק, אם היה שמאי.

<רונן לוי: לכן אנחנו לא יכולים לפקח על משהו שהוא לא בידינו.

<רונן לוי: אנחנו, משרד התחבורה לצורך העניין, שהוא המפקח, לא יכול לעשות דבר אם אין לו מידע, איפה הרכב הזה מתוקן, האנשים האלה לא מפוקחים, אין להם הכשרות, לא רשיונות, שום דבר.

<רונן לוי: לכן אנחנו הצענו פה נוסח, וכתבנו אותו.

<רונן לוי: אתה רוצה שאחזור על מה שכתוב?

דוד צור: לא, העברתם, ראיתי אותו.

דוד צור: תגיד רק את שלושת הנושאים העיקריים שרציתם לומר במסמך שלכם.

דוד צור: אתם חושבים שכן צריך שמאי ללוות את זה.

<רונן לוי: אנחנו בטוחים שצריכים שמאי בגלל הנתונים שמראים שהפער בין חוות הדעת של השמאי לצורך העניין, כפי שנתתי דוגמה, 100 אלף שקל לתיקון, והאוטו הזה מתוקן בדרך כלל ב-17 אלף.

<רונן לוי: אי-אפשר לתקן אותו, ולמכור אותו, כשמכוניות בכל מקרה, ירידת הערך שלהן היא יותר נמוכה.

<רונן לוי: אי-אפשר לקבל מחירון גם על אוטו חדש, לתקן אותו ואחר כך למכור אותו במחיר שהוא 50 אחוז מערכו.

<רונן לוי: זה לא הגיוני.

<רונן לוי: אין פה שום הסבר כלכלי למה שקורה.

דוד צור: מלכיס, כמה מהרכבים האלה באחוזים מתוקנים במוסכים כאלה, וכמה מופנים למוסכים כאלה?

<שמואל מלכיס: מה זה "מוסכים כאלה"?

דוד צור: מוסכים מורשים או מוסכים- - -

לאה ורון: וגם אם אתם יכולים להתייחס לנתון, על כמה כלי רכב מוכרז בשנה אובדן גמור להלכה?

<שמואל מלכיס: אני מעריך שבין 20 ל-30 אלף.

<שמואל מלכיס: אבל בוא נתחיל ככה: הנושא של אובדן להלכה הוא נושא שקשור לפוליסת הביטוח ולחוזה שבין המבטח למבוטח.

<שמואל מלכיס: אין מושג שנקרא אובדן להלכה בשום חוק או חקיקה או מה שקשור למצב רכב, אלא זה פריבילגיה שמבוטח יכול לקבל בחברת ביטוח.

<שמואל מלכיס: אני רוצה להזכיר לכל המשתתפים, שהחוק הזה נועד למניעת גניבות רכב ולא למטרות אחרות.

<שמואל מלכיס: הנושא של בטיחות, השימוש ברכב עוגן בתקנה 309 החדשה.

<שמואל מלכיס: רכב מהסוג שמדובר עליו, הנושא היה נפתר במסגרת התקנות החדשות שייכנסו לתוקף ב-1 באוגוסט.

<שמואל מלכיס: רכב מסוג זה, היתה נמסרת הודעה שהרכב נפגע פגיעה בטיחותית, וזה לא קשור לחקיקה הזאת.

<שמואל מלכיס: בסך הכול ראינו תיאור של אנשים שמפרים חוק, בעיקר מוסך מורשה לכאורה, שמפר חוק, והציפייה היא שחברות הביטוח תהיינה שוטרות, שתשמורנה על החוק במדינת ישראל, לאחר שכבר הוטלה עליהם משימה מעל ומעבר למה שמתקבל בכל מדינה נורמלית בקשר לתיקון הרכב, החזקת רשיון הרכב, בדיקה שהרכב תוקן במוסך מורשה, אם השתמשו בחלפים משומשים, אז החלפים המשומשים נרשמו כדין.

<שמואל מלכיס: זאת כבר אחריות שבמדינה מתוקנת לא מוטלת על אף מבטח.

<שמואל מלכיס: לא שמעתי על אף מבטח בעולם שהוטלה עליו משימה מהסוג הזה, להרחיב את האחריות הזאת - עובדה שמי שתפס את זה, זה אתגר.

<שמואל מלכיס: זה התפקיד של המשטרה.

<שמואל מלכיס: אנחנו לא שוטרים.

<שמואל מלכיס: זה התפקיד של משרד התחבורה, לפקח על מוסכים שיעבדו כחוק.

<שמואל מלכיס: אם נתן למוסך רשיון, הוא חייב לעבוד כחוק.

<שמואל מלכיס: אם לא, צריך להיות פיקוח.

<שמואל מלכיס: אם משרד התחבורה לא מסוגל לפקח על המוסכים שלו, הוא לא יכול לזרוק את האחריות הזו על חברות הביטוח.

<שמואל מלכיס: ושוב אני מזכיר לכל הנוכחים, שהחוק שאנחנו דנים בו עכשיו נועד למטרה אחת, שחברות הביטוח מזדהות אתה בצורה בלתי-רגילה ואפילו משתתפות- - -

דוד צור: תודה שהזכרת לנו למה אנחנו בכלל פה.

<שמואל מלכיס: צריך להבין שבאותה הזדמנות שאנחנו מחוקקים חוק, לא פותרים את כל בעיות העולם.

דוד צור: תודה.

דוד צור: משרד התחבורה, הגב' זוכוביצקי.

<שרית זוכוביצקי: העמדה שלנו, שהבענו גם בדיון הקודם, קודם כל סוגיית חובת חוות דעת שמאי בכל מקרה של נזק.

<שרית זוכוביצקי: העמדה שלנו, שאנחנו לא רוצים לחייב חוות דעת שמאי בכל מקרה של נזק לתאונה.

<שרית זוכוביצקי: אנחנו בתיקון הזה מטפלים בכלי רכב מבוטחים וגם בכלי רכב שאינם מבוטחים.

<שרית זוכוביצקי: היום אין חובת חוות דעת שמאי במקרה של נזק.

<שרית זוכוביצקי: אנחנו רוצים להשאיר את המצב הזה כפי שהוא היום.

<אורי גורביץ: זה בכייה לדורות.

<שרית זוכוביצקי: גם אם מחליטים דבר כזה, אני לא חושבת שאגב החוק הזה אפשר לעשות את זה.

<שרית זוכוביצקי: כלומר זה לא האכסניה המתאימה, והנושא מספיק כבד בשביל לא לטפל בו בעקיפין.

דוד צור: היועצת המשפטית של הוועדה, בבקשה.

<מרב תורג'מן: בהמשך לדברים שלך, בימים אלה ועדת הכלכלה דנה בחוק רישוי שירותים לרכב.

<מרב תורג'מן: יש שם פרק מפורט, ואולי שם האכסניה המתאימה לתיקון ההוראה הזאת, ככל שוועדת הכלכלה תחליט.

<מרב תורג'מן: גם הבאתי את העניין הזה לידיעת היועצת המשפטית של הוועדה, הגב' אתי בנדלר, שאמרה שהנושא הזה ככל שיעלה, יידון ותתקבל הכרעה בעניין הזה.

<מרב תורג'מן: זה גם מתקשר להערה של איגוד המוסכים לעניין הוספת המילים "ככל שישנה".

<מרב תורג'מן: הרי מקום שאין חוות דעת שמאי, אין מקום לחייב להעבירה.

<מרב תורג'מן: לכן זו היתה הבהרה למצב הקיים ולא שינוי של הרציונל או שינוי של עמדת משרד התחבורה בעניין הזה.

דוד צור: בבקשה.

<זאב פרידמן: זאב פרידמן, המועצה הישראלית לצרכנות.

<זאב פרידמן: אדוני היושב-ראש, בתשובה למר מלכיס יש להבין שהדרך למניעת הגניבות היא הקטנת הרווח הכלכלי שהאנשים האלה, שעוברים על החוק, מרוויחים על החשבון של הציבור.

<זאב פרידמן: הנזקים לציבור והסכנה הבטיחותית הם "ביי פרודקט" של אפקט כלכלי גרידא.

<זאב פרידמן: מישהו מנסה לעשות כסף על חשבון הצרכנים, ובדרך לא אכפת לו, הוא לא רואה שום דבר.

<זאב פרידמן: אל"ף, כל דרך שתצמצם את היכולת הכלכלית שלהם להסיר רווחים בצורה כזו, בעצם כן מקומה בחוק הזה, ולכן אני חושב שהטענה של מר מלכיס אינה מחזיקה מים.

<זאב פרידמן: בנוסף, אני מבקש לציין עובדה שהזכרתי אותה בקצרה בדיון הקודם: בכל שרשרת הידיים שהרכב הזה או רכבים כאלה עוברים, עוברים אנשי מקצוע בעצם, "סו קולד", בידיים של מוסכים, בידיים של שמאים.

<זאב פרידמן: הצרכן לא יודע לבדוק.

<זאב פרידמן: הצרכן לא יודע אפילו להבין מה יש שם.

<זאב פרידמן: ואם לא תהיה פה עין אובייקטיבית, עין צדדית, עין שהיא פחות אינטרסנטית, שתבקר את העניין, בסופו של דבר יהיה כאן לא נזק כלכלי אלא נזק בטיחותי, שזה כאמור חלק מהמוטיבציה של אותם אנשים לבצע את אותן פעולות.

דוד צור: עו"ד זוכוביצקי.

<שרית זוכוביצקי: בנושא הזה טיפלנו כשתיקנו את תקנה 309.

<שרית זוכוביצקי: הרי רוב הנזקים שמראים פה הם נזקים בטיחותיים, והגוף האובייקטיבי הזה, זה המפעל הבודק.

<שרית זוכוביצקי: המידע בקשר לנזק נרשם ברשיון הרכב.

<שרית זוכוביצקי: רשיון הרכב, כשכתוב: נגרם נזק בטיחותי – זה איתות חזק מאוד לצרכנים.

<שרית זוכוביצקי: אם אדם לוקח רכב, מטפל בזה, ואנחנו לא יודעים ואף אחד לא יודע, והוא עבריין לאורך כל הדרך, את האנשים האלה באמת מאוד קשה לתפוס.

<שרית זוכוביצקי: זו עבריינות כבדה ואפשר, אבל הטיפול בכך שהאזרח יידע שלרכב נגרם נזק, שיהיה גורם אובייקטיבי שיבדוק את הרכב אחרי שתוקן במוסך מורשה – בזה טיפלנו בתקנה 309.

<שרית זוכוביצקי: אני חושבת שזה המענה המתאים ולא החוק הזה.

דוד צור: כמה סיירים או פקחים יש למשרד התחבורה שמפקחים על פעילות המוסכים?

דוד צור: איך עושים את זה?

דוד צור: האם זה בסיורים?

דוד צור: האם זה ברשומות?

דוד צור: מבקשים דיווחים?

<שמעון אלקיים: שמעון אלקיים, ראש תחום שירותי תחזוקה.

<שמעון אלקיים: משרד התחבורה מבצע פיקוח על כלל המוסכים, מתן רשיונות חדשים ופיקוח שוטף באמצעות שבעה מפקחים.

<שמעון אלקיים: יש לנו עוד ארבעה מפקחי אכיפה, שכל ייעודם הוא פיקוח על מוסכים לא מורשים, דהיינו הם מקבלים תלונות מאיגוד המוסכים.

לאה ורון: כלומר סך הכול 14 פקחים?

<שמעון אלקיים: ארבעה.

<שמעון אלקיים: הם פועלים בכל הארץ, וכל ייעודם הוא לטפל באותם מוסכים שפועלים שלא כחוק.

דוד צור: אתם מעבירים למשטרה, לאתגר?

דוד צור: אתם בקשר אתם?

<שמעון אלקיים: אנחנו לא צריכים את אתגר לעניין הזה.

<שמעון אלקיים: אם אתגר מודיע לנו שיש מוסך לא מורשה- - -

דוד צור: והפוך לא קורה?

דוד צור: שאתם מודיעים לאתגר?

<שמעון אלקיים: מוסך שנמצא עובד ללא רשיון, יש לנו מנגנון תביעות משלנו.

<שמעון אלקיים: אנחנו מגישים נגדו תביעה לבית משפט.

דוד צור: תרשה לי, כי זה לא ברור.

דוד צור: זה שאתם מעמידים לדין, אתם מעמידים לדין את המוסך.

דוד צור: אתם מעמידים את האחרון בשרשרת.

דוד צור: המידע הזה חייב לעבור לאתגר, כי הם יכולים ללכת אחורה, ולראות מאיפה הוא קיבל.

דוד צור: אם הוא עבריין כזה, הוא בטח עבריין גם בחלפים ועוד כאלה וכאלה דברים.

דוד צור: זה מעניין מאוד את אתגר.

דוד צור: אני בטוח שאתגר ישמחו מאוד לקבל מכם את רשימות המוסכים האלה.

<שמעון אלקיים: קודם כל, כמובן, אם אתגר מעוניין ברשימות האלה, הוא יכול לבוא.

<שמעון אלקיים: זה לא חסוי.

<שמעון אלקיים: אני חושב שבמקרים האלה רוב המוסכים הלא מורשים, לפחות חלקם, מתחילים לעבוד בלי רשיון, ותוך כדי שאנחנו מגלים שהם עובדים בלי רשיון, או תוך הטיפול, הם או מקבלים רשיון או נסגרים.

<זאב פרידמן: נסגרים לכמה זמן?

<שמעון אלקיים: לצמיתות.

<זאב פרידמן: לא לצמיתות.

<שמעון אלקיים: בית המשפט מחליט לסגור מוסך.

<שמעון אלקיים: אם הוא אחר כך מפעיל את המוסך למרות צו הסגירה, הוא מוזמן לביזיון של המוסך, ואם הוא משנה חברה או פועל בשם אחר, מגישים נגדו דוח אחר.

<שמעון אלקיים: אין משהו אחר לעשות.

<שמעון אלקיים: לגבי מה שדיברו קודם, משרד התחבורה באמצעות תקנה 309 ובאמצעות חיוב חברות הביטוח, להחזיק אצלם את הרשיון לאותם רכבים שהוכרזו על-ידם כאובדן להלכה, זה צעד שלא היה מתחייב, אבל החוק הזה חייב את חברות הביטוח לעשות את המינימום הנדרש, דהיינו להחזיק אצלם את הרשיון, והם לא מחזירים את הרשיון לקונה עד שהוא לא ממציא להם אישור מעבדה מוסמכת שמעידה שהרכב תוקן - כמובן, הוא היה לא תקין בהתחלה - שהוא תוקן ועומד בזוויות של השלדה וההגה והוא במצב תקין לחלוטין.

<שמעון אלקיים: בנוסף, צריך גם לצרף חשבונית, שמעידה שהתיקון לא בוצע במוסך לא מורשה.

<שמעון אלקיים: יש פה חילוקי דעות על החשבונית - האם היא תואמת להערכת השמאי או לא.

<שמעון אלקיים: זה כבר משהו אחר.

<שמעון אלקיים: כך שמשרד התחבורה עשה כל הנדרש.

<שמעון אלקיים: זה שמוסך מתקן רכב משני חצאים, יש הוראה ברורה.

<שמעון אלקיים: פה זה לא הדיון לגבי מוסכים שפועלים בניגוד לחוק.

דוד צור: אתגר, אתם רוצים להוסיף משהו לעניין?

דוד צור: לא מעניין אתכם המידע הזה על מוסכים כאלה?

<אלי מקמל: אלי מקמל, מפקד אתגר.

<אלי מקמל: ככלל, הפעילות שלנו במוסכים, הבקרה שלנו על מוסכים היא לצורך אכיפה של חוק הרישום.

<אלי מקמל: חלק מהפעולות שאנחנו מבצעים במוסכים האלה הן פעולות יחד עם משרד התחבורה.

<אלי מקמל: מקומות שמשרד התחבורה עושה פעילות עצמאית ונוגעות לענייני חוק הרישום, יש לנו עניין.

<אלי מקמל: מעטים המקרים שבהם משרד התחבורה מגלה במוסכים או מגלה אגב תיקונים שרידים של כלי רכב גנובים.

<אלי מקמל: לא נתקלנו ביחידה במקרים כאלה.

<אלי מקמל: בדרך כלל זה הפוך.

<אלי מקמל: הבקרות שלנו הן שמעלות את העבירות.

דוד צור: יעקב אנוך, בבקשה.

<יעקב אנוך: שלום, אני נשיא איגוד יבואני הרכב.

<יעקב אנוך: הסיבה שנמצאת במרכז העניין היא סיבה כלכלית, בדומה למה שאמר זאב.

<יעקב אנוך: אם אנחנו רוצים לפתור את הבעיה ולטפל בה נכון, זה לעקר את הסיבה הכלכלית.

<יעקב אנוך: מאחר שמחיר הרכב הניזוק ידוע, חברת הביטוח מוכרת אותו למי שקונה אותו והמחיר ידוע, מאחר שמחיר השוק של הרכב אחרי תיקון גם הוא ידוע, חייבים להטיל חובה, לבדוק אם הפער בין מחיר המכירה של חברת הביטוח לבין מחיר המכירה האפשרי לצרכן בניכוי עלויות התיקון הסבירות זה משהו שאפשר להגיע אליו.

<יעקב אנוך: ברוב המקרים שתבחן את המכוניות האלה לא תוכל להגיע לעלות תיקון סבירה שתביא – גם תלך רק על תחליפים, לא מקוריים בכלל – לא מגיעים.

<יעקב אנוך: זאת הכלכלה.

<יעקב אנוך: ובתוך הכלכלה הזאת כל אחד מנסה למצוא את הפינה, שיישאר לו משהו בכיס.

<יעקב אנוך: אם נדע לטפל בכלכלה- - -

דוד צור: מה אדוני מציע?

<יעקב אנוך: אני מציע שרכב כזה, שהוא אובדן להלכה, שנמכר על-ידי חברת הביטוח למי שקונה אותו, ששמאי יוכל להחליט, לעשות הערכה, אם הרכב הזה הוא בר-תיקון או לא בר-תיקון ביחס למחיר השוק שלו- - -

<שמואל מלכיס: זה לא שמאי.

דוד צור: מר מלכיס, אני מבקש.

דוד צור: יש פה פערים.

<יעקב אנוך: שמאי יודע את המחירים האלה.

<יעקב אנוך: הוא יכול לעשות את המחיר, אם הרכב הוא בר-תיקון או לא.

<יעקב אנוך: אם הוא לא בר-תיקון, להטביע ברשיון הרכב, שהוא לא בר-תיקון.

<יעקב אנוך: שיפורק לחלקים.

<שמואל מלכיס: אבל יש חוק שקובע שהרכב- - -

דוד צור: מר מלכיס, אתה לא בזכות דיבור.

דוד צור: בבקשה.

<דידי רוזנפלד: דידי רוזנפלד, שלמה סיקסט.

<דידי רוזנפלד: יש חוק שמחייב את השמאים שלא לאשר תיקון רכב בשני מקרים: מקרה אחד, אם לדעת השמאי הרכב לא יכול להביות בטיחותי אחרי התיקון, והצעד השני הוא גובה הנזק.

<דידי רוזנפלד: אם גובה הנזק עובר את ה-60 אחוז מערכו של הרכב, אסור לתקן את הרכב.

<דידי רוזנפלד: כלומר השמאי מלכתחילה רואה את האוטו.

<דידי רוזנפלד: אם הוא נותן חוות דעת שהרכב הזה מלכתחילה הוא רכב שניתן לתיקון, קרי ניזוק פחות מ-60 אחוז ו/ או נמצא במצב בטיחותי כזה שיוכל לחזור לכביש, מה צריך אותו שוב?

<דידי רוזנפלד: מה הוא יעזור לנו בהמשך?

<דידי רוזנפלד: אמרתי שני צעדים: האחד הוא הבטיחותי- - -

דוד צור: מכיוון שאנחנו לא מתקדמים בסוגיה הזאת, אני מבין היטב – יש פה רצון מצד אחד, לשים שלייקעס נוספים.

דוד צור: יש סעיף 309, שמטיל את האחריות, בגדול, גם על המדינה, ופה יש ויכוח עקרוני, האם אנחנו בסוף מטילים אחריות על גורמים פרטיים, או האכיפה היתה ונשארה בידי גורמי מדינה, קרי משרד התחבורה/ אתגר, משטרה וכדומה.

דוד צור: אני לא הולך לשנות סדרי עולם דרך החוק הזה על החקיקה הראשית ש-309 נתן עליה את הדעת.

דוד צור: אם יחשבו מר ברוורמן, שמנהל פה את הדיון – כל הנושא של התוספות, שירותים והצעות חוק אחרות, ייתכן שאפשר יהיה לפתוח את הדיון הזה.

דוד צור: אני לא רואה מקום, להוסיף שלייקעס נוספים ולהטיל פה עכשיו עוד תפקיד לאיגוד השמאים, להכניס פה עוד עלויות שמן הסתם, הגיוני שאיגוד השמאים רואה לנכון לעשות אותם.

דוד צור: נכון אולי שזה ייתן לנו עוד שכבה של ביטחון, אבל יש פה הפרטה של אחריות מדינה, ואני לא רוצה לקחת מהמדינה את האחריות שיש לה לאכיפה ולפיקוח של הנושא הזה.

דוד צור: אני מבקש להקריא את הסעיף שכבר הקראנו אותו, ואם יש שינויים- - -

<שמואל מלכיס: אישרתם את החוק הזה כבר.

<מרב תורג'מן: 7א הקראנו ולא הצבענו.

<מרב תורג'מן: אני מזכירה שהסוגיה שנידונה במסגרת הדיון שהוועדה סיימה בה את הדיון הקודם היתה הסוגיה של חובת שמירת חובת המסמכים, האם חברות הביטוח וציי הרכב, תחול עליהם החובה לשמור את המידע שמגיע אליהם אחת ל-90 ימים, כפי שמופיע כאן בחובות רוכש הרכב, והממונה על שוק ההון התבקש לבחון את הסוגיה הזאת, האם ניתן יהיה להסדיר את זה במסגרת הרגולציה של הממונה על שוק ההון, ביטוח וחיסכון.

<מרב תורג'מן: הוא חזר אלינו.

<מרב תורג'מן: הוא אמר שאותו ממונה מתנגד לעניין הזה, להסדיר את זה במסגרת הרגולציה.

<מרב תורג'מן: לכן סברנו שיש מקום לכלול הוראה בהצעת החוק שתתייחס לחובות על חברת הביטוח ועל ציי הרכב לשמור את ההודעות שנמסרו להם לפי סעיף 7א.

<מרב תורג'מן: אבקש מאדוני לאשר הוראה שמסמיכה את שר התחבורה, כפי שמוסדר היום חובת שמירת מסמכים בתקנות הגבלת השימוש ורישום פעולות בחלקי רכב משומשים, נסמיך אותו לקבוע הוראה דומה שעניינה חובת שמירת המידע שמגיע אליהם אחת ל-90 ימים.

<מרב תורג'מן: כרגע התקנות מדברות על חמש שנים.

<מרב תורג'מן: זה לשיקול דעת השר.

<מרב תורג'מן: היום התקנות מדברות על חמש שנים לעניין שמירת מסמכים אחרים שמגיעים לידי חברות הביטוח וציי הרכב.

<מרב תורג'מן: זה עניין שמשרד המשפטים יחד עם משרד התחבורה, יבחנו את הסוגיה, לעניין כמה זמן יידרשו אותן חברות ביטוח וחברות ציי הרכב לשמור את המסמכים.

<מרב תורג'מן: אנחנו פה נקבע הסמכה, ולצדה אני מציעה לקבוע חובת התקנת תקנות לתקופה שלא תעלה על שלושה חודשים מיום הפרסום, על-מנת שהעניין הזה יוסדר.

דוד צור: משרד המשפטים?

<אביטל בגין: מקובל.

דוד צור: בבקשה, מר מלכיס.

<שמואל מלכיס: אנחנו התחלנו לקיים דיון בכלל בהיגיון של ההוראה לתת הודעה כל 90 יום, איפה נמצא הרכב.

<שמואל מלכיס: מה המידע הזה נותן?

<שמואל מלכיס: את מי הוא משמש בכלל?

<שמואל מלכיס: מי יתייחס אליו בכלל?

<שמואל מלכיס: זה מידע חסר היגיון.

<שמואל מלכיס: ביקשנו גם מהמשטרה לומר לנו, ממה נובע הצורך הזה ואיזה שימוש עושים בו?

<שמואל מלכיס: אין בזה טיפת היגיון.

דוד צור: אתגר, מה עמדתכם בעניין הזה, לעניין ה-90 יום, איפה הרכב נמצא, או כל 90 יום דיווח?

<שמואל מלכיס: מי יתייחס למידע הזה בכלל?

<שמואל מלכיס: סתם.

<שמואל מלכיס: לא צריך אותו.

דוד צור: תסבירו לוועדה למה אתם בעד, מה ההיגיון מאחורי זה.

<אלי מקמל: הזכרתי את זה בדיון הקודם.

<אלי מקמל: ממש בימים אלה מונחת תלונה ממספר חברות ביטוח על כלי רכב שהבעלות הועברה שלא בידיעתם, כלומר תיקיות של כלי רכב מסוימים שעברו אובדן להלכה נמצאות בחברת הביטוח, כולל הרשיונות.

<אלי מקמל: הגלגולים של כלי הרכב דרך הסוחרים, דרך מגרשי ההסדר, הם כאלה שאגב פעילות עבריינית עברו לידיים פרטיות, כולל העברת בעלות.

<אלי מקמל: משהו שנחקר אצלנו כרגע.

דוד צור: כמה מקרים כאלה יש?

<אלי מקמל: אני מניח שיש מקרים כאלה.

<אלי מקמל: עובדה שמספר חברות ביטוח הגישו את זה במקביל, ואנחנו מדברים רק על כלי רכב שעברו דרך סוחר אחד שטופל ביחידת אתגר ויושב כרגע במעצר עד תום ההליכים.

<אלי מקמל: אי-אפשר ביד אחת לטעון: הרשיונות אצלנו, אבל כלי הרכב מפוזרים ונמצאים בידיים פרטיות- - -

דוד צור: זה גם אמור למנוע את המעברים האלה מיד ליד, כשהאוטו שוכב באותו מקום?

<שמואל מלכיס: איך זה מונע?

<שמואל מלכיס: אני לא מבין.

<אלי מקמל: מכיוון שזה מאפשר בכל זמן נתון לבדוק איפה כלי הרכב הספציפי הזה נמצא.

<שמואל מלכיס: אבל הם לא ידווחו.

<שמואל מלכיס: אם הם עבריינים, למה שהם ידווחו?

דוד צור: מר מלכיס, תן לנו לנהל את הדיון הזה.

<אלי מקמל: לא יכולות חברות הביטוח לרחוץ בנקיון כפיהן.

<אלי מקמל: הרשיונות מוחזקים אצלם, יש להם אחריות, איפה כלי הרכב הזה נמצא.

<אלי מקמל: לכן כל מה שצריך, שמי שמחזיק ברכב, ידווח- - -

<טל ויתקון: תהיה גם סנקציה עונשית.

<שמואל מלכיס: זה נשמע פשוט אבסורד.

דוד צור: מר מלכיס, אני מבין את סערת הרגשות שאתה נמצא בה.

דוד צור: משרד המשפטים, מה דעתכם?

דוד צור: זה סביר?

<אביטל בגין: זה סביר בתוך הנסיבות הנוכחיות, שהבעלים ממשיך להיות- - -

<שמואל מלכיס: הבעלים לא ממשיך להיות חברת הביטוח.

<שמואל מלכיס: זה מצחיק.

<שמואל מלכיס: מאיפה אתם מוציאים את זה?

<שמואל מלכיס: חברת הביטוח מכרה את הרכב.

<שמואל מלכיס: הטלתם עליה באופן יוצא מן הכלל- - -

דוד צור: הרשיון אצלך ביד?

<שמואל מלכיס: בגלל שהטלתם עליו חובה מיוחדת, חובה לא רגילה.

<שמואל מלכיס: גם הטלתם עליו חובה מיוחדת- - -

דוד צור: אתה לא שומע את השאלות; אתה רק בא עם תשובות.

דוד צור: איך המדינה אמורה לעקוב, בהנחה שהרשיון עדיין מוחזק אצלך, היכן הרכב הזה, אם הוא לא עבר כבר- - -

<שמואל מלכיס: כמו כל רכב שנמכר במדינת ישראל.

<שמואל מלכיס: מדינת ישראל עוקבת אחרי רכב כזה?

דוד צור: אבל הרשיון אצלך?

<שמואל מלכיס: הרשיון אצלי.

<יהודה יגן: אתה גם מודיע שנמכר האוטו, אתה מודיע שנמצא האוטו.

<שמואל מלכיס: אני מכרתי את האוטו, אני יכול להודיע למי מכרתי אותו.

<שמואל מלכיס: אבל אני צריך שהאדם שמכרתי לו את הרכב – אם הוא תיקן או לא תיקן – יכול לא לתקן.

<שמואל מלכיס: אין חובת תיקון.

<שמואל מלכיס: אני לא יודע.

<שמואל מלכיס: זה אבסורד.

<שמואל מלכיס: זה לא מתקבל על הדעת, שחברת הביטוח מוכרת רכב, הרכב עבר לבעלותו של אדם אחר- - -

<אורי גורביץ: לא נכון.

דוד צור: איך הוא עבר, אם הרשיון עדיין אצלך?

<שמואל מלכיס: הרשיון הוא לא עדות, הוא לא מהותי.

דוד צור: הוא יכול לעלות לכביש בלי רשיון?

<שמואל מלכיס: זה לא שייך, לעלות לכביש.

<שמואל מלכיס: ברגע שמכר את הרכב, הבעלות על הרכב היא של מי שקנה את הרכב.

<שמואל מלכיס: הרישום במשרד הרישוי הוא לא עניין מהותי.

<שמואל מלכיס: הוא לא קובע את הבעלות.

<שמואל מלכיס: זה אל"ף-בי"ת.

<שמואל מלכיס: על מה אתם מדברים?

<אורי גורביץ: אדוני, מי מדווח על נזק בטיחותי?

<שמואל מלכיס: זה אבסורד.

<שמואל מלכיס: לא מתקבל על הדעת, שאדם ימכור רכב, ומי שקנה את הרכב יודיע לו כל 90 יום איפה נמצא- - - כבוד היושב-ראש, אין חובה בחוק למי שקנה את הרכב, לתקן אותו.

<אורי גורביץ: הרכב אצל סוחר שלישי.

<אורי גורביץ: מי מדווח על זה?

דוד צור: מי מדווח למשרד הרישוי על נזק בטיחותי?

<שמואל מלכיס: תקנה 309.

<שמואל מלכיס: השמאי.

<אורי גורביץ: אין שמאי.

<אורי גורביץ: עבר לסוחר.

<אורי גורביץ: מי מדווח?

דוד צור: דידי.

<דידי רוזנפלד: אני בהחלט מבין מה הוויכוח, אבל אפשר היה לפתור את זה בצורה מאוד פשוטה, אם הסוחר היה מעביר, כפי שסוחר כמשמעותו בצו אחר, שרק בישיבה האחרונה העברנו, מעביר את הרכב לבעלותו.

<דידי רוזנפלד: ברגע שהוא מעביר את הרכב לבעלותו, אין בעיה.

<דידי רוזנפלד: יכול מאוד להיות, שכדי שהוא יוכל להעלות את הרכב לכביש - הרי אם רוצים נורא שחברת הביטוח כן תבדוק שהחשבונות והאוטו עבר תקנה וחוק חלקים משומשים וכל מה שביקשנו קודם, יכול מאוד להיות שבמקרים כאלה, כדי שאותו סוחר יוכל אכן להוציא את הרשיון ממשרד הרישוי, הוא יצטרך לעבור עוד תחנה אחת שנקראת חברת הביטוח, אבל עצם הדיווח של 90 יום – יתייקו אותו, ומה יעשו אתו?

<דידי רוזנפלד: מי יעשה אתו משהו?

דוד צור: בדיעבד צריכים את זה.

<שמואל מלכיס: מה אכפת לשמאים?

לאה ורון: אדוני לא ברשות דיבור.

<דידי רוזנפלד: אם אתגר צריכים, זה יותר עושה שכל, שסוחר שמחזיק את האוטו, יעביר את הבעלות על שמו.

<דידי רוזנפלד: זה לא נרשם כיד.

דוד צור: בבקשה.

<יורם בן יואל: כבוד היושב-ראש, בכל חברת ביטוח יושב שמאי ראשי.

<יורם בן יואל: השמאי הראשי מקבל את דוח השמאי כשהרכב מועבר למגרש לצורך שיקום.

<יורם בן יואל: השמאי הראשי בחברת ביטוח, כשיש לו עוד ארבעה-חמישה שמאים, יקבל את חשבון התיקון של הרכב, ויראה אם החשבון תיקון עם דוח השמאי פחות או יותר מתאים.

<יורם בן יואל: זה כבר יפתור את הבעיה.

<יורם בן יואל: לא יפתור את הבעיה במקרה שמר גורביץ הצביע כאן על הרכב.

<יורם בן יואל: מה הוא יכתוב?

דוד צור: אבל אתה מחזיר אותנו לדיון אחר.

דוד צור: אנחנו כרגע בנושא הדיווח ב-90 יום.

דוד צור: אם חברות הביטוח יעשו את זה דרך השמאים או עצמאית, או התיוק הזה ייעשה בכל דרך שימצאו לנכון, מבחינתי זה בסדר.

דוד צור: מר מלכיס, ברגע שרשיון הרכב אצלך ביד, בסופו של דבר החובה הזאת היא חובה הגיונית שמוטלת לפתחכם.

דוד צור: לא הטלתי את מה שעכשיו איגוד השמאים מבקש, הבחינה שלכם של ההפרשים, של החשבוניות וכן הלאה.

דוד צור: הורדתי מכם את השלייקעס הנוסף הזה.

<שמואל מלכיס: אבל לא קיבלנו הסבר הגיוני, מה הצורך בדיווח הזה?

דוד צור: אני קיבלתי את ההסבר ההגיוני גם ממשרד התחבורה, גם ממשרד המשפטים וגם מאתגר.

דוד צור: זה הנוסח המוצע.

דוד צור: זה לא לדיון כרגע.

<שמואל מלכיס: למה לא?

דוד צור: כי סיימתי את הדיון.

דוד צור: איפה את רוצה להכניס את ההסמכה לשר?

<מרב תורג'מן: את ההסמכה אני סבורה שיש להכניס אותה בסעיף 3.

<מרב תורג'מן: אמנם כבר אושר, אבל אנחנו מדברים פה- - -

לאה ורון: לא כל כך חשוב באיזה סעיף.

לאה ורון: אדוני יאשר את התקנון, ועו"ד תורג'מן תדע היכן.

<מרב תורג'מן: כרגע אני לא סבורה שזה צריך לבוא לאישור הוועדה.

<מרב תורג'מן: אין כוונה להטיל סנקציה פלילית לצד ההוראה, נכון?

<מרב תורג'מן: אבל ככל שיחליטו אחרת, העניין ייבחן לגופו.

לאה ורון: זה הזמן להחליט וזה הזמן להמליץ בפני ממלא מקום יושב-ראש ועדת הכלכלה האם התקנות שמסמיכים את השר, האם נדרש אישור של הוועדה?

לאה ורון: מה אתם ממליצים ליושב-ראש?

<מרב תורג'מן: העליתי, להסמיך את שר התחבורה.

<מרב תורג'מן: ככל שיש סנקציה פלילית בצד ההוראה, זה חייב בהתאם לסעיף 2 לחוק.

דוד צור: תהיה סנקציה כלשהי בתקנות?

<מרב תורג'מן: גם היום יש חובת שמירת מסמכים לפי תקנות הגבלת השימוש ורישום כלי הרכב שאין בצדן סנקציה פלילית.

<מרב תורג'מן: הכוונה היא להרחיב את חובת שמירת המסמכים שקיימת היום בתקנות.

דוד צור: אני לא סתם מעמיס על הוועדה, אם היועצת המשפטית לא מוצאת לנכון.

דוד צור: תקראי את הסעיף בבקשה.

<מרב תורג'מן: לקרוא אותו שוב?

דוד צור: כן, ונצביע עליו.

<מרב תורג'מן: הוספת סעיף 7א.

<מרב תורג'מן: אחרי סעיף 7 לחוק העיקרי יבוא: "חובות המוטלות על רוכש רכב.

<מרב תורג'מן: 7א.

<מרב תורג'מן: (א) רוכש רכב ממבטח כאמור בסעיף 3(א)(2) או מבעל צי רכב כאמור בסעיף 3א, יעביר את הבעלות ברכב על שמו מייד עם קבלת רשיון הרכב.

<מרב תורג'מן: (ב) רוכש רכב כאמור בסעיף קטן (א), שרכש רכש שלא לשימושו האישי – (1) יתקן את הרכב במוסך שניתן לו רישיון לפי דין; (2) יודיע בכתב למבטח או לבעל צי הרכב שממנו רכש את הרכב, לפי העניין, אחת ל-90 ימים, אם תוקן הרכב במהלך התקופה האמורה ואת מקום הימצאו; הודעה ראשונה לפי פסקה זו תימסר 90 ימים לאחר מועד הרכישה; (3) תוקן הרכב לפי סעיף קטן זה, יעביר למבטח או לבעל צי הרכב שממנו רכש את הרכב, לפי העניין, אישור על התיקון מהמוסך שבו תוקן הרכב, ואם הוחלפו בו חלקים, יכיל האישור כאמור פירוט של אותם חלקים ולצדם יצוין אם הם חלקים חדשים או משומשים.

<מרב תורג'מן: "

דוד צור: טוב.

דוד צור: מי בעד, כולל ההסמכה של השר?

דוד צור: הצבעה בעד – פה אחד הסעיף אושר.

דוד צור: אושר.

<שמואל מלכיס: לפחות אפשר לקבל הסבר- - -

דוד צור: כבר הסברנו.

דוד צור: דיון שלישי שאנחנו מסבירים.

<שמואל מלכיס: אבל זו חובה שמוטלת על מי שרוכש את הרכב.

דוד צור: אנחנו בסעיף 5.

דוד צור: אתם יכולים להמשיך את הדיון בחוץ.

<שמואל מלכיס: הם עבריינים, שלא מתקנים את הרכב.

<שמואל מלכיס: הם ידווחו?

קריאה: אתה לא נותן לדבר.

דוד צור: דיון שלישי שאתם מדברים.

<מרב תורג'מן: רק אעיר הערה טכנית, שנחליף את הסדר בין סעיף קטן (א) לסעיף קטן (ב), הואיל וסדר הדברים הוא הפוך ממה שמצוין כרגע בנוסח.

דוד צור: מה עם ההסמכה?

<מרב תורג'מן: אם אדוני יעלה להצבעה את ההסמכה, ולגבי קביעת תקנות ראשונות, נגיע לסעיף התחילה, ואפשר יהיה לאשר את זה במסגרת סעיף התחילה.

דוד צור: סעיף 5 הצבענו?

לאה ורון: אז אושר סעיף 4 כולו לרבות ההחלטה על הסמכת השר- - -

<מרב תורג'מן: לקבוע בתקנות את חובת שמירת המסמכים על-ידי חברות הביטוח וציי הרכב.

<מרב תורג'מן: שר התחבורה הוא השר הממונה לפי החוק.

דוד צור: עו"ד זוכוביצקי, סעיף 5.

<שרית זוכוביצקי: תיקון סעיף 10. 5.

<שרית זוכוביצקי: בסעיף 10 לחוק העיקרי – (1) בסעיף קטן (א), אחרי פסקה (5) יבוא: (5א) בעל עסק המורשה לפי דין לעסוק בפירוק כלי רכב שהעביר לשטחי האחריות האזרחית הפלסטינית רכב המיועד לפירוק כשהוא שלם או שהעביר לשטחי האחריות האזרחית הפלסטינית את מסגרת הרכב של המרכב כאמור או חלק ממנה, בניגוד להוראות סעיף 18א(א1).

<שרית זוכוביצקי: "; אנחנו פה בסעיף העונשין.

<שרית זוכוביצקי: סעיף 10 הנוכחי קובע את רשימת העבירות, כאשר יש מדרג ענישה.

<שרית זוכוביצקי: סעיף שאנחנו דנים בו עכשיו, מדרג הענישה, הוא מאסר של שלוש שנים.

<שרית זוכוביצקי: פה אנחנו מטילים את הענישה על בעל עסק שמורשה לפי דין לעסוק בפירוק רכב.

<שרית זוכוביצקי: אנחנו רואים במדרג הענישה – זה עבירה חמורה מבחינתנו.

<שרית זוכוביצקי: יסבירו אתגר מה המשמעות של העבירה הזאת מבחינת מדרג העבירות בחוק.

<שרית זוכוביצקי: אנחנו קובעים לצדה מאסר של שלוש שנים.

דוד צור: משרד המשפטים.

דוד צור: מידתי, לא מידתי?

<אביטל בגין: זו הצעת חוק ממשלתית, ותמכנו בזה.

<אביטל בגין: משיחה שקיימנו עם הייעוץ המשפטי היתה הערה שאנחנו מאמצים.

<מרב תורג'מן: לגבי שאר הסעיפים; לא לגבי ההוראה הזו.

<מרב תורג'מן: ההוראה הזאת, עמדת משרד התחבורה יחד עם אתגר היתה להשאיר את שלוש שנות המאסר בסעיף הזה.

<אביטל בגין: אנחנו מאמצים פה את עמדת משרד התחבורה.

דוד צור: מקובל.

דוד צור: יש למישהו עוד הערה לנוסח הסעיף?

<מרב תורג'מן: רק אציין שהחוק היום קובע שמוסר רכב לתיקון בשטחי האחריות האזרחית הפלסטינית בניגוד להוראות סעיף 18א הוא גם שלוש שנות מאסר, אבל מה שאדוני יקבע בעניין הזה, האם ראוי להטיל גם כאן שלוש שנות מאסר.

דוד צור: אני מצביע.

דוד צור: הצטרף אלינו חבר הכנסת וקנין.

דוד צור: הצבעה בעד – פה אחד הסעיף אושר.

דוד צור: עבר.

<שרית זוכוביצקי: (2) בסעיף קטן (ג) – בפסקה (1) בסופה יבוא: ו-3, או בעל צי רכב שהחזיר רשיון הרכב או שהעבירו לרוכש כאמור, בניגוד להוראות אותו סעיף כאמור, שהוחל בסעיף 3א; סעיף קטן (ג), היום הקנס הוא 226 אלף שקלים.

<שרית זוכוביצקי: שוב, אנחנו יורדים במדרג הענישה.

<שרית זוכוביצקי: העבירה היא על החזרת רשיון – למעשה אנחנו מציינים ענישה לצד על עבירה מהותית שהוועדה אישרה.

<מרב תורג'מן: בעניין הקנסות הפליליים, העונשיים, עשינו חשיבה מחודשת יחד עם משרד המשפטים ויחד עם משרד התחבורה ויחידת אתגר, והצענו מדרג מעט שונה בעניין הקנסות.

<מרב תורג'מן: אולי אציין מה ההוראות שהקנס בצדן יהיה 226 אלף שקלים, שזה בעצם סעיף 61א4 לחוק העונשין.

דוד צור: איך הגעתם בדיוק למספר 226?

<מרב תורג'מן: זה חוק העונשין.

<שרית זוכוביצקי: היום מפנים לסעיף 61 לחוק העונשין לפי המדרג שם.

<מרב תורג'מן: אם כך אקריא את ההוראות שהקנס הפלילי בצדם יהיה 226 אלף שקלים: מבטח שהעביר – כמובן, ב-61א4 הסכום הזה יהיה צמוד למדד, ויעלה ככל שהסכומים יעודכנו – מבטח שהעביר רכב לעסק שאינו מורשה לפי דין לעסוק בפירוק כלי רכב או שלא החזיר את רישיון הרכב לרשות הרישוי בניגוד להוראות סעיף 3(א)(ב) – שזה למעשה ההוראה שקובעת את החזרת רשיון הרכב לרשות הרישוי - או שהעביר את הרישיון לרוכש הרכב בניגוד להוראות סעיף 3(א)(2ב) – זה ההוראה שחלה על חברות הביטוח וציי הרכב להחזיק את הרשיון - או בעל צי רכב שלא החזיר או שהעביר רכב את הרישיון כאמור, בניגוד להוראות אותם סעיפים, כפי שהוחל בסעיף 3א.

<מרב תורג'מן: אני מזכירה שסעיף 3א מחיל את ההוראות החלות על חברות הביטוח גם על חברות ציי רכב.

<מרב תורג'מן: זה בעצם המדרג הגבוה של 61א4.

<מרב תורג'מן: ככל שאדוני מסכים לזה, אתה יכול להעמיד את זה להצבעה.

דוד צור: הערות יש?

דוד צור: מי בעד, בתיקונים שהוקראו?

דוד צור: הצבעה בעד – פה אחד אושר.

דוד צור: 2 בעד.

דוד צור: אושר בתיקונים.

<שרית זוכוביצקי: (3) אחרי סעיף קטן (ג) יבוא: "(ג1) העושה אחת מאלה, דינו – קנס בשיעור הקבוע בסעיף 61(א)(3) לחוק העונשין: (1) רוכש רכב שלא לשימושו העצמי, שלא הודיע בכתב למבטח הרכב או לבעל צי רכב אשר ממנו רכש את הרכב, אחת ל-90 ימים, אם תוקן הרכב ואת מקום הימצאו, ואם תוקן הרכב, לא העביר להם אישור מהמוסך שבו תוקן הרכב, בניגוד להוראות סעיף 7ב(ב)(2) ו-(3); (2) רוכש רכב שלא העביר את הבעלות ברכב על שמו, בניגוד לסעיף 7א(א);"; ב-61(א)(3) הקנס הוא 65,300 שקלים.

<שרית זוכוביצקי: זה לפי המדרג שנקבע בסעיף 61 בחוק העונשין.

<שרית זוכוביצקי: קבענו עונש על עבירה מהותית שאישרנו.

דוד צור: רק על אי-הדיווח?

<שרית זוכוביצקי: נכון.

<שרית זוכוביצקי: חשבנו שמבחינת המדרג, זה נמוך יותר.

<שרית זוכוביצקי: חובות דיווח, העונש שרשום, מבחינת מדרג הענישה, הוא המתאים.

<מרב תורג'מן: אנחנו, כפי שאדוני מעלה, גם סברנו שיש מקום להפחית בקנס הפלילי.

<מרב תורג'מן: אני אקריא את המדרג החדש, המוסכם.

<מרב תורג'מן: הוראות שהיו קודם לכן, 226 אלף שקלים, העברנו ל-75 אלף שקלים, ואת ההוראה הזו, אי-העברת הדיווח, יהיה במדרג הנמוך יותר, כפי שאקריא בהמשך.

<מרב תורג'מן: יחול עליו קנס של 28 אלף שקלים – לא 75 אלף שקלים.

<מרב תורג'מן: אקריא את המדרג החדש.

דוד צור: מר מלכיס, פספסת את זה.

דוד צור: זה לא 70 אלף אלא 28.

קריאה: מבחינתו זה יכול להיות גם 170.

קריאה: הרי החובה היא על הסוחר.

דוד צור: אבל מר מלכיס דואג גם לסוחרים.

<שמואל מלכיס: לא נשמע לך אבסורד, שמי שלא רושם רכב, יקבל קנס כזה?

דוד צור: 28 אלף?

דוד צור: צריכה להיות סנקציה כדי לעצור את ה- - -

<שמואל מלכיס: יכול להיות מצב שאדם ששוכח- - -

דוד צור: לא שוכח.

<שמואל מלכיס: יכול להיות גם שכחה.

<שמואל מלכיס: שלא מבצע פעולה, מקבל 28 אלף שקל?

דוד צור: אבל המדינה לא באופן שרירותי תטיל עליו 28 אלף שקל.

דוד צור: אני טועה?

דוד צור: זה שרירותי?

<אביטל בגין: - - - אני מניחה שלא יוגש נגדו כתב אישום.

דוד צור: השאלה אם זה לא יעמיס על בתי משפט באופן שזה יהיה בלתי-סביר שבתי משפט יתחילו להתעסק בזה.

דוד צור: נראה לכם שבתי משפט יתחילו להתעסק בעבירה כזו של אי-דיווח?

<אביטל בגין: זו עבירה שהיא קיימת בחקיקה באופן כללי.

<אביטל בגין: חלקה מטופלת בבתי משפט, חלקה מטופלת בהעברה להודעות קנס, בחקיקה בכלל.

דוד צור: בהתאמה, אדם שלא מחדש את רשיון הרכב שלו, אדם רגיל, נוהג, ולא מחדש את רשיון הרכב - לא את רשיון הנהיגה - יש כאלה לצערי אלפים אם לא עשרות-אלפים, שנוהגים בכבישים, שרשיון הרכב שלהם לא בתוקף.

דוד צור: מה הסנקציה שבצד העניין?

<שרית זוכוביצקי: זו עבירה פלילית לפי תקנות התעבורה.

דוד צור: כמה כאלה המשטרה – אדם אומר: שכחתי, לא ראיתי את התאריך.

<שרית זוכוביצקי: לדעתי, מעמידים לדין.

<שרית זוכוביצקי: אין פה מישהו מאגף התנועה.

דוד צור: יש פה מאגף המשטרה.

<אביטל בגין: גם פה יכול להיות בסופו של יום שהמשטרה תחליט שדרך האכיפה של ההוראה הזאת תהיה עבירת קנס או ברירת משפט.

דוד צור: עדיין נראה לי שהתפרעתם.

דוד צור: זה קנס מינהלי, ה-28 אלף שקל האלה?

<שרית זוכוביצקי: לא.

<שרית זוכוביצקי: פלילי.

<שרית זוכוביצקי: קודם כל צריך להעמיד לדין.

דוד צור: כלומר בית המשפט בכלל יקבע.

<שרית זוכוביצקי: נכון.

דוד צור: אז אני לא רואה אף בית משפט שקובע 28 אלף שקל.

<מרב תורג'מן: זה הרף המקסימלי, בהחלט.

<מרב תורג'מן: אקריא אם כך את מדרג ההוראות.

<מרב תורג'מן: לקנס של 75 אלף שקלים אנחנו מציעים את התיקון הבא: רוכש רכב שלא לשימושו העצמי, אשר תיקן את הרכב במוסך שלא ניתן לו רישיון לפי דין, בניגוד להוראות סעיף 7א – זה הפך להיות (א) ולא (ב), כי הפכנו את הסדר – (1).

<מרב תורג'מן: זאת ההוראה הראשונה.

<מרב תורג'מן: ההוראה השנייה, מתקין חלק משומש ברכב, בניגוד להוראות לפי סעיף 17(א1).

<מרב תורג'מן: אלה בעצם ההוראות שקבועות בתקנות הגבלת השימוש.

<מרב תורג'מן: רק אומר אותן, שמדובר על לא יתקין אדם חלק משומש ברכב שניזוק וטרם חלפו שנתיים ממועד רישומו ברשיון הרכב.

<מרב תורג'מן: את רוצה להבהיר את העניין הזה, שלא היתה בעצם עבירה בצד ההוראה הזאת?

<שרית זוכוביצקי: גם התאמנו וגם קבענו עונשים לצד עבירות שלא היה להן עונש.

<מרב תורג'מן: טוב.

<מרב תורג'מן: זה אם כך המדרג של ה-75 אלף שקלים של 61(א)(3).

<דידי רוזנפלד: אדוני היושב-ראש, למה קבעתם שרוכש לשימושו העצמי לא יצטרך לתקן במוסך מורשה, או לפחות לא יוענש על זה שלא תיקן במוסך מורשה?

<דידי רוזנפלד: למה הוצאתם אותו?

<דידי רוזנפלד: מוסך מורשה זה דבר חשוב.

דוד צור: משרד המשפטים בזמנו דיבר על זה.

דוד צור: כן.

<אביטל בגין: דיברנו על זה בדיון הקודם.

<אביטל בגין: עמדת משרד המשפטים מתנגדת להפללה של הלקוח או הצרכן בסוג כזה של התנהלויות.

<אביטל בגין: הדרך לפעול נגד המוסכים הלא מורשים היא לאכוף על-ידי המדינה – בהמשך למה שאמר היושב-ראש קודם, היא שהמדינה תפעל, ולא להעביר את האחריות על הצרכנים.

<אביטל בגין: זה לא דבר מוצלח, אפשר לעשות פרסומות מצוינות על כמה נזק זה יכול לגרום.

<אביטל בגין: להעמיד אותו כאחראי בפלילים מקום שהמדינה צריכה לפעול כדי לסגור את המוסכים הלא מורשים, זה לא חלוקה נכונה של האחריות.

<רונן לוי: פה מדובר על רכבים שהולכים לשקם אותם אחרי תאונה.

<רונן לוי: לא מדברים על אדם נורמטיבי.

<רונן לוי: החוק הזה מתייחס רק לרכבים משוקמים - זה אחד; שתיים, הרבה סוחרים שקונים את המכוניות האלה הם סוחרים לא מורשים.

<רונן לוי: הם כאילו קונים את זה לשימוש עצמי, ואז- - -

<אביטל בגין: הם צריכים להיות סוחרים מורשים בשביל להיחשב שלא לשימוש עצמי.

<אביטל בגין: מהנתונים של אתגר, כל הרוכשים האלה היו רוכשים שלא לשימוש עצמי.

<אביטל בגין: היו כמה מקרים גבוליים של אנשים שרכשו שלושה רכבים.

<אביטל בגין: עדיין, אנחנו לא רוצים להפליל אדם שלצורך התחביב רוצה לקנות את האוטו ולפרק אתו שלא במוסך מורשה.

<אביטל בגין: אין כאלה במציאות.

<רונן לוי: זה השוליים.

<רונן לוי: זה לא העיקר.

דוד צור: אבל זה לא העיקר.

דוד צור: החקיקה לא נוגעת למקרים שוליים שבהם נדרשת, לצורך העניין הזה, או תקנות או חקיקה.

דוד צור: זה תשובה לך, דידי.

דוד צור: אני מקבל את עמדת משרד המשפטים בעניין הזה.

<רונן לוי: אנחנו אומרים שזה בדיוק הפוך.

<רונן לוי: השוליים זה אלה שקונים לשימוש עצמי, לכן לא צריך להתייחס אליהם בחוק, כי החוק הזה מתייחס רק לאותם רכבים שנמכרים במצבם הניזוק, ולא מתייחס לכל הרכבים.

<רונן לוי: רק לאותם אלה שחברות הביטוח או ציי רכב אחרים מוכרים.

<רונן לוי: לכן פה מומלץ היה להוציא את המשתמש העצמי, כי אלה השוליים שבשוליים.

<רונן לוי: נהפוך הוא.

<רונן לוי: דווקא פה היית צריכה לומר שגם מי שקונה לשימוש עצמי, אסור לו לתקן במוסך - דווקא במשוקמים, אלה שמסכנים את הבטיחות, אלה שאין להם כריות אוויר – עכשיו ראיתם את הדוגמה.

<רונן לוי: דווקא המכוניות האלה, מי שקונה לשימוש עצמי, חייב לעמוד לפי החוק.

דוד צור: אתגר, מה עמדתכם בעניין הזה?

<אלי מקמל: אי-אפשר להחיל את החוק עד אחרון כלי הרכב או אחרון תושבי המדינה.

<אלי מקמל: דרך הטיפול שלנו, וכך ראוי שיהיה, היא בכמויות, במסות.

<אלי מקמל: יש לנו די דרכים גם במידע גלוי, גם בקשרים עם חברות הביטוח, גם עם מגרשי ההסדר, גם ממודיעין, לדעת מי הסוחרים.

<אלי מקמל: בהם אנחנו מעוניינים לטפל.

<אלי מקמל: עליהם אנחנו מעוניינים להחיל את התקנות האלה, ולא על האדם הפרטי.

<אלי מקמל: באמת לא מטריד את אתגר אם אדם פרטי ירכוש רכב אחד ועוד אחד ועוד אחד.

<אלי מקמל: בסופו של דבר, כשהוא יהפוך לסוחר בהגדרה, נדע עליו.

<רונן לוי: אבל השיקום מטריד.

<מרב תורג'מן: רק אציין שחקיקה, אפשר להחיל אותה על כל אדם פרטי, וזו הכוונה, רק בעניין הספציפי הזה זו החלטה של מדיניות.

<מרב תורג'מן: אני מבינה שגם עמדת משרד המשפטים היא להתנגד להחיל את זה לגבי אנשים פרטיים שרוכשים רכב לשימוש עצמי, לשימוש אישי.

<אלי מקמל: אני מודה על התיקון.

דוד צור: מר מלכיס.

<שמואל מלכיס: אני רוצה להעיר הערה ל-3ג - מתקין חלק משומש ברכב, בניגוד להוראות לפי סעיף 17(א1).

<שמואל מלכיס: מדובר בלהתקין חלק חילוף שהוא פחות משנתיים.

<שמואל מלכיס: אנחנו חוקקנו חוק שמטיל חובות רבות- - -

לאה ורון: אתה מתכוון שהכנסת חוקקה את החוק ודאי.

לאה ורון: חברות הביטוח מחוקקות חוקים?

<שמואל מלכיס: אני מודה לך, מנהלת הוועדה.

<שמואל מלכיס: חוק גדול שהטיל חובה רבה על הציבור לגבי השימוש בחלפים משומשים, ומחייב רישום ופיקוח ושמירת רשיון, ובסופו של דבר לא מאפשר מה שבכל מדינה נורמלית מותר לעשות, זה להשתמש בחלפים שימוש חופשי.

<שמואל מלכיס: מי שמקיים את החוק, מי שנוהג על-פי התקנות, מי שרושם את החלפים כדין, מפרק חלקי חילוף מרכב, בשנתיים הכי חשובות של חלף משומש חל איסור להשתמש בזה.

<שמואל מלכיס: אם הייתם אומרים שאנחנו נמצאים היום באמצע מגיפה- - -

דוד צור: אבל אתה מחזיר אותנו לתקנות הראשיות.

<שמואל מלכיס: אבל למה לא?

<שמואל מלכיס: למה שהכנסת לא תתייחס להיגיון הכלכלי של נזק עצום שנגרם לכלכלת המדינה בזה שחל איסור- - - לדבר אסור?

<שמואל מלכיס: אני לא מבין.

דוד צור: מותר, אבל אי-אפשר לדבר שזה לא לדיון.

<שמואל מלכיס: שיירשם לפרוטוקול לפחות.

דוד צור: אמרת את דבריך, כשהתקנות האלה תוקנו.

דוד צור: לכן אני אומר, אתה מחזיר אותנו שוב לסעיף התקנות.

דוד צור: אני מציע שתמצא חבר כנסת ראוי, כמו חבר הכנסת וקנין שפה, שיגיש לצורך העניין תיקון לתקנות.

דוד צור: אתה מדבר על אותן תקנות שאוסרות על שימוש בחלפים של פחות משנתיים.

דוד צור: בבקשה, תפתחו את התקנה הזאת, אם אתם חושבים שהיא נכונה, אבל למה להעמיס על הדיון הזה כל פעם מחדש את הדברים?

דוד צור: זה לא רלוונטי.

<שמואל מלכיס: כי בהזדמנות הזאת אפשר להעיר שנגרם למדינת ישראל נזק כלכלי עצום בזה שלא ניתן לעשות שימוש בחלפים חדשים, למרות שכמות הגניבות ירדה פלאים, ובסך הכול אנחנו לא נמצאים בעיצומה של מגפת גניבות.

דוד צור: לפני חצי שעה בערך אמרת: בוא לא נעמיס על החוק הזה את כל הדברים האחרים.

דוד צור: עכשיו אתה אומר: בהזדמנות הזאת.

<שמואל מלכיס: מדובר בדיוק בנושאים שאנחנו מדברים: מניעת גניבת רכב.

<שמואל מלכיס: אני לא חושב שמי שמקיים את החוק- --

דוד צור: כי כשחוקקו את החוק ההוא, חשבו שלא נכון להשתמש בחלפים ישנים.

דוד צור: אפשר להצביע?

דוד צור: 5(3).

דוד צור: מי בעד, בנוסח התיקונים?

דוד צור: הצבעה בעד – פה אחד הסעיף אושר.

דוד צור: עבר.

<מרב תורג'מן: המדרג הבא הוא 28 אלף שקלים, שזה 61א2.

<מרב תורג'מן: כאן מציעים לקבוע את העבירות הבאות: רוכש רכב שלא לשימושו העצמי שלא הודיע בכתב למבטח הרכב או לבעל צי הרכב שממנו רכש את הרכב, אחת ל-90 ימים, אם תוקן הרכב ואת מקום הימצאו; ואם תוקן הרכב, לא העביר להם אישור מהמוסך שבו תוקן הרכב, בניגוד להוראות סעיף 7א(א)(2) ו-(3); (2) רוכש רכב שלא העביר את הבעלות ברכב על שמו, בניגוד לסעיף 7א.

<מרב תורג'מן: זה יהיה 28.

<מרב תורג'מן: זה הנמוך – לא הנמוך ביותר.

דוד צור: זה העונש המקסימלי.

<מרב תורג'מן: כן.

<אמנון ניקרטין: הייתי מציע להוסיף לתקנה 309.

<מרב תורג'מן: תקנה 309 לא הותקנה מכוח החוק הזה; תקנה 309 הותקנה מכוח פקודת התעבורה.

דוד צור: למה אדוני מציע?

<אמנון ניקרטין: כי בכל זאת, תהיה אסמכתא, שיש לי חשבונות תיקון- - -

קריאה: החוק נועד למניעת גניבות.

דוד צור: זה לא באכסניה הזאת.

דוד צור: מי בעד?

דוד צור: הצבעה בעד – פה אחד אושר.

דוד צור: אושר.

לאה ורון: 5(3)(1)(2) אושר.

<מרב תורג'מן: שזה יהיה (ג)(2).

<מרב תורג'מן: שרית יכולה להקריא את הנוסח המקורי שהממשלה הציעה.

<שרית זוכוביצקי: תיקון סעיף 18א.

<שרית זוכוביצקי: בסעיף 18א לחוק העיקרי, אחרי סעיף קטן (א) יבוא: (א1) בעל עסק המורשה לפי דין לעסוק בפירוק כלי רכב לא יעביר לשטחי האחריות האזרחית הפלסטינית רכב המיועד לפירוק, כשהוא שלם, וכן לא יעביר לשטחי האחריות האזרחית הפלסטינית את מסגרת המרכב של רכב כאמור או חלק ממנה.

<שרית זוכוביצקי: " זו העבירה המהותית.

<מרב תורג'מן: נכון.

דוד צור: דינו שלוש שנים?

<מרב תורג'מן: כן.

דוד צור: מי בעד?

דוד צור: הצבעה בעד – פה אחד אושר.

דוד צור: עבר פה אחד.

<שרית זוכוביצקי: תיקון התוספת הראשונה.

<שרית זוכוביצקי: 7.

<שרית זוכוביצקי: בתוספת הראשונה לחוק העיקרי – לפני פרט (1) תבוא הרישה: "(א) לעניין רכב –"; (2) אחרי פרט (8) יבוא: (9) כריות אוויר (10) תיבת הגה".

<שרית זוכוביצקי: (3) אחרי פרט (10) תבוא הרישה: "(ב) לעניין אופנוע – (1) בולם זעזועים (2) חיפוי מפלסטיק (פרינגים) (3) חישוקי גלגלים (4) מושב (5) מכל דלק (6) מנוע (7) סעפת פליטה (8) תיבת הילוכים".

<שרית זוכוביצקי: התוספת הראשונה בעצם קובעת מהם חלקים לעניין החוק.

<שרית זוכוביצקי: אל"ף, אנחנו מוסיפים חלקים שייכללו במסגרת החוק הזה, כריות אוויר ותיבת הגה.

<שרית זוכוביצקי: שוב, אנחנו מוספים חלקים גם של אופנועים, כי גם אופנועים נגנבים.

דוד צור: הערות.

<נמרוד הגלילי: נמרוד הגלילי, מארגון חברות הליסינג.

<נמרוד הגלילי: אני מבקש מכבוד היושב-ראש שלא להרחיב את העניינים של החלפים לעניין הרכב, שוב, מהידיעה שלכלי הרכב החדשים, שציי הרכב שיש להם רכבים בבעלותם, שנפגעו, ורוצים להעביר חלק מרכב אחד לרכב אחר, יש תקנות שמסדירות את נושא הרישום וכל העניין הפלילי שפה עכשיו הורחב.

<נמרוד הגלילי: אני לא חושב שעכשיו צריך להרחיב את החלפים.

<נמרוד הגלילי: אני חושב שצריך אפילו לבטל את המגבלה על ציי הרכב שיש בבעלותם אפשרות להעביר מחלק אחד מרכב שבבעלותי לרכב אחר שבבעלותי.

<נמרוד הגלילי: בטח שלא להרחיב את התקנה ואת החוק על הדבר הזה.

דוד צור: אתם מעבירים כריות אוויר ותיבות הגה?

<אורי גורביץ: כן.

<אורי גורביץ: הכול עושים.

<אורי גורביץ: הכול.

דוד צור: משרד התחבורה, מה עמדתכם על עמדת חברת ליסינג?

דוד צור: איזו בעיה יש לנו, שחברות הליסינג, בגלל שזה בתוכן- - -

<שרית זוכוביצקי: מבחינתנו, העניין הוא עניין הגניבות.

<שרית זוכוביצקי: הבקשה להרחיב את הרשימה באה מיחידת אתגר, כי שם מצאו שזה חלקים גניבים, שגורמים לגניבת רכב.

<שרית זוכוביצקי: נעתרנו לבקשה.

<טל ויתקון: ביקשנו לתוספת להוסיף שני רכיבים מהותיים לעניין רכב, מאחר שהם בעלות מאוד גבוהה, ומהווים קטליזטור כלשהו לביצוע הגניבות, ובעצם כל הרציונל- - -

דוד צור: אבל האם חברות הליסינג, שהם הבעלים של הרכב הזה, והם עושים העברה בין הרכבים שלהם במוסכים מורשים- - -

<טל ויתקון: אבל יש תקנה 10, שאומרת: עד גיל שנתיים.

<אורי גורביץ: למה לא לסוחרים?

דוד צור: סוחרים זה משהו אחר.

דוד צור: הוא הבעלים של הרכב.

דוד צור: הוא לא מוכר את זה.

דוד צור: אני שואל, איפה הבעיה שלנו?

<אורי גורביץ: האוטו הזה נמכר יום אחר לציבור.

<אורי גורביץ: עם איזה- - -

<נמרוד הגלילי: זה גורם לעלויות שמתגלגלות על הצרכן, כי אתה קונה חלפים חדשים מקוריים או לא מקוריים, תחליפיים או לא.

<נמרוד הגלילי: זה סתם מעמיס.

<נמרוד הגלילי: זה עלות יותר יקרה.

<נמרוד הגלילי: יש בבעלותי חלף מרכב שנפגע מאחור, ואני רוצה משהו מקדימה.

<נמרוד הגלילי: מה הבעיה?

דוד צור: אתגר.

דוד צור: השאלה, אם זה קשור דווקא להרחבת הסעיפים.

<אלי מקמל: ראשית, אני מבקש להזכיר ששוב, מה שעומד כאן מאחורי התוספת הזאת זה שני רכיבים שמצטרפים לתקנה קיימת.

<אלי מקמל: מאחר שההחלטה של הוועדה היא, שאנחנו לא מערערים על תקנה 10, כל מה שנותר כרגע זה לאמץ את שני הרכיבים הללו פנימה, מכיוון שאנחנו מוצאים- - -

דוד צור: אם הם רוצים לשנות את זה, הם צריכים לתקוף את- - -

<אלי מקמל: בדיוק.

<אלי מקמל: לתקוף את תקנה 10 בדלת האחורית.

<מרב תורג'מן: אני מזכירה שתקנה 10 הותקנה מכוח החוק הזה, אז אפשר לקבוע תיקונים.

<אלי מקמל: מעבר לכך, אני מבקש להדגיש שלפי כל הנתונים שמצויים בידינו, צי הרכב שמצוי בידי איגוד הליסינג וההשכרה הוא משהו שהוא קצת פחות מ-20 אחוז מכלי הרכב החדשים שנמצאים בציבור.

קריאה: מאיפה המספר הזה?

<אלי מקמל: לכן להחריג- - - מתקנה 10 יהיה חוסר אחריות.

<אלי מקמל: לכן למרות הערעור של חברי, אני חושב שאין לו מקום פה.

<טל ויתקון: מעבר לכך אנחנו רוצים להוסיף אותם לתוספת.

<טל ויתקון: התוספת אומרת בעצם מה חובת הרישום, כדי שנוכל לבוא ולהתגלגל ולדעת מה מקור החלפים.

דוד צור: חובת הרישום - אני יכול להבין.

<טל ויתקון: כרגע לא קיימת חובת רישום על שני החלקים האלה, מאחר שהם לא בתוספת.

דוד צור: הבנתי.

דוד צור: אז בהנחה שמוסיפים את זה לחובת הרישום, אבל למה האיסור לאותם בעלים, שהוא הבעלים של הרכב הזה, למה אנחנו אומרים לו: יש לך, לצורך העניין, דלת, דלת של שנתיים ויום, ולא, אתה לא יכול להעביר את זה לרכב שלך, שזה שנתיים ויום?

<אלי מקמל: כי זו תקנה 10.

<אלי מקמל: תקנה 10 תוקנה בדיוק כדי למנוע מצב שבו כלי רכב חדשים נגנבים.

דוד צור: אני מבין.

<אלי מקמל: אותם בעלים, אני שב ומזכיר – קשה לנו לברור, לדעתי, מי הבעלים, ולהתאים את החוק ולעשות אותו בררני לסוגים של אוכלוסייה.

<אלי מקמל: אני מזכיר- - -

<דידי רוזנפלד: אם יכולת לשים את הפרטי לחוד, את זה אתה לא יכול לשים?

<דידי רוזנפלד: מה זה, לברור?

<דידי רוזנפלד: אגב, רק לתקן אותך, לפי מה שמשרד הרישוי אומר כ-40 אחוז מכלי הרכב החדשים הם בבעלות חברות ציי הרכב, חברות הליסינג וההשכרה.

<דידי רוזנפלד: אבל אם זה 20 אחוז, כפי שאתה אומר, הבעיה הרבה יותר פשוטה, כי אז הוא הופך להיות הרבה יותר קטן.

<אלי מקמל: אין לנו עניין, אני חושב, להחריג סקטור מסוים מחוק.

<דידי רוזנפלד: אבל ההחרגה היא לא סקטור.

<דידי רוזנפלד: לאדם פרטי יש שתי מכוניות זהות בנות חצי שנה.

<דידי רוזנפלד: האחת עשתה תאונה והוא לא יתקן אותה, והשנייה עשתה גם תאונה, והוא צריך סך הכול, כפי שאמר היושב-ראש, להעביר דלת מאוטו לאוטו, והיום אתה לא מרשה לו את זה.

<דידי רוזנפלד: עזוב רישום ומוסך מורשה – הכול קיים.

<דידי רוזנפלד: הוא בעל האוטו.

<דידי רוזנפלד: אתה אומר: אני רוצה למנוע את הגניבות, ואתה צודק.

<דידי רוזנפלד: אני לא חושב שיש מישהו בחדר הזה שחושב שלא צריך למנוע גניבות.

<אורי גורביץ: זה זורם.

<אורי גורביץ: זה מדרון חלקלק.

<אורי גורביץ: אתה לא יודע להבחין.

<דידי רוזנפלד: הוא לא יודע להבחין מי בעל האוטו?

<דידי רוזנפלד: המדינה לא יודעת?

קריאות: - - -

דוד צור: רבותיי, אי-אפשר לרשום כך פרוטוקול.

דוד צור: משרד התחבורה, תציגו את העמדה הברורה שלכם, למה אתם נגד.

<שרית זוכוביצקי: הרשימה הזאת היא רשימה – ההוראה הזאת נכתבה לטובת יחידת אתגר.

<שרית זוכוביצקי: הרעיון שעומד מאחוריה- - -

דוד צור: נגד מניעת גניבות רכב.

<שרית זוכוביצקי: מניעת גניבות כלי רכב חדשים, שנאכפת על-ידי יחידת אתגר.

<שרית זוכוביצקי: תקנה 10 אומרת שבשנתיים הראשונות אי-אפשר לתקן כלי רכב בחלקים משומשים.

<שרית זוכוביצקי: הרציונל שעומד מאחוריה: הורדת המוטיבציה לגניבת כלי רכב חדשים.

<שרית זוכוביצקי: אני מניחה שהרציונל הזה נכון לכל כלי הרכב החדשים, לאו דווקא בהבחנה בין ליסינג לבין כלי רכב שבבעלות פרטית, מבוטחים על-ידי חברות ביטוח, אבל אני חושבת שהנתונים צריכים לבוא מיחידת אתגר, כי הם אוכפים את סוגיית גניבות הרכב, ויכולים לעשות אולי את הפילוח, או להגיד האם זה נכון לקבוצה אחת ולא לאחרת.

<דידי רוזנפלד: אדוני מפקד אתגר, המטרה של החוק זה מניעת גניבות, ואין איש חולק על זה.

<דידי רוזנפלד: השאלה שאשאל אותך, לאדם פרטי או לחברת ליסינג או לחברת השכרה או למשטרת ישראל, למשטרת ישראל יש שני כלי רכב בבעלותה.

<דידי רוזנפלד: למה המשטרה צריכה להוציא כסף על חלק, כאשר עומד לה חלק כזה בחצר אצלה במגרש?

<דידי רוזנפלד: זה נכון למשטרת ישראל, וזה נכון לחברת הליסינג.

<דידי רוזנפלד: כל מה שאני מבקש הוא שיהיה מותר להעביר מרכב שבבעלותך.

<יהודה יגן: לחברות הרכב יש מכוניות כאלה עומדות במגרשים.

<יהודה יגן: שיפרקו מצד לצד.

<יהודה יגן: שיטפלו.

<יהודה יגן: יותר פשוט.

<יהודה יגן: אוטו שגנבו לך כריות אוויר, ואתה תוציא כריות אוויר מאצלך- - -

דוד צור: אני רוצה התייעצות קלה.

דוד צור: הפסקה לכמה דקות.

דוד צור: עשינו דיון קצר.

דוד צור: אני מתנצל על הפאוזה.

דוד צור: שיתפנו את חבר הכנסת וקנין בזמן הזה.

דוד צור: קודם כל, לעניין התוספת.

דוד צור: אל"ף, נאשר את התוספת המתבקשת פה.

דוד צור: לעניין ההחרגה של הליסינג, הרציונל שעומד מאורי הדברים, מכיוון שזה חוק למניעת גניבות, לא נחריג, אלא אם יסומנו אותם חלפים שאנחנו שמים פה בתוספת, ואז אומרים פה שאפשר לבוא עם הצעות, שברגע שזה מסומן, אפשר לעשות את ההליך הזה, כי יש בזה היגיון.

דוד צור: ועדת הכלכלה אמנם דנה פה בשבתה כרגע במניעת גניבות רכב, אבל תפקידה של ועדת הכלכלה גם, לראות, אם אנחנו לא מייצרים כל הזמן חוקים ותקנות שבסוף מייקרים את המוצר הסופי גם לצרכן.

דוד צור: כאן, אם זה יבוא ויקל בעניין הזה, בהנחה שמסמנים את זה, יכול להיות שייווצר פה מנגנון שכן יאפשר את זה בהמשך.

דוד צור: אני לא פותח את תקנה 10, שהיא זו שצריך לתקוף אותה.

דוד צור: יכול להיות שיש פה מקום – יש פה הרבה מאוד טענות, גם של איגוד חברות הביטוח, גם של המוסכים, אני חושב, לעניין תקנה 10.

דוד צור: לא פותח את תקנה 10 כרגע.

דוד צור: אם ירצו בהמשך לתקוף אותה, יתקפו אותה.

דוד צור: בבקשה.

<נמרוד הגלילי: לעניין הסימון, ואני מסכים אתך – ניסינו בעבר לקדם טכנולוגיות סימון.

<נמרוד הגלילי: תמיד אפשר לסלול טכנולוגיה, כי לא עבדה כאן והיא לא עבדה שם, אבל טכנולוגיית הסימון מצטרפת לחובה של ניהול הרישום, כלומר זה עוד משהו.

<נמרוד הגלילי: אם היה אפשר סימון כזה, סימון אחר – הבאנו סימון עם הזרקת- - -

דוד צור: מקצוע לא פשוט.

<נמרוד הגלילי: אני רק אומר שיפה להגיד את זה.

דוד צור: אפשר לעשות את זה.

דוד צור: אני עוד זוכר את זה, שסימנו מוצרי חשמל, וידאו, טלוויזיות, כי היו גונבים את זה.

דוד צור: אני לא רוצה לפתוח את זה כרגע.

דוד צור: כבר דנו בזה יותר מדי פעמים.

דוד צור: הרשימה פורטה.

דוד צור: עוד הערות?

לאה ורון: אדוני מאשר את 7(1), (2),(3), התוספת?

לאה ורון: הצבעה בעד – פה אחד אושר.

דוד צור: כן.

דוד צור: תחילה.

<מרב תורג'מן: יש גם תחולה.

<מרב תורג'מן: יש גם ההוראה לעניין התקנות הראשונות.

<מרב תורג'מן: אני אשאל את השאלה, האם צריך לקבוע הוראת תחילה להוראות החוק?

<שרית זוכוביצקי: אל"ף, בעקבות השאלה שלך אנחנו עושים דיונים מקדימים, וחשבנו שצריך לחלק את התחילה לשניים: קודם כל לקבוע תחילה של הוראות החוק 60 ימים, כדי לאפשר לשוק להתארגן, אז הוראת תחילה של 60 ימים.

<מרב תורג'מן: אני חושב שכדאי לקבוע מועד מדויק.

<מרב תורג'מן: אולי 60 ימים מיום הפרסום.

<שרית זוכוביצקי: 60 ימים מיום הפרסום.

<מרב תורג'מן: או לקבוע מועד מדויק.

<מרב תורג'מן: אני הצעתי להסמיך את שר התחבורה לקבוע את התקנות הראשונות בתוך שלושה חודשים מיום פרסום החוק, דהיינו אם החוק יפורסם – בממוצע לוקח לחוק להתפרסם חודש, אז זה יוצא אמצע אוגוסט, ושלושה חודשים מאז זה בערך חודש דצמבר.

<מרב תורג'מן: השאלה, אם זה לא מועד מאוחר מדי, חודש דצמבר.

<שרית זוכוביצקי: מצד אחד, התקנות הן שוליות שבשוליות.

דוד צור: אז 60 יום מיום הפרסום.

<שרית זוכוביצקי: בלי קשר לתקנות, כי חבל.

<מרב תורג'מן: אז אפשר לחיות עם זה שלא יהיו לנו הוראות לעניין מועד, משך הזמן שבו חייבים לשמור את המסמכים.

<שרית זוכוביצקי: ההוראה הכללית כן קיימת, לפי חוק גילוי נאות, לפי סעיף- - -

<מרב תורג'מן: אנחנו לא יודעים אם חוק גילוי נאות חל על המידע הזה, שמגיע להם אחת ל-90 ימים.

<מרב תורג'מן: דיברנו על זה.

<שרית זוכוביצקי: יש חובה לקבוע שמירת מסמכים.

<שרית זוכוביצקי: בשביל המועד שנקבע בתקנות, לא כדאי לעכב את החוק.

דוד צור: אז 60 יום, אמרנו.

<מרב תורג'מן: אז 60 ימים מיום הפרסום, והתקנת תקנות בתוך שלושה חודשים מיום הפרסום?

<שרית זוכוביצקי: כן.

<מרב תורג'מן: מה לגבי סעיף התחולה?

<מרב תורג'מן: על מי זה יחול?

<מרב תורג'מן: הרי יש רכבים שכבר הועברו או נמכרו, או סוחרי רכב שלא לשימוש עצמי רכשו את הרכבים האלה מחברות הביטוח, והשאלה, האם ההוראות יחולו לגביהם?

<שרית זוכוביצקי: חוק זה יחול על כלי רכב שמבטח רכש בהם – מבטח או בעל צי רכב – רכש בו זכות לבעלות מיום התחילה.

דוד צור: מקובל.

<מרב תורג'מן: אם כך, זה סעיף התחולה, כפי שהיא אמרה אותו.

<מרב תורג'מן: רכבים שמבטח או בעל צי רכב רכש בהם זכות לבעלות כאמור בסעיף 3 ביום התחילה ואילך.

<מרב תורג'מן: התחילה תהיה 60 ימים מיום הפרסום, והתקנות יותקנו בתוך שלושה חודשים מיום הפרסום, תקנות ראשונות לעניין משך זמן שמירת המסמכים.

<שרית זוכוביצקי: אבל הם לא יכניסו לתוקף את התיקון עצמו.

<מרב תורג'מן: נכון.

דוד צור: הצבעה בעד – פה אחד אושר.

אבישי ברוורמן: ההוראה אושרה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה, הישיבה נעולה.