ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 306, 2014-07-07 09:15

גילה גמליאל: בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה.

גילה גמליאל: הדיון נקבע כתוצאה מיוזמה של חברי הכנסת יעקב מרגי, אורי מקלב, איציק שמולי ואנוכי, שדרשנו להעלות דיון במליאת הכנסת סביב העניין, בו 500 תינוקות בכל עוטף עזה ושדרות , לא תהיינה להם מסגרת לקראת שנת הלימודים הבאה.

גילה גמליאל: זה דבר שלא נתפס וזו הסיבה שדרשנו לכנס דיון ממוקד בוועדה, על מנת לגבש את כל המשרדים השונים שהגיעו לכאן, שיציגו בפנינו את הפתרון.

גילה גמליאל: כל הבעיות בין המשרדים, הוא בטח דבר שלא מעניין את תושבי ותושבות שדרות, מה שצריך למצוא עכשיו זה פתרון ומענה לבעיה, שהיא בעיה חמורה.

גילה גמליאל: בזמן שהגשנו את ההצעה בראשיתה, המצב הביטחוני לא היה.

גילה גמליאל: אבל בימים אלה, הם מגנים ממש בגופם על החזית הדרומית של מדינת ישראל וזה דבר שנשמע לכולם בסדר.

גילה גמליאל: אבל כשצריכים לדאוג לזכויות שלהם, זה נתון למצב בו המשרדים השונים לא ממש נותנים את המענה.

גילה גמליאל: לפני שאחזיר את זכות הדיבור למשרדים השונים, אני אתן לחברי חברי הכנסת לדבר, בראשם חבר הכנסת יעקב מרגי ולאחריו חבר הכנסת אורי מקלב.

<לאה ורון: לפני כן, חברת הכנסת גילה גמליאל, שהעבירה את ההצעה לסדר היום לוועדת הכלכלה ביחד עם חברי הכנסת המציעים, ממלאת את מקומו של יושב-ראש הוועדה הקבוע, אבישי ברוורמן.

גילה גמליאל: רציתי גם להודות ליושב-ראש ברוורמן וגם לך, לאה, מנהלת הוועדה על כך שקיימתם את הישיבה במהירות הבזק.

יעקב מרגי: תודה גברתי היושבת ראש, תחילה אצטרף לדברי הברכה ליושב-ראש הוועדה שאכן הדיון היה אך ורק בשבוע שעבר במליאה וכבר מצאנו את זה בסדר היום, תודה לך.

יעקב מרגי: אומר בקצרה.

יעקב מרגי: כמי שחי בטווח ה-20 ק"מ, רק מההדים שאנחנו שומעים וההדף, זה לא נוח ולא נעים לחיות באזור.

יעקב מרגי: כל שכן תושבי שדרות.

יעקב מרגי: אני לא יודע אם אפשר לומר את המילה "לחיות" כי זה לא נורמאלי.

יעקב מרגי: המדינה סומכת על החוסן האזרחי ולא אצה לה הדרך.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לנגוע בנקודה הזו, למרות שאני חושב שזו הנקודה המרכזית שצריכה להנחות את משרדי הממשלה.

יעקב מרגי: אני בא משם, הייתי שר כמה קדנציות בכנסת, אני מכיר את הבירוקרטיה, את האילוצים ואת "יש זמן" ו"סמוך".

יעקב מרגי: בימים כאלה אין התנהלות של רגיעה.

יעקב מרגי: זה מושג מוטבע, שבחירום מתנהגים לא כברגיעה, לא קריטריונים ולא בירוקרטיות.

יעקב מרגי: העסק צריך להיעשות מהר ומידי.

יעקב מרגי: לא ייתכן של-500 ילדים אין מענה.

יעקב מרגי: שוב, תודה על היוזמה.

גילה גמליאל: תודה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

גילה גמליאל: חבר הכנסת אורי מקלב בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה לך גברתי יושבת הראש וחברי, חבר הכנסת מרגי.

אורי מקלב: ראשית, את מצטנעת ואומרת שהצענו את זה ביחד, אני אומר שאני הצטרפתי להצעה שלך, לאור המצוקה שהעלית ומעלה על כל יישובי הדרום ועוטף עזה.

אורי מקלב: בנושא הספציפי התמקדת במעונות, גם כאמא לילדות שיודעת מה המשמעות של ההתמודדות של אמא בכל מקום בארץ, עם מקום ומענה למסגרת לילדים הקטנים ובוודאי כשמדובר ביישובי הדרום, שנמצאים כל הזמן תחת איום ופחד מפני טילים ורקטות.

אורי מקלב: ניקח לעצמנו דוגמה, מה קורה כשיש חסר ב-500 מקומות לילדים.

אורי מקלב: מה קורה עם האמא שצריכה לעבוד?

אורי מקלב: שתי אלטרנטיבות עומדות בפניה: הקלה יותר, כשהמסגרת הממשלתית הממלכתית לא נותנת לה מענה, היא תחפש מסגרות פרטיות.

אורי מקלב: המשמעות של מסגרת פרטית זו משפחה, טובה לא טובה, הוכשרה או לא הוכשרה, מטפלת שמחזיקה בבית מינימום 5 ילדים, וזה נקרא משפחתון פרטי.

אורי מקלב: כשאנחנו מדברים על מחסור ב-500 מקומות זה כולל גם מעונות וגם משפחתונים.

אורי מקלב: המחיר שלה הרבה יותר גבוה, כל האפקטיביות של יציאה לעבודה יורדת ולפעמים זה גורם לכך שלא תצא לעבודה.

אורי מקלב: דבר שני, צריך לחשוב איזה דאגה מלווה אותה כל היום, איך המטפלת צריכה להתמודד עם חמישה תינוקות כשהיא צריכה להוריד אותם למקום מוגן ברגע שנשמעת אזעקה.

אורי מקלב: היא מטפלת בכמה ילדים, היא צריכה להתמודד עם זה, איך היא עושה את זה?

אורי מקלב: הרי היא לא יכולה לעשות את זה בצורה טובה ומה האמא צריכה לחשוב.

אורי מקלב: איך אפשר לעבוד ככה?

אורי מקלב: זה במקרה שיש מקום, יש הרבה מקרים שאין בכלל את האלטרנטיבה הזו וזה גורם לה לא לעבוד.

אורי מקלב: ההשלכה של המחסור הזה בשדרות, הוא הבבואה של המחסור הכללי שקיים בכל הארץ.

אורי מקלב: אבל המשמעות של ההיבט הנכון בעת חירום זה בשדרות.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לדעת מתי קוראים לזה מחסור, מתי קוראים לזה מצוקה ומתי קוראים לזה כשל.

אורי מקלב: כשיש מחסור של 10%, 20%,30%, זה נקרא מחסור.

אורי מקלב: אבל כשיש משפחתונים, מעונות, שהמחסור הוא 100% יותר, זה נקרא כשל של המערכת.

אורי מקלב: מחסור של 100% זה כבר כשל.

אורי מקלב: שתי החלטות מרכזיות החליטה הממשלה לפני שנתיים, כדי להרגיע ולהשתיק את המחאה החברתית.

אורי מקלב: האחת לגבי גני הילדים ואחת לגבי המעונות.

אורי מקלב: לגבי גני הילדים, להרחיב את חינוך החובה מגיל 3 ובאותה שנה נפתחו כל הגנים, מצאו אלטרנטיבות לגני הילדים, מצאו פתרונות, היה כסף היו פתרונות.

אורי מקלב: זה נכשל במעונות.

אורי מקלב: שם לא רק שלא התקדמנו, הלכנו אחורה.

אורי מקלב: שם כל השנה המצוקה גדלה וגדלה, אני לא מדבר על כך שאין בניה בכלל.

אורי מקלב: אי אפשר לפתור בעיות בבת אחת.

אורי מקלב: משפחתונים זה כבר לא בנייה, למה יש חסר כזה במשפחתונים?

אורי מקלב: זו שאלה של העברה של תקציב.

אורי מקלב: אם ימצאו תקציב בנייה, כשמדובר על מאות מיליונים למעונות, להעביר למשפחתונים, אין מצב כזה בכלל.

אורי מקלב: כל שנה הבירוקרטיה גדלה.

אורי מקלב: המשרד, שהשר שלה צועק מעל בימת הכנסת על כל חוק צרכני וחברתי, יש כבר כל כך הרבה בירוקרטיה והוא לא רוצה להוסיף, הבירוקרטיה הכי גדולה, שזכתה במקום ראשון בין כל המשרדים זה במשרד הכלכלה.

אורי מקלב: תשעה קבין בירוקרטיה ירדו על המדינה, שמונה לקח משרד הכלכלה.

אורי מקלב: הם נכשלו פה.

אורי מקלב: צר לי, כי אנשים טובים עומדים בראש.

אורי מקלב: יש גם מנהלת חדשה, כולם מאד טובים.

אורי מקלב: צריך להוציא את המעונות והמשפחתונים ממשרד הכלכלה.

אורי מקלב: הם לא מסוגלים לכך.

אורי מקלב: להעביר אותם למשרד החינוך.

אורי מקלב: זה הפתרון היחיד.

אורי מקלב: או שהם נותנים פתרון מידי.

גילה גמליאל: תודה רבה.

גילה גמליאל: ארצה ברשות

גילה גמליאל: כם לשמוע את הנציגים של עוטף עזה ושדרות.

גילה גמליאל: אתחיל עם אבי טייב, נציג ההורים.

<אבי טייב: שלום לכולם.

<אבי טייב: אספר את הסיפור איך כל המהלך הזה הגיע לדיון בוועדת הכלכלה.

<אבי טייב: כאבא לילדה שמסיימת מעון ולתינוקת בת 4 חודשים, הגעתי למצב שאין מקום במעון לשנה הבאה.

<אבי טייב: בנוסף לזה הצטרפו אלי הורים לרשימת ההמתנה.

<אבי טייב: בשדרות יש מעל 250 ילדים שנמצאים ברשימת המתנה למעונות.

<אבי טייב: התאגדנו קבוצה של הורים, פנינו לרשות וביקשנו פתרון.

<אבי טייב: כל הכתובות הגיעו בסופו של דבר למשרד הכלכלה, פנינו גם לשם.

<אבי טייב: קבלנו מענה שצריך לצאת קול קורא לבניית מעון.

<אבי טייב: בסופו של דבר היינו צריכים להפעיל את הכלים של התאגדות כהורים, פנינו לכלי התקשורת, הגענו לתכנית "יהיה בסדר" שם שפכנו את כאבנו, בעוד שהמצב הביטחוני כרגע בשדרות לא הכי מזהיר, נוספה לנו עוד חזית להתמודד אתה, זה איפה לשים את הילדים שלנו בשנה הבאה.

<אבי טייב: אשתי מורה במשרד החינוך, ובגלל המצב הזה שכרגע אין לה מקום במעון, היא שוקלת אם בכלל למצוא עבודה לשנה הבאה.

<אבי טייב: הצטרפו אלינו הרבה הורים, פנו אלי הרבה הורים שרצו להצטרף למחאה.

<אבי טייב: כאן הצטרפה חברת הכנסת גילה גמליאל, לאותו שידור ב"יהיה בסדר" ולקחה על עצמה את היוזמה.

<אבי טייב: באותו היום הייתי פה בכנסת, פניתי לכל מיני גורמים ביניהם משרד הכלכלה, בבקשה שיקשיבו ויבינו שהפתרון כרגע הוא לא קול קורא שיצא לבניית מעונות כי זה לא יצא בסופו של דבר.

<אבי טייב: בשדרות צריך מעונות ממוגנים, לא מספיק רק כמה מעונות ממוגנים, צריך משפחתונים.

<אבי טייב: יש 250 ילדים שמצריכים אכלוס של לפחות שלושה מעונות.

<אבי טייב: הבת שלי עדיין נמצאת ברשימת המתנה.

<אבי טייב: אני מקווה שהיא תכנס.

<אבי טייב: אני בא בשם כל ההורים שהילדים שלהם נמצאים ברשימות ההמתנה, כ-250 ילדים.

<אבי טייב: הרבה אימהות שלא יודעות מה תעשנה בשנה הבאה, לא החזירו תשובה למעסיקים שלהם.

<אבי טייב: מצד אחד אנחנו סומכים על המשלה מבחינת הביטחון, שיתנו תשובות ונותנים את כל הגיבוי.

<אבי טייב: יש חוסן בשדרות ויש חוסן להורים בשדרות, אבל מצד שני, יש פה חזית שנייה שאנחנו יוצאים נפגעים ממנה.

<אבי טייב: אימהות, שמשרד הכלכלה מעודד אותם לצאת לעבודה, יישארו בסופו של דבר בבית, כי אין לילדים שלהם מקום, לא במעונות ולא במשפחתונים.

<אבי טייב: שבוע שעבר ראינו שקסאם פגע בבית שמשמש כפעוטון, שזה מכניס עוד דילמה קשה לסיפור.

אורי מקלב: המזל היה שהיו רק שני ילדים ושהקסאם לא התפוצץ.

<אבי טייב: אני רוצה להגיד תודה רבה לחברת הכנסת גילה גמליאל, שהעלתה את הכאב והעניין הזה ברמה כזו ואנחנו מקווים שיימצא פתרון.

גילה גמליאל: אני מקווה שנצא מכאן עם בשורות טובות.

גילה גמליאל: נמשיך עם ענת לרנר, מנהלת תחום הגיל הרך בשדרות.

<ענת לרנר: בוקר טוב.

<ענת לרנר: בשדרות יש כ-2700 ילדים.

<ענת לרנר: מתוכם כ-800 ילדים נמצאים במעונות יום, גילאי לידה עד 3.

<ענת לרנר: משפחתונים כרגע אין לנו, משום שהם לא מסודרים ולא מסובסדים.

<ענת לרנר: נוצר מצב שיש הורים ששולחים ילד אחד למעון, יום ילד אחד למשפחתון פרטי - משלמים כפול - וילד אחד נשאר בבית עם האמא.

<ענת לרנר: כל הפיצול הזה לא הגיוני ולא טוב.

<ענת לרנר: הורים לא יכולים לצאת לעבוד בצורה מסודרת וזה מאד פוגע.

<ענת לרנר: משנת 2010 יש לנו עלייה בילודה, שזו ברכה בפני עצמה.

<ענת לרנר: מ-350 יילודים בשנה עלינו ל-450 יילודים.

יעקב מרגי: בבניין הזה לא לכולם זו ברכה.

<ענת לרנר: זה בדיון אחר.

<ענת לרנר: אנחנו מרגישים את זה וזה משפיע על הנושא.

<ענת לרנר: המעונות שלנו מפוקחים, המעונות שלנו מקבלים שירותי איתור הדרכה ועבודה מקצועית.

<ענת לרנר: אני מנהלת את תחום הגיל הרך מלידה עד 6, אנחנו משתדלים לעשות עבודה מקצועית.

<ענת לרנר: המצב כרגע הוא באמת בלתי נסבל, כי משפחתונים פרטיים עדיין לא מסודרים, לא עונים לנו על הקריטריונים, אין לנו פיקוח עליהם והרבה מאד הורים במצב הזה לא עובדים וכפי שאמר חבר הכנסת מקלב, המצב מאד קשה.

<ענת לרנר: יש בשדרות משולש של מצב ביטחוני קשה, מצב סוציו-אקונומי קשה ואוכלוסייה שהייתה הרבה מאד שנים בהגירה ועלייה.

<ענת לרנר: כל המשולש הזה עושה את החיים בשדרות מאד לא פשוטים.

גילה גמליאל: תודה.

גילה גמליאל: אלעד קלימי ממונה על החינוך וההנדסה בעיר.

<אלעד קלימי: בוקר טוב.

<אלעד קלימי: ראשית אני רוצה לתת את הרקע לסיפור המציאות בשדרות.

<אלעד קלימי: שדרות נמצאת במצב שהוא לעיתים שגרה לעיתים חירום.

<אלעד קלימי: היום אנחנו לא בחירום כי משרד הביטחון, פיקוד העורף החליט שהמצב הוא לא מצב חירום.

<אלעד קלימי: אבל זה מצב שנקרא שגרת חירום.

יעקב מרגי: בפועל אתם בחירום כל הזמן.

יעקב מרגי: מצב חירום לא בוטל אצלכם.

<אלעד קלימי: זה מה שאני רוצה להגיד.

<אלעד קלימי: זו שגרת חירום.

<אלעד קלימי: המושג שגרת חירום, בו כל רגע אנחנו נכנסים ל-24 שעות של שקט, שהופכות להיות שעתיים של שקט ואז זה שעתיים חירום, שעתיים שקט וזה מתחלף כל הזמן.

<אלעד קלימי: המצב יוצר המון בעיות, לא רק עם המעונות, שלשם כך התכנסנו, אבל כדי לתת את האווירה גם בעלי עסקים קטנים סובלים מאד בשבועיים האחרונים.

<אלעד קלימי: המצב הוא לא מצב חירום, אף אחד לא ישפה אותם על זה, כי כאשר מכריזים על מצב חירום יש פתרון לבעלי העסקים.

<אלעד קלימי: לא באתי לייצג אותם רק אני חייב לתת את התמונה המלאה והתמונה היא בעייתית.

<אלעד קלימי: כפי שאמרה ענת, יש את המשולש הזה ואני כהורה חושב איפה לשים את הבת שלי שנה הבאה.

<אלעד קלימי: אשתי מסיימת חופשת לידה וצריכה לחזור לעבודה.

<אלעד קלימי: אין מקום במעונות ואני מחפש פתרון.

<אלעד קלימי: לא כל פתרון, שבעיר אחרת ההוא פתרון, יכול להיות פתרון גם בשדרות.

<אלעד קלימי: אתה צריך שזה יהיה ממוגן, אני לא יודע אם בחוק, אבל לדעתי זו דרישה של פיקוד העורף, אבל גם אם זו לא דרישה רשמית של פיקוד העורף זו בוודאי דרישה של ההורים, דרישה שלי כהורה.

<אלעד קלימי: זה צריך להיות ממקום ממוגן, בטוח.

<אלעד קלימי: הייתי רוצה שהפיקוח של משרד הכלכלה יהיה לא רק פיקוח פורמאלי.

<אלעד קלימי: אני צריך שהמטפלת תדע להתמודד עם מצבי חירום, תדע מה לעשות, זה מאד חשוב.

<אלעד קלימי: מפה באה הזעקה של ההורים וההתגייסות שלנו כעירייה.

<אלעד קלימי: אני מוכרח לציין שמשרד הכלכלה התגייס לזה מהר.

<אלעד קלימי: אני רוצה לציין לטובה את השר נפתלי בנט ואת מלי, ראש אגף מעונות, שדברו אתנו והבטיחו שייתנו שני סוגי פתרונות.

<אלעד קלימי: אחד לטווח הארוך, שזה הפתרון האמיתי, שאני מקווה שיעבור בהחלטת ממשלה בספטמבר, לבניית מעונות ממוגנים.

גילה גמליאל: לפני שאתה מתקדם למה יהיה.

גילה גמליאל: איך הגעתם למצב בו 250 משפחות כרגע בשדרות ללא מענה לשנה הבאה.

גילה גמליאל: כפי שאתה אומר בעצמך, שאין מקום למעונות, איפה היה משרד הכלכלה?

גילה גמליאל: עכשיו יש ראש עיר חדש, ואני מבינה שהיו בעיות טרם כניסתו.

גילה גמליאל: אנחנו עומדים על הנקודה שם הייתה בעיה, איך אנחנו יוצרים פתרון למענה לזמן הקרוב.

גילה גמליאל: שבשנת הלימודים הבאה בעוד שנתיים אשתך תוכל לשים את הילדים במסגרת בטוחה.

גילה גמליאל: מכיוון שלא כל מסגרת יכולה להכיל את המצב הבטיחותי והביטחוני.

גילה גמליאל: אני רוצה לשמוע את משרד הכלכלה, לא שאתה תדבר בשמם.

גילה גמליאל: אני רוצה להבין איך אתה בדיוק נערך לעניין הזה.

<אלעד קלימי: כעירייה, עיקר המאמצים שלנו הם מול משרד הכלכלה ושבוע שעבר גם משרד ראש הממשלה נכנס לתמונה.

<אלעד קלימי: היו שני כשלים, אחד מטעם הרשות, כולם יודעים שהתחלף ראש עיר וראש העיר הקודם עשה, אבל לא עשה די, יכול להיות שלא הבין את התמונה.

<אלעד קלימי: אני לא רוצה לדון בראש העיר הקודם, הוא לא רלוונטי לדיון.

<אלעד קלימי: אני מתחבר לדבריו של חבר הכנסת מרגי שאמר, שיש סוג של קריטריונים וצריך לעמוד בהם.

<אלעד קלימי: הורים, עמותות פרטיות פנו למשרד הכלכלה בשנה שעברה וחסר נייר פה וחסר נייר שם, הם לא הבינו את המקרה החריג שיש פה, שזה לא עניין של קריטריונים ואפשר להמשיך כי זה לא נורא אם לא עומדים בקריטריונים, לא הבינו שצריך להיכנס לעניין של חירום, של מסלול מקוצר.

<אלעד קלימי: אני לא יודע איך עושים את המסלול הזה, אבל זה המשרד צריך להחליט, אם בהצעת מחליטים או בדרך אחרת, בקיצורי דרך כאלה ואחרים.

<אלעד קלימי: בשבועיים האחרונים אני מבין שהם נכנסו לתהליך הזה של קיצורי הדרך, אבל על זה הם כבר יענו לך ולא אני.

<לאה ורון: אולי אתה מוכן לפרט לוועדה מה אתה, כעובד עיריית שדרות, עשית לפתרון העניין, להימנעות מכניסה לבעיה כזו, להיערכות מבעוד מועד.

<אלעד קלימי: פנינו למשרד הכלכלה באופן רשמי וגם באופן לא רשמי, דהיינו פגישה עם השר בעניין.

<אלעד קלימי: דובר פה על בירוקרטיה, אני לא מכיר כל כך את הבירוקרטיה של משרד הכלכלה אם זה תשעה קבין או שמונה קבין, כן נאמר לנו שיש הרבה בירוקרטיה בעניין של מעונות והן יפתרו ממש בחודשים הקרובים.

<אלעד קלימי: זה נאמר לנו בנובמבר.

גילה גמליאל: זה נאמר לכם לפני חצי שנה וכלום לא נעשה.

גילה גמליאל: איך אתה כל כך אופטימי?

גילה גמליאל: הישיבה הזו נועדה בדיוק בשביל שלא יבטיחו לכם הבטחות ובספטמבר יגיעו כל ההורים ולא יהיה להם מענה למעונות.

גילה גמליאל: ברשותך אני רוצה לדעת על כמה מעונות מדובר.

<אלעד קלימי: אנחנו מדברים על שלושה מעונות תלת כיתתיים לפתרון הארוך טווח.

<אלעד קלימי: לפתרון הקצר הטווח סדר גודל של כ-50 משפחתונים לכ-240 ילדים.

גילה גמליאל: לא ניתן לטעמכם לסיים בניה של מעונות תוך חודשיים ואין שום תשתית כרגע של מבנים.

<אלעד קלימי: אין סיכוי למבנים כי זה חייב להיות מבנה ממוגן שמקימים מאפס.

<אלעד קלימי: יש שטחים שהקצנו ותכניות שהכנו כעירייה.

<אלעד קלימי: אנחנו מוכנים עם תכניות.

<אלעד קלימי: יש כסף, היתר הבניה נמצא ומתחילים לבנות.

גילה גמליאל: כמה זמן לוקחת בניה של בניין כזה?

<אלעד קלימי: כ-9,10 חודשים.

גילה גמליאל: כלומר אם לא תתחילו כבר עכשיו גם בשנה הבאה תהיה בעיה.

<אלעד קלימי: נצטרך להתחיל בקרוב מאד.

<לאה ורון: כמה ילדים יש בכיתה של מעון כזה?

<ענת לרנר: במעון יום יש עד 80 ילדים.

<ענת לרנר: זה מחולק ל-3 כיתות לפי גילאים.

<אלעד קלימי: 80 כפול 3, זה 240 ילדים.

<רות לביא: לפי הקריטריונים של משרד הכלכלה לכל כיתה יש מספר ילדים - - -

גילה גמליאל: לקחתם בחשבון את הצפי של הילודה לשנה הבאה?

<אלעד קלימי: לא.

גילה גמליאל: זה חמור מאד, תגיעו שוב לשנה הבאה עם אותה בעיה.

<אלעד קלימי: בעוד שנתיים שלוש נגיע לאותו שבר.

גילה גמליאל: נפנה למשרד הכלכלה שייקח גם את הדברים האלה בחשבון.

גילה גמליאל: השאלה האם יש פוטנציאל של היענות להקמה של 50 משפחתונים.

גילה גמליאל: יש את הביקוש, יש את ההיצע.

גילה גמליאל: יש דרישה לפתיחת משפחתונים ורק אין את המענה?

גילה גמליאל: איפה נקודת הכשל?

<ענת לרנר: אנחנו יכולים להגיד שיש מטפלות שעובדת בצורה לא מסודרת ואנחנו רוצים להכשיר אותם.

<ענת לרנר: עוד לא ניסינו את זה.

<ענת לרנר: פנינו כבר לפני שנתיים ושלוש למשרד הכלכלה בבקשה לאשר לנו פתיחת משפחתונים.

<ענת לרנר: זה לא אושר מאותה סיבה שלא אושרו מעונות יום.

<ענת לרנר: זו לא בקשה ראשונה שאנחנו מבקשים.

<ענת לרנר: גם עם מעונות יום, פנינו ב-2013 עם קול קורא ונדחינו.

<ענת לרנר: צפינו את הבעיות ואני מקווה שעכשיו נוכל לפתור אותן.

אורי מקלב: גברתי היושבת-ראש, אני מוכן לקחת את האחריות שכל בקשה וכל אישור של משפחתון, יהיה מי שיעמוד בראשו ויהיה מוכן ללמוד את זה ולהפעיל את זה.

אורי מקלב: יש בעיה בשדרות ומקומות כאלה, שאנשים מחפשים עבודה, יש אבטלה ומחסור בעבודות, אחרי קול קורא יהיו לכם מיד 50 משפחתונים, אפילו יותר שירצו לפתוח אצלם בבית משפחתונים.

אורי מקלב: אין ספק בעניין, רק תביאו את התקציב.

גילה גמליאל: אני רוצה ברשותכם לעבור לצד המקצועי.

גילה גמליאל: נציג משרד הביטחון, מתי מוכרז מצב חירום?

<שאול אהרן: כשמוצאים לנכון להכריז על מצב כזה.

<שאול אהרן: זה לא מדד מדויק, מספר של קסאמים שצריכים ליפול.

<שאול אהרן: ברגע שהחיים נפגעים כתוצאה מהמצב אז מוכרז מצב מיוחד.

<שאול אהרן: כשהשירותים לא נפתחים, שמשרדי הממשלה לא פועלים בשטח – זה לא המצב היום.

<שאול אהרן: נכון שהמצב היום לא סביר אבל סך הכול אין הפרעה לעבודה התקינה.

<שאול אהרן: משרדי הממשלה עדיין פעילים שם, עדיין קיימת פעילות רגילה, עם הפרעות באמצע.

<שאול אהרן: חייבים להבין שמצב מיוחד מוכרז בעיקר כדי לתת למשק לעבוד.

<שאול אהרן: ברגע שמוכרז מצב מיוחד, את יכולה לרתק אנשים לעבודה, זה לא המצב היום.

גילה גמליאל: זו הייתה שאלת אגב.

גילה גמליאל: תודה.

גילה גמליאל: חשוב לי לשמוע את נציגי משרד הכלכלה, מנהלת אגף בכיר למעונות יום, בבקשה.

אורי מקלב: אפשר לברך אותה על כניסתה לתפקיד.

גילה גמליאל: ברכתי אותה כבר בישיבות קודמות, מבחינתי היא כבר לא כל כך חדשה.

גילה גמליאל: אני אשמח לברך אותך על התוצאה, במידה ותהיה כזו.

<מלי שטריגלר: אתחיל בבשורה, כדי להוכיח לך שיש תוצאות.

<מלי שטריגלר: כדי לפתור את הבעיה המיידית החלטנו להקצות כסף משלנו ולפתוח מערך משפחתונים באופן הכי מהיר שאפשר.

<מלי שטריגלר: הסרנו כל חסם אפשרי, זרזנו את התהליכים, ביטלנו כל דרישה שאפשר היה לבטל.

<מלי שטריגלר: בנינו קורס מאד מהיר, כיוון שכמו שדובר, אי-אפשר לתת מטפלות ללא הכשרה לקחת את הילדים.

<מלי שטריגלר: בנינו קורס מזורז שיוכלו לעבור אותו עכשיו בקיץ ולסיים אותו תוך כדי עבודה.

גילה גמליאל: מה הצפי?

<מלי שטריגלר: לכמה שיהיה צורך.

גילה גמליאל: טוענים כאן שיש צורך ל-50 משפחתונים אתם ערוכים לזה?

<מלי שטריגלר: יש 250 ילדים מהמידע שיש לנו.

<מלי שטריגלר: אני חולקת עליך, ברשותך, לגבי היכולת לגייס 50 מטפלות אנחנו מדברים על דירות עם ממ"דים, כמה שהעירייה תצליח לבנות, אנחנו הקצנו את הכסף, בנינו את הקורס, בנינו את המערכת, הסרנו את כל החסמים.

גילה גמליאל: הקורס הזה, מה אורכו?

<מלי שטריגלר: הקורס המלא הוא 800 שעות.

<מלי שטריגלר: יצרנו משהו יותר מזורז ומהיר.

<מלי שטריגלר: אנחנו מעריכים שהקורס לא יסתיים עד תחילת השנה מכיוון שיש הכרח בסיסי - - -

גילה גמליאל: את מוסרת נתונים שאני לרגע באה לברך אותך ואז את אומרת שלא תספיקו לסיים עד תחילת שנת הלימודים.

גילה גמליאל: אם זה לא נותן מענה, אז מה?

גילה גמליאל: הצטרפה אלינו חברת הכנסת איילת שקד.

<מלי שטריגלר: אנחנו בקשר עם העירייה - - -

גילה גמליאל: אבל זה לא עוזר לי עם המענה.

גילה גמליאל: אם את אומרת לי קיצרתי מהלכים, הסרתי חסמים אבל זה לא יספיק לפתיחת שנת הלימודים.

גילה גמליאל: אז מה המענה?

<מלי שטריגלר: אנחנו מצפים לתשובה ממחלקת הגיל הרך בעירייה - - -

גילה גמליאל: אני חייבת להבהיר נקודה.

גילה גמליאל: אני מאד מצטערת, אני לא מתכוונת שהכדור יתחיל לרוץ שוב מיד ליד.

גילה גמליאל: אתם מחכים להם והם מחכים לכם, זה לא מעניין את תושבי שדרות, הם מחכים לפתרון.

גילה גמליאל: אם את אומרת לי שקיצרת מהלכים וזה לא נותן פתרון אז הפתרון שלך הוא לא פתרון, מה לעשות.

<מלי שטריגלר: אם אסיים תראי שיש פתרון.

<עמית פרסיקו: ברשות

<עמית פרסיקו: כם רק אומר מילה, עמית פרסיקו, יועץ שר הכלכלה.

<עמית פרסיקו: מבחינתנו וזו הייתה גם הנחיית השר, כל מה שמהצד שלנו, אנחנו רצים.

<עמית פרסיקו: אם צריך כסף – הכסף שם.

<עמית פרסיקו: אם צריך אישורים – האישורים שם.

<עמית פרסיקו: כמובן שיש תהליכים שאי-אפשר לקצר, זה ביטחון של ילדים, קריטריונים שצריך לעמוד בהם, זו גם האחריות שלנו כלפי האימהות.

אורי מקלב: בירוקרטיה אחת שאין תשובה למה עושים את זה.

אורי מקלב: השאלה שנשאלה פה, נניח הקורס הוא 800 שעות, מדוע אי-אפשר להתחיל בקורס בהתחייבות שכל אלה שנמצאות ימשיכו בקורס תוך כדי השנה.

<מלי שטריגלר: זה מה שאמרתי שיקרה.

<מלי שטריגלר: יהיה גם הליך מאד מזורז למטפלות שיש להם ניסיון וצריכות לעבור קורס הרבה יותר מקוצר.

<מלי שטריגלר: אם יימצאו כאלה, כל שיימצאו יותר מטפלות עם ניסיון וידע מוקדם - - -

גילה גמליאל: ואם לא ימצאו?

גילה גמליאל: אז מה?

<מלי שטריגלר: יש לימוד בסיסי שמוכרחים לתת.

אורי מקלב: לא יפתחו משפחתון ללא חדר ממוגן.

<מלי שטריגלר: לרוב יש חדר מוגן.

גילה גמליאל: אני אומרת שכל דרישה לגיטימית, אני לא באה לחפש אשמים.

גילה גמליאל: אבל זה דבר לא נתפס ש-500 משפחות, דווקא במקומות שצריכים את העזרה, איכשהו זה נפל בין הכיסאות.

גילה גמליאל: זה לא היה קורה בתל אביב ואני גרה שם, איך זה קורה דווקא באזורים של שדרות ועוטף עזה?

גילה גמליאל: אני מנסה להיות אתכם ואני מבינה שזה הגיע לפתחו של משרדכם לפני מעל חצי שנה אם לא 8 חודשים.

גילה גמליאל: למה עכשיו?

גילה גמליאל: גם עכשיו זה לא ממש עם פתרון.

גילה גמליאל: לאור הדיונים, גם מה שקיימנו במליאה וגם הדיונים כאן.

גילה גמליאל: איפה התשובות?

איילת שקד: עדכנת על 50 המשפחתונים ועל המיגון?

<מלי שטריגלר: לא הספקנו לעדכן על המיגון.

איילת שקד: היו צריכים לקום מעונות רק שהיה צריך לשלם את המיגון.

איילת שקד: הצענו שזה יהיה בהחלטת ממשלה, הצענו את זה לראש עיריית שדרות, זה ראוי שבהחלטת ממשלה יעבירו את הכסף למיגון.

איילת שקד: ראש עיריית שדרות, יחד עם הראל לוקר החליטו לא ללכת על החלטת ממשלה ודחו את זה לספטמבר, לכן משרד הכלכלה אישר - - -

גילה גמליאל: כי זה לא רלוונטי, זה לא נותן מענה.

גילה גמליאל: את צריכה להבין שגם אם עכשיו עוברת החלטת ממשלה, שמממנת את המיגון של אותם פעוטונים זה לא עוזר.

גילה גמליאל: מכיוון שעכשיו אל יספיקו לבנות, זה אומר שזה לא נותן מענה למה שראש העיר צריך לכאן ועכשיו.

גילה גמליאל: אז זה לא העיקר להעביר החלטת ממשלה, כדי שכולם ירגישו שעשו משהו אבל לא יהיה פתרון.

גילה גמליאל: מה שכן צריך לעשות זה לפעול בשתי חזיתות: אני מברכת את ההחלטה של השר לתקצב את המיגון ולתעל את המשאבים לכך וצריך לדאוג שהבניה תתחיל כמה שיותר מהר מכיוון שאם לא לשנה הזו, לשנה הבאה.

גילה גמליאל: כל המספרים פה לא לוקחים בחשבון את הילודה לקראת שנה הבאה.

<לאה ורון: באיזה סכום מדובר?

<עמית פרסיקו: לבנות שלושה מעונות יום תלת כיתתיים זה כ-10 מיליון שקל ומיגון זה עוד 5 מיליון שקל.

גילה גמליאל: כל הסיפור 15 מיליון שקלים, על בסיס זה היום תראו באיזו מצוקה נמצאים התושבים.

גילה גמליאל: זו שערורייה לכל הדעות.

גילה גמליאל: אני רוצה שבמסקנות הוועדה ירשם כבר שהכספים האלה יוקצו לבניית המעונות האלה לקראת השנה הבאה, שלא נגיע לדיון מחודש פה בוועדה.

<לאה ורון: זה משרד הכלכלה מקצה את אותם 15 מיליון.

<עמית פרסיקו: אני רוצה להגיב על הסיפור הזה.

<עמית פרסיקו: צריך להבין את תהליך בניית המעונות.

גילה גמליאל: שוב אתם רוצים לגלגל בין המשרדים?

<עמית פרסיקו: אני ממש לא רוצה להיכנס לדיון הזה.

<עמית פרסיקו: כנציגי הממשלה די אם נאמר שהכסף יימצא ואנחנו מתחייבים לזה.

<עמית פרסיקו: את ההתחשבנויות בין משרדי הממשלה נעשה בינינו ולשנה הבאה יהיה תקציב.

גילה גמליאל: אני מתנצלת שאני עוצרת אותך.

גילה גמליאל: אין לשנה הבאה "יהיה תקציב".

גילה גמליאל: על מנת שלשנה הבאה יהיו מעונות, אז עכשיו יש תקציב, כי עכשיו צריך לבנות, לא שנה הבאה.

<עמית פרסיקו: אני רוצה להסביר משהו לגבי תהליך אישור המעונות.

<עמית פרסיקו: עד שנה שעברה הוא היה מאד סבוך והשנה למדנו שיעור ממשרד החינוך ועברנו לתקצוב כמו שהם עושים.

<עמית פרסיקו: אנחנו עובדים בשיטה בה העירייה מבצעת את שלבי התכנון, יכול להיות במימון שלנו וברגע שכל עירייה מוכנה עם התכנית שלה אנחנו ישר נותנים את הכסף.

<עמית פרסיקו: מי שמוכן ראשון – מקבל ראשון.

<עמית פרסיקו: זה חל גם על עיריית שדרות.

<עמית פרסיקו: הכדור אצלם כי מובן שהם הרשות המתכננת לצורך העניין.

<עמית פרסיקו: הם יבואו עם הנתונים ואנחנו כבר אמרנו שברגע שהם יבואו אנחנו נאשר את זה.

<עמית פרסיקו: את תהליך הבינוי אי אפשר לקצר, זה לוקח כמעט שנה לבנות מעונות לכן התגייסנו לתהליך המידי של הקמת המשפחתונים.

<עמית פרסיקו: אם עכשיו עיריית שדרות תמצא 50 מטפלות, תגייס מטפלות מוכשרות מבחינתנו אפשר להתחיל את זה מחר.

<עמית פרסיקו: אנחנו ניתן את הכסף, ניתן את האמצעים וגם תעדוף בירוקרטי, כדי שהשנה תפתח כמו שצריך.

<עמית פרסיקו: גם אחריש שוחחנו עם ראש העיר, אז אולי ה-1 בספטמבר זה לא יעד ריאלי לעוד 25-50 משפחתונים אבל גם אם ב-1 באוקטובר זה יהיה מוכן, הוא יהיה מאושר מזה לדעתי.

<אלעד קלימי: אם אני מבין נכון את כללי המשחק, לגבי כל רשות ראשונה שתהיה מוכנה, אז אין לנו שום סיכוי כי אנחנו לא עומדים ביעד, חסר המיגון.

<עמית פרסיקו: שוב אני אומר, את סוגית המיגון, הממשלה לקחה על עצמה לפתור לשנה הבאה.

גילה גמליאל: חברי הכנסת לא מספיק מבינים את חידוד הנקודה לגבי הפתרון לתושבי שדרות ועוטף עזה בספטמבר הקרוב.

איילת שקד: הבנתי ממשרד כלכלה, משלום שלמה, שהמשרד אישר מיד 25 משפחתונים ועוד 25 אם רוצים.

<עמית פרסיקו: אישרנו מידית 25 בכסף.

<עמית פרסיקו: כבר הוצאנו כסף.

<עמית פרסיקו: כמו שהציע חבר הכנסת מקלב, עשינו בעצמנו, הסטנו, באישור משרד האוצר מתקציב הבינוי.

<לאה ורון: למה הכוונה שאישרתם 25 משפחתונים?

<מלי שטריגלר: תקצוב ל-25 משפחתונים, הדרכה למטפלות.

<עמית פרסיקו: אני עונה לשאלתה של חברת הכנסת שקד, כשימוצה הסכום הזה, אני אשמח מאד שזה יקרה, אנחנו נאשר גם אתה שאר.

<עמית פרסיקו: זה הכול.

<נח אלמסי: נח אלמסי מעוטף עזה.

<נח אלמסי: הסיפור הזה של חוסר לא נחת עלינו, אנחנו בקשר של כמה שנים סביב בניית מעונות.

<נח אלמסי: לצערי הכדור הזה מתגלגל, גם כשאישרו לנו מעון הכסף לא הספיק למיגון ונאלצנו להקטין את המעון.

<נח אלמסי: במקום מעון של שלוש כיתות הקטנו לשתי כיתות שזה לא מספיק.

<נח אלמסי: עד היום אנחנו תקועים עם כל מיני קומבינות איך מפעילים את המעון.

<נח אלמסי: הסיפור של הקמת מעונות ממוגנים הוא בלתי אפשרי.

<נח אלמסי: כל אחד זורק על השני את המיגון, אלה אומרים תקצבנו רק את המעון והמיגון לא עלינו.

<נח אלמסי: רצים בין משרידם בגלל זה.

<נח אלמסי: רמת הבירוקרטיה בהתחלה היא בלתי אפשרית.

<נח אלמסי: לקח לנו 3 שנים להקים מעון, זה לא הגיוני.

<נח אלמסי: גם אם אתה מתחיל עכשיו זה לא 9 חודשים כמו שאומרים לך.

<נח אלמסי: יש משרד של רואה חשבון שיושב בחיפה שטרטר אותנו הלוך ושוב, חצי מועצה התעסקה עם זה.

<מלי שטריגלר: זה נגמר, נכנסנו לנוהל חדש.

<נח אלמסי: זה נראה תמיד כמו בן חורג במשרד הכלכלה.

<נח אלמסי: כשמשרד החינוך תקציב גנים, הכול היה מתוקצב, מהתחלה עד הסוף, אין להיתקע באמצע.

גילה גמליאל: אני רוצה לפנות לוועדת הכלכלה, שתצא קריאה לדרישתי ולדרישת חברי הכנסת מקלב ומרגי, בטח יצטרפו לכאן גם חברים אחרים - שלום לחבר הכנסת דוד צור שהצטרף אלינו - שכל העניין הזה יהיה גם בתקנות.

גילה גמליאל: לקבוע את כיתות המעונות לפי מספר תושבים.

גילה גמליאל: אז, זה בלי האינטרסים של ראשי הרשויות בגלל שאין משאבים, או משרדי הממשלה השונים, זה משהו שיהיה קבוע בצורה חד משמעית מפורטת בתקנה ולא תלויה בנסיבות.

גילה גמליאל: אם ראש הרשות מתפקד או לא מתפקד או אם השר יודע לקצות משאבים או לא.

גילה גמליאל: שתהיה תקנה מובנית והתושבים לא יצטרכו להיפגע כתוצאה מזה.

גילה גמליאל: אני רוצה לקבל תשובה ברורה ממך עמית.

<עמית פרסיקו: לפני כן, הערה למשפט האחרון שאמרת, בסופו של דבר, ככל שהדברים נוגעים למשרד הכלכלה, זה תלוי באימהות עובדות.

<עמית פרסיקו: המטרה שלנו בהחזקת מעונות היום, זו הסיבה שזה אצלנו, כדי להוציא אימהות לעבוד.

<עמית פרסיקו: לכן התכנון שלי לא יהיה אף פעם פר הילדים במקום מסוים אלא פר אימהות עובדות במקום מסוים.

<עמית פרסיקו: גם שם, מאחר והתקציב שלי הוא מוגבל יש לנו קריטריונים שמתעדפים אימהות חד הוריות לפני אחרים, ילדים ממשיכים לפני אחרים.

<עמית פרסיקו: את הכסף הזה אני יודע לחלק כדי למקסם את היציאה לתעסוקה.

גילה גמליאל: אנחנו צריכים לעבור עידן ולעבור שינוי בחשיבה.

גילה גמליאל: זה לא העניין של האימהות, בעידן בו המדינה לא מאפשרת לאחד מבני הזוג לעבוד, לא משנה אם זו אישה או גבר, בנסיבות כאלה מן ההכרח להוביל שיינתן המענה.

גילה גמליאל: זו הדרישה והיא לא מכוונת על בסיס הנקודה הזו.

גילה גמליאל: דברתם על זה שאתם מתקצבים 25 משפחתונים בשדרות.

גילה גמליאל: מה לגבי עוטף עזה?

<עמית פרסיקו: הפניות הנקודתיות שקבלנו בשבועיים האחרונים היו משדרות.

<עמית פרסיקו: הם באו אלינו עם המסמכים ועם הנתונים של 250 ילדים ולהם התייחסנו.

<עמית פרסיקו: בנושא עוטף עזה, אם אני לא טועה, כבר בונים בימים אלו ויהיו לשנה הבאה בדיוק היקף כזה של מעונות, שלושה מבני מעונות חדשים.

<מלי שטריגלר: בעוטף עזה, בעקבות החלטת ממשלה מ-2010 בשלוש רשויות בשער הנגב, אשכול ושדות נגב נבנו 16 כיתות מעון ממוגנות בשנים האחרונות.

<אבנר עורקבי: מה עם הילדים המיוחדים?

<נח אלמסי: הם עוד לא נבנו.

<נח אלמסי: מ-2010 לא הצלחנו לבנות אותם.

<נח אלמסי: זה לא נכון.

<נח אלמסי: בשער הנגב בכלל, אנחנו עוד הצלחנו לקדם מעון אחד, בשער הנגב יש 9 שלא הצליחו לקדם, עוד לא התחילו.

<מלי שטריגלר: אני מקווה שבנוהל התקצוב החדש שלנו - - -

<נח אלמסי: התחמקתם גם מהנושא של המשפחתונים.

<נח אלמסי: אנחנו הגשנו בקשה ואומרים שאין יותר תקנים למשפחתונים.

<נח אלמסי: אז גם את זה אנחנו מבקשים באותה מידה לעוטף עזה.

<נח אלמסי: לא יכול להיות שאתם אומרים פה שיש פתרון ואנחנו, שנה רודפים אחריכם ולא מקבלים תשובה.

<מלי שטריגלר: יש אכן מצוקה של משפחתונים בכל הארץ.

<מלי שטריגלר: התקציב למשפחתונים ממוצה עד תום.

<מלי שטריגלר: אנחנו בהחלט מודעים לבעיה בכל הארץ והנושא אמור להיכנס לדיוני התקציב של 2015.

<נח אלמסי: כלומר אין פתרון לשנה.

גילה גמליאל: מה את אומרת לילדים האלה?

<עמית פרסיקו: נשמח לקבל נתונים של המשפחתונים גם לגבי יישובי עוטף עזה ונבדוק גם אותם.

<עמית פרסיקו: אני אחזק את דבריה של מלי, אנחנו בתקציב גירעוני של משפחתונים.

<עמית פרסיקו: אנחנו מתכננים להעלות את זה בתקציב הבא.

<עמית פרסיקו: הפתרון שהצענו לשדרות כרגע הוא מתוך תקציב אפס של משפחתונים, פשוט הבאנו ממקום אחר.

גילה גמליאל: מה אתה אומר לתושבי עוטף עזה.

גילה גמליאל: אין לכם פתרון?

גילה גמליאל: מה הפתרון?

<עמית פרסיקו: הפניה שנעשתה אלינו נעשתה לגבי משפחתונים משדרות.

<עמית פרסיקו: עוטף עזה לא פנו אלינו בנושא הזה.

<עמית פרסיקו: אני מבקש מהם שיפנו אלינו ונבחן את זה.

גילה גמליאל: לא יאומן, זה לא עולה על הדעת.

<אבנר עורקבי: שלא יגידו שלא פנינו אלינו.

<אבנר עורקבי: פנינו אליהם לגבי החינוך המיוחד.

<אבנר עורקבי: אנחנו מבקשים שגם להם יהיה מיגון.

<אבנר עורקבי: יש לנו פניות, גם פרטניות וגם באופן כללי.

<מלי שטריגלר: מעונות לילדים עם צרכים מיוחדים שייכים למשרד הרווחה, אנחנו לא הכתובת.

גילה גמליאל: אני מבינה יותר ויותר, שעצם זה שהטיפול בפעוטונים נמצא במשרד הכלכלה זאת הבעיה.

גילה גמליאל: אז הנציגות הזו מטופלת ברווחה, שם לא יודעים איך מתנהגים מול המשרדים השונים.

גילה גמליאל: עובדה שכל שאר הגנים שמתנהלים מול משרד החינוך עובדים ומתנהלים בצורה סדירה ונכונה.

<עמית פרסיקו: פועלים תחת חוק חינוך חובה.

גילה גמליאל: על מנת שגם הסוגיה הזו של המעונות לא תידחק לשוליים מתוך משרד הכלכלה על כל הסדרי העבודה שיש לכם שם, מן הראוי שייחסו לזה יותר חשיבות.

גילה גמליאל: לעניין של פעוטות מגיל 0-3, שהתכנים החינוכיים אמורים להיות נר לרגלינו, כי שם הקליטה היא המשמעותית ביותר וזה הבסיס שלהם והכלים שהם לוקחים אתם לאורך כל החיים.

גילה גמליאל: הזילות הזו, של לשים את זה כמשהו שולי, פנו אלינו או לא פנו אלינו, אתם לא אשמים.

גילה גמליאל: יש פה מדיניות קלוקלת בעניין הזה.

גילה גמליאל: על כן גם כאן צריך לשקול מחדש ששר הכלכלה ושר החינוך יבחנו האם באמת מקומם של הפעוטונים אמורים להיות במשרד הכלכלה.

<מלי שטריגלר: משרד הכלכלה לוקח בשיא הרצינות את נושא מעונות היום.

<מלי שטריגלר: אגף מעונות היום הוא השני בגודלו במשרד הכלכלה.

גילה גמליאל: אולי זה בגלל מי שהייתה בתפקידך הקודם, אבל איך את לא יודעת שחסרים 250 מעונות בעוטף עזה?

גילה גמליאל: איך אין מענה לעוד 250 ילדים ומשפחות בשדרות.

גילה גמליאל: את רוצה לומר לי שלא פנו אליכם?

<מלי שטריגלר: אני יכולה להגיד שאנחנו פועלים תחת מסגרת תקציב.

<מלי שטריגלר: יש לנו מגבלות תקציביות.

<מלי שטריגלר: אנחנו לא יכולים לענות לכל דרישה ומכיוון שאנחנו לא תחת חוק חינוך חובה אנחנו לא מחויבים ולא מסוגלים להיענות ל-100% מהילדים.

גילה גמליאל: אם אתם לא מסוגלים, אז זה צריך לעבור משרד.

<עמית פרסיקו: זה לא עניין של לא מסוגלים.

גילה גמליאל: זה מה שהיא אומרת.

<מלי שטריגלר: מדובר על תקציב לא על יכולת ביצוע.

גילה גמליאל: מפאת קוצר הזמן אני נאלצת לסיים את הישיבה.

גילה גמליאל: אני מודה למנהלת הוועדה לאה ורון שהכניסה את הדיון במהירות הבזק משבוע שעבר מפאת חשיבותו.

<שרי שילון: יש לנו אולי פתרון ל-50 ילדים בשדרות.

<שרי שילון: אני מנעמ"ת, יש לנו 2 מעונות שם, אחד רב תכליתי, שניהם מוגנים.

<שרי שילון: מתדפקים על דלתנו, המכסה מלאה לחלוטין.

<שרי שילון: אני שמחה שהמוטו שלנו בנעמ"ת הוא חוק חינוך חינם מהגיל הרך.

<שרי שילון: אנחנו כבר נלחמות על הדבר הזה זמן רב.

<שרי שילון: הפתרון הוא שמכיוון שאמרו שיש תעדוף בירוקרטי והנחות בנושא של מטפלות.

<שרי שילון: לנו יש מטפלות מנוסות, יש כ-24 כיתות בכל שדרות במעונות המוגנים.

<שרי שילון: משרד הכלכלה קיצץ במספר הילדים בכיתות.

<שרי שילון: אם יעשה תעדוף בירוקרטי ויחשוב על זה שעדיף לתת - - -

גילה גמליאל: זה הפתרון?

<נח אלמסי: אנחנו נלחמים להוריד את מספר הילדים ואת רוצה להעלות?

גילה גמליאל: לדאבוני אני נאלצת לסכם את הישיבה.

גילה גמליאל: אני רוצה לפנות לנציגי משרד הכלכלה.

גילה גמליאל: אני קוראת לכם ליצור ישיבת עבודה עם הנציגים גם של עיריית שדרות וגם של עוטף עזה ולהעביר מסמך בכתב לוועדת הכלכלה לא יאוחר מה-15 ביולי, בו תציגו את כל הפתרונות.

גילה גמליאל: אני רוצה לשמוע על פתרון לכל 500 הילדים בשדרות ועוטף עזה.

גילה גמליאל: לאור זה נשקול קיום של ישיבה נוספת בנושא.

גילה גמליאל: המסקנות שהגענו אליהם במהלך הישיבה יהיו בדף הסיכום של הוועדה.

גילה גמליאל: אני מודה לכולם הישיבה נעולה.