הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 19, פרוטוקול מספר 66, 2014-06-09 10:00

עדי קול: בוקר טוב.

עדי קול: אני מתנצלת על האיחור.

עדי קול: אני שמחה לפתוח את הישיבה של הוועדה המיוחדת לפניות הציבור.

עדי קול: כמו כל ועדה וכל ישיבה אני פותחת ומסבירה על הוועדה הזאת.

עדי קול: הוועדה לפניות ציבור היא ועדה פחות מוכרת בכנסת, אבל היא ועדה ככל הוועדות, עם אותן סמכויות והיא פועלת באופן קצת שונה.

עדי קול: היא מתכנסת בעקבות פנייה של אדם, של ציבור, של אזרחים, והמטרה שלה היא באמת לתת במה למצוקות של אזרחים, ואני חושבת שהיום אנחנו נותנים במה למצוקה מאד מאד גדולה אשר רלבנטית לציבור מאד מאד גדול.

עדי קול: קראנו לדיון הזה מחאת הפלפלים, כי מדובר במחאה שהתחילה בעקבות התעסקות בנושא הפלפלים, אבל הפלפלים לעצרנו הרב לא לבד.

עדי קול: מדובר במחאה בכלל נגד מחירי הפירות והירקות, כשהשאלה הגדולה שמפרחת מעל הדיון הזה, ואני מכירה מישהו ששאל את השאלה – איפה הכסף.

עדי קול: אנחנו כבר לא שואלים איפה הכסף, אנחנו שואלים היום מי גוזר את הקופון.

עדי קול: מי גוזר את הקופון על הירקות והפירות, כשהחקלאי מקבל מחיר של בין 1 ל-3 שקלים והמחירים שעולים לצרכן בסופו של דבר זה בין 12 שקלים עד ל-19 ו-20 שקלים.

עדי קול: פניתי בפייסבוק לציבור אתמול וביקשתי שישלחו לי מספרים, מחירים של פלפלים, של נקטרינות, של ירקות מרחבי הארץ, וקיבלנו טווח מחירים מטורף של עד 20%, 50%, ו-150% הבדל בין המחירים, וכמובן הבדלים גבוהים יותר בין המחירים שמקבלים החקלאים.

עדי קול: אני רוצה להבין איפה הפער.

עדי קול: אני שומעת מהחקלאים שמדובר ברשתות השיווק, אני שומעת מרשתות השיווק שמדובר בחקלאים.

עדי קול: אני שומעת מכולם שיש מישהו באמצע.

עדי קול: ומי הוא הבן אדם הזה שבאמצע, ולאן הוא נעלם ואיך אנחנו יכולים להתמודד עם זה.

עדי קול: אני רוצה, כמו כל דיון של הוועדה, לפתוח עם הפונים עצמם, עם נציגי החקלאים.

עדי קול: אחר כך ניתן לנציגי רשתות השיווק לדבר ולהציג את עמדתם.

עדי קול: משהו פה מסריח, אני חייבת להגיד.

עדי קול: אנחנו משלמים מחירים מטורפים.

עדי קול: מדובר על עליית מחירים בשנים האחרונות, באחוזים מאד גבוהים, בפער מאד גדול מאירופה ואנחנו לא מוחים מספיק.

עדי קול: אז יש כאן מחאה שאני רוצה גם להעלות על נס, גם לעודד וגם לראות איך אנחנו בכנסת נותנים לה מענה.

עדי קול: בבקשה, כרמית, אני מזמינה אותך.

<כרמית משיח: תודה רבה.

עדי קול: רק הערה אחת, כל מי שמדבר – להציג את שמו ואת תפקידו לפרוטוקול.

עדי קול: תודה.

<כרמית משיח: תודה.

<כרמית משיח: אני כרמית משיח, אני יוזמת מחאת הפלפל וחקלאות חברתית ישירה.

<כרמית משיח: אנחנו לפני חודש וחצי קראנו איזו קריאה נואשת כזו בפייסבוק, על זה שאנחנו כחקלאים מהערבה, בעצם נאלצים להשמיד שדות שלמים, מכיוון שהשוק לא רוצה לקחת את הפלפל שלנו, ואם הם לוקחים כבר את הפלפל שלנו, החקלאי, רק כמה ימים אחרי, יודע כמה הוא קיבל, ובמקרה הטוב זה בסביבות השקל, שניים, לקילו.

<כרמית משיח: באותו זמן, מחיר של קילו פלפל בחלק מרשתות השיווק, עמד על בין 8 ל-11 שקלים, מחיר שערורייתי כשיודעים כמה החקלאי קיבל.

<כרמית משיח: עכשיו, זה לא כמה שהחקלאי הרוויח, זה כמה שהוא קיבל.

<כרמית משיח: זאת אומרת מהסכום שהוא קיבל עוד ירדו לו הוצאות וכו'.

<כרמית משיח: אנחנו פתחנו את חקלאות חברתית ישירה, שוב, דרך הפייסבוק וחרטנו על דגלנו שלושה דברים עיקריים: אחד, שאנחנו נלחמים ביוקר המחייה, כי גם אנחנו צרכנים ולא רק חקלאים ואנחנו מרגישים בכיסנו את הנטל הזה, של מחירי פירות וירקות, שמשהו בסיסי בכל בית ישראלי, הפך להיות בעצם מותרות.

<כרמית משיח: 10 שקלים לפלפל, או 12 שקלים לעגבניות שרי, במקרה הטוב, מדוע?

<כרמית משיח: כשהחקלאי מרוויח על זה או מקבל על זה רק שני שקלים, או שלושה.

<כרמית משיח: אנחנו גם קוראים לצמצום פערי התיווך.

<כרמית משיח: אנחנו חושבים שיש צוואר בקבוק בשוק, שעוד מעט יציג פה חברי דרור גדיש.

<כרמית משיח: השוק אינו תחרותי מספיק, ואולי זה חלק מהבעיה.

<כרמית משיח: ובבסיס, הכי חשוב, אנחנו צרכנים אבל אנחנו גם חקלאים ואנחנו דורשים פרנסה בכבוד לחקלאים, דבר שכרגע לא מתקיים, לצערנו הרב.

<כרמית משיח: כל החקלאים שהצטרפו למכירות המחאה שלנו בכל הארץ, אומרים את אותם דברים.

<כרמית משיח: הם כורעים תחת נטל.

<כרמית משיח: פערי התיווך זו בעיה שמציקה לכל החקלאים בארץ, לא רק לפלפל.

<כרמית משיח: זה אמנם יצא ממחאה שלנו אישית, הפלפל שלנו רובו הולך בכלל לייצוא - - -

עדי קול: כרמית, אני באמת קיבלתי תשובות, אומרים לי, מה?

עדי קול: נגמרה העונה של הפלפלים, מה אתם מוחים על הפלפלים?

עדי קול: כבר אין פלפלים.

<כרמית משיח: אז זהו, אז בגלל זה אנחנו אומרים.

<כרמית משיח: תראי, אצלנו זה היה באיזו שהיא - - -

<רמי לוי: אני רוצה רגע להגיב?

<כרמית משיח: אני רק אסיים בבקשה.

<כרמית משיח: המחאה הזו היא כבר לא מחאת הפלפל, היא מחאת החקלאים באשר הם בארץ.

<כרמית משיח: למכירות המחאה שלנו הצטרפו עשרות חקלאים שמדברים על אותה בעיה: כמה הם מקבלים לעומת כמה מוכרים בסופר.

<כרמית משיח: זו בעיה אמיתית ואני מאד מאד שמחה שכינסת את הוועדה הזו, ואני גם מאד אשמח אם נעבור לצד השני, לשקף השני, שבעצם מתאר את דרכי השיווק השונות.

עדי קול: כרמית, מי מרוויח?

<כרמית משיח: אז זה מה שאנחנו רוצים לשאול.

<כרמית משיח: שמנו המון סימני שאלה ואנחנו נשמח לשמוע מחברי הוועדה מה הם חושבים.

<רמי לוי: אני יכול לשאול שאלה את כרמית?

<כרמית משיח: הכסף לא אצל החקלאי, את זה אני יכולה להגיד.

עדי קול: הכסף לא אצלכם.

<רמי לוי: כרמית, אני יכול לשאול אותך שאלה?

<כרמית משיח: נעים מאד.

<רמי לוי: תראי לי בבקשה חשבונית אחת שמכרת בשקל פלפלים.

<כרמית משיח: יש לי הרבה.

<ברק אומגה: בבקשה, יש פה חשבונית.

<רמי לוי: למי מכרת?

<רמי לוי: למי?

<רמי לוי: לאיזו רשת?

<ברק אומגה: תקשיב לי טוב, יש פה חשבונית של 1.20 שקל שחקלאי קיבל.

<רמי לוי: למי?

<רמי לוי: למי?

<ברק אומגה: יש פה חשבונית - - -

<רמי לוי: למי?

<ברק אומגה: יש לך כל כך הרבה סיטונאים בדרך.

<ברק אומגה: אתה מדבר - - -

<רמי לוי: אתה מכפיש את שמנו.

<קריאה: מה זה השוק הזה?

<קריאה: כבוד יושבת הראש, מה זה השוק הזה?

<קריאה: אנחנו לא בשוק, אנחנו בכנסת.

<כרמית משיח: עדי, אנחנו רוצים להמשיך בשקף הבא.

עדי קול: אני רוצה לעצור אתכם שנייה.

עדי קול: קודם כל אמרנו, פירות וירקות, אנחנו מאפשרים שוק.

עדי קול: אורי, אתה יודע שבדרך כלל אני לא מאפשרת את זה.

עדי קול: אני מבקשת שכל אחד ידבר בסדר.

<דרור גדיש: גברתי, אפשר רגע לסיים?

עדי קול: כן, אני אתן לדרור.

עדי קול: אני רק מבקשת, תדברו כל אחד בתורו ותגידו את שמכם, כדי שהפרוטוקול יוכל לרשום את הדברים.

עדי קול: הפרוטוקול זה חלק מאד חשוב מהדיון.

<דרור גדיש: אני דרור גדיש, דור רביעי לחקלאים בארץ, בן ממשיך למיישבים של הערבה.

<דרור גדיש: בעברי עבדתי גם בשופרסל, בחברת הירקות שלהם – קטיף.

<דרור גדיש: הייתי מנכ"ל של עין יהב שש שנים, והיום יש לי חברה עצמאית לשיווק ירקות ואני בעיקר חקלאי.

<דרור גדיש: קודם כל חקלאי, מגדל 160 דונם פלפל ומלון.

<דרור גדיש: התמודדתי עם כל החברה.

<דרור גדיש: אילן, הרבה שנים אנחנו מכירים, מנכ"ל ביכורי שדה שנמצא כאן, ואני מיום ליום רואה את הפער.

<דרור גדיש: קודם ישבנו אצל איציק שמולי, הוא אומר לנו, הפלפל שאכלתי בערבה זה לא הפלפל שאני אוכל כאן.

<דרור גדיש: אמרתי לו נכון, זאת בדיוק הבעיה.

<דרור גדיש: נולדו בדרך, בין החקלאי בערבה לבין הסופר או בין הלקוח הסופי, נולדו הרבה באמצע, שכל אחד מהם גוזר קופון.

<דרור גדיש: היטבנו פה לעשות איזה שקף, רק כדי שתבינו את המטרייה.

<דרור גדיש: כשאני שולח את התוצרת שלי למחסן של הרשת, יש כמה רשתות, קודם כל נגזר קופון.

<דרור גדיש: קודם כל הכתבת המחיר.

<דרור גדיש: אנחנו מתחרים על הרשתות, כי אף חקלאי לא רוצה לזרוק תוצרת.

<דרור גדיש: כולנו רוצים בסופו של יום למכור אותה.

<דרור גדיש: אנחנו מתעסקים בתוצרת טרייה, היא יותר רגישה מכל תוצרת אחרת, יותר מבשר, יותר מחלב.

<דרור גדיש: חיי המדף שלה הם מקסימום 4 ימים.

<דרור גדיש: לכן, כולנו רוצים למכור מהר ואת הכל.

<דרור גדיש: ואז אנחנו מתמודדים.

<דרור גדיש: כולנו רוצים, כולנו משחרים לפתחו של אילן כל בוקר, רק שנצליח למכור את מה שגידלנו.

עדי קול: רגע, כיוון שאנחנו לא יודעים, אילן?

<דרור גדיש: אילן, מנכ"ל ביכורי שדה דרום, חברת השיווק הכי גדולה בארץ.

<דרור גדיש: הצגתי נכון?

<דרור גדיש: משם מוכתב המחיר.

<דרור גדיש: יש איזה תקליט שמציג משהו, אבל הוא ממש לא משקף את המציאות.

<דרור גדיש: אף אחד לא מוכר במחיר שמוצג בתקליט הארצי שפעם כן הציג.

<דרור גדיש: כולם משם כבר מורידים את המחיר בפערים של בין חצי שקל לשקל וחצי שניים, כל אחד לפי הגודל שלו, ומשם נגזר.

<דרור גדיש: אני כחקלאי יש לי מיסי כניסה, אני צריך לשלם את דמי שימוש האריזות, אני צריך לשלם את הפחת, אני צריך לשלם את משקל האריזה, משקל פחת נוסף, אם המבקר החליט, וחוץ מזה יש גם 20% קומיסיון שיורד.

<דרור גדיש: משם זה נמכר לרשת האם, ושם כבודו שכרגע צעק כאן – למי מכרת בשקל, הוא הציג בטלוויזיה לפני שבועיים, אני עשיתי רק 18% רווח מהפירות והירקות.

<ברק אומגה: זה ברמי לוי, זה לא ב - - -

עדי קול: סליחה, סליחה.

<דרור גדיש: מי שלא הבין אותי נכון, אף אחד לא יודע את הרווחים של ביכורי שדה, הם כבר לא חברה ציבורית.

<דרור גדיש: רמי לוי אמר בטלוויזיה – אני עושה רק 18%.

<רמי לוי: רווח גולמי.

עדי קול: רגע רמי, אני מיד אתן לך.

<דרור גדיש: רווח.

<דרור גדיש: אני יכול להגיד לכם - - -

<רמי לוי: שלא יטעה את הציבור.

<קריאה: לנו אפילו את זה אין.

<קריאה: לחקלאים גם את ה-18% הזה אין בגולמי.

<דרור גדיש: אני לא מתווכח.

<דרור גדיש: זה מה שהוצג – 18% רווח.

<דרור גדיש: אנחנו, החקלאים, לא יכולים בכלל להתווכח על המחיר, כמחיר ייצור.

<דרור גדיש: עלות הייצור שלנו היא אחת הגבוהות בעולם של הירקות, זה סשן אחר שצריך לדבר עליו.

<דרור גדיש: מי שרוצה לדעת, רק להסב את תשומת ליבכם - - -

עדי קול: רגע, אני עוצרת אתכם.

<דרור גדיש: רגע, שנייה, אני חייב להגיד את זה.

<דרור גדיש: מעל 10% מהמשקים בערבה נסגרים השנה.

<דרור גדיש: הערבה זה איזור נידח, יש לו בעיקר חקלאות - - -

עדי קול: שנייה, דרור, אבל זו שנה אחת קשה.

עדי קול: יש גם טענה בציבור שאומרת שהחקלאים עשירים, וידוע שהחקלאי - - -

<קריאה: או, או, מיליונרים.

<ברק אומגה: אני מבקש שיבואו לראות את חשבונות הבנק שלנו ויסת

<ברק אומגה: כלו על זה בדיוק.

<קריאה: עוד מעט לא יהיו חקלאים, עדי.

עדי קול: שנייה, אני עוצרת אתכם רגע.

עדי קול: היו שנים מאד מאד טובות לפלפלים, מכרת בחו"ל, עשיתם הרבה כסף.

<דרור גדיש: אנחנו עדיין מוכרים בחו"ל - --

עדי קול: ואז אף אחד לא - - -

<ברק אומגה: עוד מעט יש את החוק שעובר על עצמאים שיקבלו פנסיה.

<ברק אומגה: מתי שהוא כולנו נבוא לשלם לקבל גם, לחתום בלשכה.

<ברק אומגה: זה עניין של זמן עד שזה יקרה.

<ברק אומגה: בוא נגיד שחקלאים בערבה עשירים – זה דבר ש - - -

<קריאה: אנחנו חלון הראווה של העולם לחקלאות מדברית.

עדי קול: בדיוק.

עדי קול: קודם כל אנחנו חלון.

עדי קול: למה המחאה צצה עכשיו?

<דרור גדיש: הפרנסה העיקרית שלנו מירקות היא מחו"ל ולא מהארץ, אסור לשכוח את זה.

<דרור גדיש: אני רוכב על הגל של המחאה כי אני מאד מסכים איתה, כי נוצר כאן פער.

<דרור גדיש: כל פעם שאני מגיע למשפחה במרכז, שואלים אותי איך זה כל כך יקרה כאן, ואתם אומרים שהשנה מאד קשה ואתם לא מצליחים לסגור את החודש.

<דרור גדיש: אז יש לי את האפיק הזה של השוק.

<דרור גדיש: יש גם משקים שמשווקים רק לשוק מקומי, נגיד מלון.

<דרור גדיש: זה גידול שבעבר היה ייצוא והיום השווקים בחוץ לארץ נסגרו לנו, אנחנו משווקים אותו לארץ.

<דרור גדיש: אתמול בבוקר נסגרו ארבעה משקים בעין יהב, שמגדלים מלון.

<דרור גדיש: המלון לא ירד השנה, את עלות הייצור פחות 20% הוא לא ירד השנה במדף.

<ברק אומגה: היום יש חקלאי בצופר שסוגר מים לעגבניות.

<ברק אומגה: זה משהו מזעזע.

עדי קול: רגע, ברק, אני אתן לך זכות דיבור.

עדי קול: תעצרו רגע, אני אתן לכל אחד זכות דיבור בזמנו.

עדי קול: לא להיכנס אחד לדבריו של השני.

<דרור גדיש: זו מחאה בפני עצמה שצריך לדבר עליה, על הורדת עלות הייצור, כי כל דבר פה בארץ, במקום להוריד את עלות הייצור, עושים ייבוא.

עדי קול: אני עוצרת אותך.

עדי קול: אנחנו נשמע את ההמשך.

עדי קול: רמי, בבקשה.

<רמי לוי: טוב, כמו שכולם יודעים, אנחנו חברה ציבורית.

<רמי לוי: אני מדבר בשם עצמי.

<רמי לוי: יכול להיות שאתה מדבר על רשתות אחרות, אני לא יודע.

<רמי לוי: אנחנו חברה ציבורית.

<רמי לוי: אנחנו ברבעון הזה בקושי הרווחנו 18% רווח גולמי, כשעלויות התפעול שלנו הן 17%.

<רמי לוי: זאת אומרת, נשאר לנו רווח תפעולי של 1%.

<רמי לוי: 1% סך הכל רווח תפעולי, ואנחנו חברה ציבורית.

<רמי לוי: אני מדבר על הירקות.

<רמי לוי: אפשר לבוא ולבדוק את הספרים שלנו.

עדי קול: אז רגע, אני רוצה לשאול שאלה מאד ספציפית.

עדי קול: אמרנו הם מקבלים בין 1.5 שקלים ל-3 שקלים, יש לך חשבונית אחת, אני מניחה שאפשר להביא עוד.

עדי קול: הצרכן קונה, אנחנו ראינו אתמול, ב-11.90 שקלים.

עדי קול: מי מרוויח באמצע?

<רמי לוי: קודם כל 11.90 שקלים את לא רואה אצלי.

<רמי לוי: קודם כל.

עדי קול: דרך אגב, יש לי בפייסבוק ואני יכולה להגיד פה.

עדי קול: 8.90 שקלים ראו ברשת של רמי לוי לקילו פלפלים.

<רמי לוי: נכון.

<רמי לוי: אני אראה לך חשבונית שקנינו - - -

עדי קול: אז בין 1.5 שקלים ל-8.90 שקלים יש פער מאד גדול, זה פער התיווך.

<רמי לוי: אז קודם כל אני אראה לך חשבונית שהפלפל עלה לנו 8 שקלים.

<כרמית משיח: ממי קנית?

עדי קול: רגע, רגע, לא.

עדי קול: אני רוצה לעשות סדר .

<כרמית משיח: אנחנו נקנה עוד דונמים, נגדל לך, אם תבטיח לקנות מאיתנו במחיר כזה.

עדי קול: רגע, רגע.

<קריאה: נמכור לו בשבעה שקלים.

עדי קול: רגע, עצרו.

עדי קול: אני רוצה לעצור אתכם.

עדי קול: שוב, עם צעקות אנחנו לא נתקדם לשום מקום.

עדי קול: אני רק רוצה להגיד דבר אחד, יש פה משהו לא ברור ואני חושבת שאולי מי שנמצא כאן מכיר את הפרטים ולכן אתם מבינים.

עדי קול: מי הבחור שיושב לידך ואיך - - -

<אילן שבע: שמי אילן שבע, אני מנכ"ל חברת ביכורי שדה.

עדי קול: זו חברה בת של רמי לוי?

<קריאה: לא, לא, לא, מה פתאום?

<אילן שבע: לא.

<אילן שבע: יש לנו חברה שהיא חברת בת של רמי לוי, ביכורי שקמה, ששם אנחנו עושים את כל הרכש והשיווק וההפצה של התוצרת החקלאית לסניפי הרשת.

<אילן שבע: למעשה קונים מהמגדלים ומוכרים את זה בחנויות.

<אילן שבע: עכשיו, אני רוצה לעשות קצת סדר.

<אילן שבע: אומרים פה כל מיני דברים ואם לוקחים את הדברים ספציפית אז הם נכונים, אבל צריך לעשות סדר בכל העניין.

<אילן שבע: קודם כל, לביכורי שדה יש מחלקה שהיא עושה ייצור ואני רוצה כרגע להתייחס לפלפלים.

עדי קול: רגע, רגע, אני מתייחסת למשפט הקודם שלך.

<דויד היימן: סדר אצלך אולי, אבל אתה עוד לא עושה סדר אצלנו בחקלאות.

<דויד היימן: אתה עושה סדר אצלך.

<אילן שבע: כן, כן, רגע, תשמע - - -

<דויד היימן: עם כל הכבוד, תעשה סדר אצלך ואתה אל תעשה סדר בחקלאות.

<אילן שבע: לא, אבל אומרים פה דברים שהם חלקי - - -

<קריאה: כמה אחוזים הרוויחה החברה הזו?

<דויד היימן: אתה לא יכול לנאום לנו שאתה עושה לנו סדר.

<אילן שבע: לגבי הפלפלים, אני רוצה להתייחס לפלפלים - - -

<ברק אומגה: יש פה משהו מאד מקומם שזה גם סיטונאי וגם קמעונאי שיושבים על אותו כובע, וכל פעם מתי שרוצים מציגים כובע אחר.

<ברק אומגה: ככה גם הפרסומים של ה - - -

<קריאה: ומוכרים אחד לשני ומעלים את המחירים.

<אילן שבע: לגבי הפלפלים, קודם כל מי שקובע את המחיר של הפלפלים, עם כל הכבוד לכם, זה היצע וביקוש.

<אילן שבע: חד משמעי היצע וביקוש.

<ברק אומגה: היצע וביקוש?

<ברק אומגה: אני רוצה שתסביר מה זה היצע וביקוש.

<אילן שבע: אני אסביר בדיוק מה זה הפלפלים.

<אילן שבע: קודם כל העונה, הייצוא של הפלפלים לחו"ל היה נמוך מאד.

<אילן שבע: דרור, אתה יכול להגיד להם כמה קיבלת בחו"ל, בייצוא?

<דרור גדיש: בייצוא 4 שקלים.

<אילן שבע: קיבלתם ממוצע של פלפל בייצוא 3 שקלים.

<ברק אומגה: אה, אתה יודע?

<אילן שבע: אני יודע מצוין.

<ברק אומגה: כנראה שאתה חברת ייצוא לא כל כך טובה.

עדי קול: אילן, אני עוצרת אותך דקה.

עדי קול: קודם כל תנסה לא להגיד מה הם קיבלו, כי הם כאן והם יכולים להעיד בעצמם, זה דבר אחד.

עדי קול: דבר שני, מי מוכן להסביר במילים פשוטות - - -

<אילן שבע: רגע, עוד לא סיימתי.

<אילן שבע: אני רוצה להסביר לך לגבי הפלפלים.

עדי קול: לא, לא, אני אתן לך.

עדי קול: אתה אמרת שאתה מסביר - - -

<אילן שבע: הבאתי לפה חשבוניות של חודשים אפריל-מאי, כל הקנייה של הפלפלים של רמי לוי.

<אילן שבע: קנינו - - -

עדי קול: רגע, אבל אמרת שאתה לא רמי לוי, אז למה אתה מדבר עליו?

<אילן שבע: של ביכורי השקמה, מה שמכרנו לרמי לוי.

עדי קול: אז אני רוצה שמישהו יסביר פה לכולם, יש פה נציג של משרד החקלאות, אני רוצה שהוא יסביר לי מה - - -

<אילן שבע: רגע, אבל אני לא סיימתי.

עדי קול: דקה, אני אתן לכם, יש פה דיון, הרבה אנשים רוצים לדבר.

עדי קול: משהו פה לא ברור.

עדי קול: יש את רמי לוי ויש את חברת ביכורי השקמה.

עדי קול: הוא קונה והוא מוכר.

עדי קול: אני מחפשת את השאלה מי מרוויח.

עדי קול: את רוצה להסביר לי מי מרוויח?

<נילי אבן חן: שמי נילי אבן חן, אני מהתנועה לאיכות השלטון.

<נילי אבן חן: יש פה הרבה אמוציות מאד ברורות.

<נילי אבן חן: צריך להבין שזעקה שעולה מן השטח יש בה משהו אמיתי, רק צריך לשים את האצבע על מה.

<נילי אבן חן: והנושא הגדול שלנו זה נושא של תחרות וכשלי תחרות.

<נילי אבן חן: וצריך בצורה רציונאלית, לנתח איפה יש לנו פה כשלים, למה הם לא טופלו עד עכשיו ובאיזה אופן אפשר לטפל בהם, וזה מה שאני אנסה לעשות בקצרה.

<נילי אבן חן: אני אהיה מוכנה אחר כך להרחיב למי שירצה.

<נילי אבן חן: אז צריך להבין שהחקלאים האלה שמגדלים הם באמת זועקים זעקת אמת, כי הם מגדלים את גידוליהם, לא מקבלים הרבה כסף והם לא מבינים מה קורה הלאה.

<נילי אבן חן: אבל מה קורה הלאה, יש לנו כמה שלבים.

<נילי אבן חן: יש את השלב של מי שקונה מהחקלאים את מרכולתם, במקרה הזה זה פלפלים, שבאמת בפלפלים יש משהו שהוא מאד בולט מבחינת התוצרת החקלאית, שיש רק שני משווקים של פלפלים.

<נילי אבן חן: ופה אנחנו מגיעים בעצם, אני קוראת לזה לבאג הכי גדול בחקיקה.

<נילי אבן חן: החקיקה של כל נושא התחרות בכלל במשק, מוסדרת על ידי הממונה על ההגבלים העסקיים.

<נילי אבן חן: כל נושא החקלאות, מבחינה היסטורית, יצא כבר באזור שנות ה-60 מחוץ לחוק ההגבלים העסקיים, באופן שבו אפשר גם למשווקים וגם למשווקים בכסות של חקלאים, להתקרטל ביניהם, לתאם מחירים ביניהם, לעשות את כל מה שנחשבת העבירה הכי חמורה מבחינת חוק ההגבלים העסקיים.

עדי קול: ולמה?

עדי קול: למה צריך ל - - -

<נילי אבן חן: למה זה היה?

<נילי אבן חן: פה צריך להבין שצריך לעשות הפרדה מאד מאד גדולה בין הלובי החקלאי, שהוא בכלל לא החקלאים, לבין החקלאים האמיתיים שנמצאים פה.

<נילי אבן חן: יש לובי של חקלאים שמיוצג בידי משרדים ויחצנים, שמנסה לשייך את בעיות החקלאים אליהם ובא בשם הלובי החקלאי לדאוג לחקלאים, ומי שלא מעורה, ומי שלא מכיר את הפרטים, חושב בטעות שהוא דואג לחקלאים, בעוד שהוא דואג לגופים החזקים - - -

אבשלום וילן: גברתי, את מדברת פופוליזם נטו עכשיו.

<קריאה: אני לא מבין מה הקשר.

<יפרח שבלזי: היא אומרת את האמת.

<יפרח שבלזי: גורל התיווך נמצא בשולחן הזה, שלא דואג לשולחן.

<יפרח שבלזי: יותר טוב שתשבו בשקט.

<נילי אבן חן: אני אשמח להמשיך בפופוליזם שלי עם עובדות, וכל מי שטוען לפופוליזם, שאחר כך יגיב ויספר בשולחן הזה - - -

אבשלום וילן: תסבירי למה בכל העולם יש פטור מהגבלים עסקיים בחקלאות.

<קריאה: גם בזה יש הגבלים.

אבשלום וילן: אתה מוכן לא לצעוק סתם?

אבשלום וילן: הדיון איתך לא מהיום, תדבר על עובדות.

<קריאה: יושבת ראש הוועדה, אפשר להציע הצעה לסדר?

<קריאה: יושב פה אורי צוק ממשרד החקלאות - - -

עדי קול: לא, סליחה.

עדי קול: אני יודעת מי יושב כאן ואנחנו נעשה את זה לפי הסדר ואני מבקשת בלי הצעות לסדר.

עדי קול: לכל אחד תהיה הזדמנות לדבר, אני מקווה.

עדי קול: נילי, קצר.

<נילי אבן חן: מה שנקרא הערת סוגריים – הצעקות שיש פה זה בדיוק מעיד למי אנחנו דורכים בקצה של הציפורן וכואב לו וחושש מאד ממה שיקרה, אם באמת האמת תתגלה וסוף סוף יבינו מי גובה את ה - - -

עדי קול: נילי, אני עוצרת אותך - - -

<נילי אבן חן: לא, אני אגיד - - -

עדי קול: אני עוצרת אותך, כי אני רוצה שכולם יקבלו הזדמנות.

<נילי אבן חן: לא אמרתי כלום.

עדי קול: כן, אתם רוצים להשיב?

<נילי אבן חן: עוד לא אמרתי.

<נילי אבן חן: אם הם רוצים להשיב אז אני צריכה-.

<נילי אבן חן: עוד לא הגעתי למקטע הראשון ויש לנו עוד שני מקטעים.

עדי קול: אבל אנחנו לא יכולים לתת לך את כל הבמה ולכן אנחנו צריכים לתת לעוד אנשים.

<נילי אבן חן: כן, אבל חושבת שצריך להבין את המבנה.

<נילי אבן חן: אם לא נבין את המבנה, אז אי אפשר, אז אנחנו נדבר ונצרח ויהיו המון המון אמוציות, אבל לא תהיה עבודה אמיתית.

עדי קול: בסדר.

עדי קול: בבקשה.

אבשלום וילן: אבשלום וילן, מנכ"ל התאחדות חקלאי ישראל.

אבשלום וילן: לשאלה שלך מה הוא כשל, נכון שיש כשל שוק.

אבשלום וילן: ניסתה הדוברת הקודמת להוכיח שהבעיה היא בלובי החקלאי וזו אמירה פופוליסטית ואני רוצה להסביר.

אבשלום וילן: בכל העולם המערבי, בעצם התוצרת החקלאית פטורה מהגבלים עסקיים, בגין ששם - - -

עדי קול: אני עוצרת אותך.

<נילי אבן חן: אני לא הצלחתי אפילו להגיד את תחילת דבריי.

עדי קול: שנייה, אני רוצה לעצור אתכם רגע.

עדי קול: אני מנסה לקבל תשובה פשוטה - - -

אבשלום וילן: אני עונה לך בדיוק לשאלה.

עדי קול: מי מרוויח?

אבשלום וילן: אז אני עונה לך בדיוק.

אבשלום וילן: כתוצאה מכך, היא ניסתה לטעון שהבעיה היא תוצאה מהפטור, סיטונאים או קמעונאים מנצלים אותו, ויש גם את הלובי החקלאי שאין לו שום קשר לנושא.

אבשלום וילן: לפני מספר חודשים תוקן החוק בדיוק על פי דרישתה.

אבשלום וילן: בפועל זה לא קרה, מדוע?

אבשלום וילן: כי בישראל באמת, ברשתות - - -

עדי קול: החוק - - -

אבשלום וילן: תקשיבי לי טוב עכשיו.

עדי קול: לא, החוק עוד לא נכנס לתוקף.

<נילי אבן חן: החוק לא - - -

אבשלום וילן: ברשתות שמשווקות - - -

<נילי אבן חן: לא, צריך להגיד את האמת.

<נילי אבן חן: אי אפשר.

אבשלום וילן: משווקות בערך כ-60% מהסחורה, אין תחרות אמת.

עדי קול: מי גוזר את הקופון?

אבשלום וילן: מי שגוזר את הקופון, חד משמעית, הם אלה שנמצאים בחוליה האחרונה, קרי – רשתות השיווק הגדולות, שהן בעצם לא מתחרות.

אבשלום וילן: אם תשימי לב לנתונים שפורסמו רק לפני חודשיים, שהרווח הממוצע של רשתות השיווק, היה 27% על הירקות והפירות.

אבשלום וילן: בשום מוצר אחר אין להם את זה, אחרי הפחת, אחרי הכל.

אבשלום וילן: לכן מה שקורה פה, עד לפני כמה שנים, כאשר הייתה תרבות במדינת ישראל, לא של חזירות, אלא של תחרות רווח הוגן, הפערים וההפרשים היו יותר קטנים.

אבשלום וילן: מה שקרה, שעם ההפרטה המטורפת של הרשתות והתחרות שלו קיימת ביניהן, בעצם השוק פה לא מתנהל תחרותי, ולכן גוזרים קופונים.

אבשלום וילן: את רוצה, תבדקי.

אבשלום וילן: שנית, אילן צודק במה שהוא אמר.

אבשלום וילן: בשנים האחרונות יש נפילה גדולה מאד של המחירים בייצוא, אבל היא לא השתקפה, זה נכון, ולכן כשאת אומרת שהיו שנים טובות בזנים אחרים, קחי את העקומה של ה-7-8 שנים האחרונות ותראי שיש ירידה גדולה במחירים באירופה, כתוצאה ממתחרים חדשים שנכנסו לשוק.

אבשלום וילן: מה שזה היה צריך לעשות, זה היה צריך להוזיל את המחיר בארץ.

אבשלום וילן: מאיפה קמה המחאה?

אבשלום וילן: שהמחיר שהחקלאי מקבל בארץ הוא מאד מאד נמוך, וזה לא משתקף במחיר שהצרכן הסופי משלם.

אבשלום וילן: נקודה אחרונה להסביר לך מדוע.

אבשלום וילן: תראי, הציבור בישראל צורך בגדול, פירות וירקות בערך כ-20% מסל הצריכה שלו.

<ברק אומגה: וזה בירידה.

אבשלום וילן: בעולם אין בכלל נתונים כאלה, ולכן זאת בדיוק הבעיה, שהוא מוכן.

אבשלום וילן: הם עומדים בפני עקומת ביקוש קשיחה.

אבשלום וילן: הישראלים מוכנים לשלם הרבה עבור פירות וירקות, כי מבחינת סל המזון הישראלי, זה מצרך כמעט דומיננטי.

אבשלום וילן: ולכן ההבדל מאירופה, שם קונים הרבה פחות יחסית פר משפחה, פר בן אדם.

<דויד היימן: אני רוצה להוסיף משהו, ברשותך.

<דויד היימן: שמי דויד היימן, מנכ"ל התאחדות האיכרים.

<דויד היימן: תראו, שרשרת אספקת המזון זה משולש עם צלעות שוות – זה החקלאי, הסיטונאי והרשת בסוף.

<דויד היימן: נוצר פה מצב שאם אחד מהם לא מרוויח – העסק מתמוטט.

<דויד היימן: כרגע המצב הוא שהחקלאות הישראלית חד משמעית לא מרוויחה כסף.

<דויד היימן: זה הפלפל, זה הפירות, או כל דבר אחר.

<דויד היימן: אין יתרונות לרמי לוי.

<דויד היימן: רמי לוי אומר שהוא מרוויח אחוז אחד, יכול להיות.

<דויד היימן: מכל הרשתות אולי הוא הכי טוב, אבל זה עוד לא עושה אותו טוב.

<דויד היימן: אני אומר רמי לוי, עם כל הכבוד ויש לי כבוד גדול אליך, אתה הכי זול מכולם, זה מוכח, אבל עדיין העסק לא עובד.

<דויד היימן: ושאלת שאלה נכונה – מי מרוויח.

<דויד היימן: אין חוכמות.

<דויד היימן: מה שאת שומעת פה, כבוד יושבת הראש, החקלאות מפסידה.

<דויד היימן: מפסידה בפלפל, מפסידה בפרחים ומפסידה בפירות ובירקות.

<דויד היימן: לכן, מי שמרוויח, השאלה שקיימת והיא ברורה לחלוטין, אז הוא מרוויח אחוז אחד.

<דויד היימן: אז שופרסל מרוויח 5% ורשת אחרת, מגה, תרוויח 7%.

<דויד היימן: מי מפסיד?

<דויד היימן: החקלאים.

<קריאה: הם היחידים שמרוויחים.

<קריאה: אבל בדרך יש כל כך הרבה סיטונאים גם.

<יפרח שבלזי: ....

<יפרח שבלזי: ככה.

<יפרח שבלזי: זה התפקיד שלכם.

<דויד היימן: אנחנו התאחדות האיכרים, אנחנו - - -

עדי קול: לא, לא, שנייה, אני לא רוצה - - -

<דויד היימן: אני מסיים.

אורי מקלב: סליחה, מי מרוויח, את זה היא שאלה והיא עדיין לא קיבלה תשובה מעשרה דוברים.

אורי מקלב: מי שקנה בשקל וחצי ומכר בתשעה שקלים ברשת הכי זולה, מי הרוויח?

אורי מקלב: האם הרשת הרוויחה בין ה-1.5 שקלים לבין 8.90 שקלים?

אבשלום וילן: אני אמרתי את זה חד וחלק, אין תחרות בין הרשתות, לכן הן מעלות מחירים למעלה, ולצרכן - - -

<דויד היימן: סליחה, אני עוד לא סיימתי.

אבשלום וילן: והצרכן משלם.

אבשלום וילן: תשאל אותם בכמה הם מכרו.

אבשלום וילן: הם הראו פה את הטבלאות.

אבשלום וילן: הם הראו בכמה הם מוכרים לעומת הרשתות.

אורי מקלב: אני לא מכיר מישהו שקונה ב-1.5 שקלים, מוכר ב-8.90 שקלים ומרוויח אחוז.

אורי מקלב: אני לא מכיר.

<דויד היימן: רמי לוי, במגה 11 שקלים לקילו פלפלים, אתמול.

עדי קול: אני מבקשת, אנחנו רוצים - - -

<דויד היימן: אני רוצה - - -

עדי קול: לא, לא, אני עוצרת אותך ואני אעצור את כל מי שיתחיל לעשות שוק פה, סליחה.

עדי קול: אני נותנת לכם לשחרר את הקיטור - - -

<דויד היימן: רק משפט אחד ואני מסיים, ברשותך.

עדי קול: לא, לא.

עדי קול: ברשותך, אני מבקשת שתעצור.

עדי קול: אני הבטחתי לרמי לוי ועצרתי אותו קודם.

עדי קול: החצים מופנים אליכם בשני כובעים – אחד באמת בכובע של השורה התחתונה, רשתות השיווק, והשני בכובע של חברות הסיטונאות שאתם מחזיקים, המשווקים שלכם, שכנראה שזה הם.

עדי קול: אני מנסה להבין, אם זה לא אתה וזה לא החקלאים – זה מישהו באמצע.

עדי קול: אז מי בעיניך גוזר את הקופון בין 1.5 שקלים ל-8.90 שקלים, ל-11.90 שקלים שאני ראיתי אתמול.

<ברק אומגה: אבל כשאת אומרת רמי לוי, זה רמי לוי שיווק השקמה, הסיטונאי, מי זה?

<ברק אומגה: אני כחקלאי, ברק אומגה מהערבה, רוצה לדעת אם אני מדבר פה עם קמעונאי או סיטונאי.

<ברק אומגה: מי הוא?

<ברק אומגה: זה חשוב לי לדעת.

אורי מקלב: רמי הוא האמיץ מכל הרשתות, וצריך לציין את זה לטובה.

<ברק אומגה: לא, ברור.

<ברק אומגה: ברור שזו הבעיה?

<ברק אומגה: אז מה עושים?

<ברק אומגה: הופכים את העסק הזה, מעלימים את כל ההכנסות.

עדי קול: רמי לוי.

אורי מקלב: רמי לוי הוא היחיד שמגיע לפה וצריך להתייחס לזה.

אורי מקלב: אני לא רוצה פה משווקים אחרים וצריך לציין את זה לטובה כלפיו.

<רמי לוי: אני רוצה להגיד דבר אחד, כשאני מדבר על 18% רווח גולמי, זה קנייה ישירות מהחקלאי.

<רמי לוי: זה לא כאילו אני קונה ממני כמשווק, ישירות מהחקלאי.

<רמי לוי: אני חייב לדווח אצלי בדו"ח שלי, כמה זה עולה לי.

עדי קול: אז רמי, תסביר לי את הפער בין החשבונית שלהם לבין מה שאני משלמת כשאני קונה גמבה.

<רמי לוי: אז אני עכשיו רוצה להראות.

<רמי לוי: קודם כל אני מכבד ומעריך חקלאים, אני רוצה להגיד לכם כל הכבוד, אתם עובדים קשה, אבל יש פה דברים ש - - -

<קריאה: עוד מעט הם לא יהיו.

<ברק אומגה: זה חשבונית של מס הכנסה, זה לא פברוק.

<רמי לוי: רגע, רגע, תנו לי רגע - - -

עדי קול: אני ממש לא רוצה להשתמש בפטיש הזה.

<רמי לוי: תנו לי לסיים, עם כל הכבוד לכולם ובאמת אני מכבד אותך, מכבד את כל החקלאים ומעריך.

<רמי לוי: אתה מראה לי פה חשבונית מ-31 בינואר 2011, ואתה מראה לי - - -

<ברק אומגה: 2014.

<רמי לוי: 2014, סליחה.

<רמי לוי: ינואר, שזה כמעט חמישה חודשים.

<ברק אומגה: נכון.

<רמי לוי: ואתה מראה לי מחיר של היום, 11.80 שקלים.

<רמי לוי: קודם כל יש הבדל בין המחיר של היום לבין המחיר שקנו בינואר.

<רמי לוי: קודם כל.

<ברק אומגה: יש לי שאלה, אדון לוי.

<רמי לוי: לא סיימתי.

<רמי לוי: דבר שני - - -

<ברק אומגה: יש לי שאלות מאד נוקבות שצריך לקבל עליהן תשובות.

<רמי לוי: דבר שני - - -

עדי קול: רק שנייה, אני עוצרת את הדיון.

עדי קול: אני מבקשת מכם, יש פה דוגמא אחת נקודתית, ספציפית.

עדי קול: אתה לא יכול להתווכח עם הפערים.

עדי קול: יש פה טבלאות שלמות שמראות במשך תקופה מאד ארוכה את הפער.

עדי קול: אתה יודע מה, לא ניקח 1.90 שקלים, ניקח 3 שקלים שהחקלאים מקבלים, שזה פער שבין 7 ל-12 שקלים.

<רמי לוי: אני לא יודע אצל מי.

<רמי לוי: לא אצלנו בכל אופן.

עדי קול: אוקיי, אז תסביר לי.

<דויד היימן: אתה מוכר בשמונה.

<רמי לוי: קודם כל אני מוכר ב-5.90 שקלים.

<דויד היימן: למי שקונה ב-100 שקלים ומעלה.

<דויד היימן: אבל המחיר הוא 8.

<רמי לוי: קודם כל, כל אחד קונה ב-100 שקלים.

<רמי לוי: זה אחד.

<דויד היימן: מי שנכנס משלם שמונה שקלים.

<רמי לוי: אתה יודע כמה שילמתי?

<רמי לוי: אני יכול להראות לך כמה שילמתי.

עדי קול: רמי, תענה לי על השאלה.

עדי קול: אני שואלת אותך את השאלה, תענה לי.

עדי קול: אילן, תענה לי אתה, מי גוזר את הקופון?

עדי קול: אני רוצה לשמוע את התשובה לשאלה הזאת.

<אילן שבע: יש פה מחירים שהבאנו של החודשיים האחרונים, של ביכורי השקמה מה קנינו פלפלים מהחקלאים.

<אילן שבע: אני אציין פה מספר מגדלים.

<אילן שבע: החקלאים, שיווק ירקות טריים, קנינו 13 טון, מחיר ממוצע 8.34 שקלים.

<אילן שבע: דוד חי - - -

<יפרח שבלזי: מי זה החקלאי שקיבל את זה?

<יפרח שבלזי: מי זה החקלאי שקיבל את זה?

<יפרח שבלזי: תגיד מי החקלאי שקיבל 8.50?

<יפרח שבלזי: תגיד את האמת.

<יפרח שבלזי: מי זה החקלאי?

<יפרח שבלזי: אל תמרח את הציבור.

<אילן שבע: תקשיב רגע.

<אילן שבע: אני לא מורח את הציבור.

<יפרח שבלזי: אתם אומרים דברים שהם לא אמת.

<יפרח שבלזי: אתם מסתמכים על התקליט שהוא שקר וכזב, כי הוא בא משרת אותם וזה לא אמת.

<יפרח שבלזי: אף חקלאי לא קיבל את זה בחיים.

<כרמית משיח: נכון.

<כרמית משיח: אין מספרים כאלה.

<כרמית משיח: אין מספרים כאלה בארץ.

<כרמית משיח: לא מגבע הכרמל ולא משום מקום.

<רמי לוי: תגיד לי, אתה חושב שזה שאתה צועק - אתה צודק?

<יפרח שבלזי: אף חקלאי לא קיבל.

<רמי לוי: אל תצעק.

<רמי לוי: זה שאתה צועק, כנראה שאתה רגיל לצעוק וכנראה שאתה מהלובי - - -

<כרמית משיח: לא, הוא צועק כי זו בעיה אמיתית.

<רמי לוי: זה שאתה צועק זה רק הצגות.

<כרמית משיח: הוא צועק כי זו בעיה אמיתית שכואבת להרבה אנשים.

<רמי לוי: מה, אנחנו קנינו פלפלים בשקל?

<רמי לוי: בחיים זה לא היה.

<רמי לוי: הכל שקר.

<רמי לוי: תראה לי חשבונית שמכרת בשקל.

<רמי לוי: הכל שקר.

<רמי לוי: אתם משקרים.

<יפרח שבלזי: איפה החקלאי שקיבל שמונה שקלים?

עדי קול: סליחה, אני מבקשת.

<קריאה: ...

<קריאה: משה לוי, שש דורות אחורה, תבדוק, אנחנו כנראה גם קרובים.

<רמי לוי: יכול להיות.

<רמי לוי: אני אמרתי לך שאני מעריך ומכבד אתכם, אבל אתה לא יכול לבוא ולהגיד שמכרת לי פלפל ב-1 שקל ואנחנו מוכרים ב-10.90.

עדי קול: אני רוצה לתת למשרד החקלאות הזדמנות להשיב.

עדי קול: אתה יכול להסביר לנו?

עדי קול: יש כאן בעיה.

<קריאה: הם אחת הבעיות.

עדי קול: סליחה, אני מבקשת שלא תדבר ללא רשות דיבור.

עדי קול: מי שידבר ללא רשות דיבור מעכשיו, אבקש להוציא אותו.

עדי קול: באמת, אתם צועקים.

עדי קול: אני מבינה את הרגשות, אני מבינה את הקושי.

עדי קול: אנחנו מנסים להגיע לפתרון קודם כל השאלה הבסיסית.

עדי קול: כל אחד מאשים את השני.

עדי קול: משרד החקלאות, קודם כל פיקוח על מחירי הירקות ומחירי התיווך – האם יש דבר כזה?

<אורי צוק בר: אני אסביר קצת.

עדי קול: לא, זה נראה לי שאלה של כן ולא.

<אורי צוק בר: לא.

עדי קול: אוקיי, אז אין.

עדי קול: והשאלה למה?

<אורי צוק בר: את רוצה שאני אסביר קצת יותר מכן ולא?

עדי קול: לא, לא, התשובה עכשיו ארוכה יותר.

<אורי צוק בר: בסדר, אז אני אתן קצת יותר רקע, אני אשתדל אחרי כל ההתלהמות לנסות לעשות קצת סדר.

עדי קול: תודה.

<אורי צוק בר: קודם כל ענפי הירקות והפירות – בוא נגיד אחרת, חוץ מחלב וביצים – כל יתר הענפים בחקלאות לא מפוקחים ולא תחת תכנון ממשלתי והשוק בהם הוא שוק חופשי.

<אורי צוק בר: לא ניתן לעשות פיקוח מחירים, כמו שאנחנו עושים במוצרי חלב, שזה מוצר תעשייתי, או בביצים, על מוצרים שכל יום ההיצע והביקוש בהם משתנה והמחירים הם בתנודות יום יומיות.

עדי קול: אבל אפשר לעשות פיקוח על מחירי התיווך.

עדי קול: אם תגדירו מספר שהוא מחיר תיווך - - -

<אורי צוק בר: תיכף אני אגיע לזה.

<אורי צוק בר: מה שאנחנו עושים לאורך זמן כבר, בשנה האחרונה, אנחנו מנסים לתת את מירב המידע לכל הצדדים, על מנת שתהיה תחרות בריאה, וצריך קודם כל מידע.

<אורי צוק בר: לשמחתנו, חוץ מהמידע שאנחנו אוספים בשוק הסיטונאי, יש גם חברה פרטית נוספת שאוספת מידע, ומידע על מחירים סיטונאים בשוק הסיטונאי אנחנו אוספים גם בירושלים וגם בצריפין.

<אורי צוק בר: יש את מועצת הצמחים, והחברה הפרטית אוספת רק בצריפין, אבל זה נותן אינדיקציה - - -

<נילי אבן חן: תספר על הפערים.

<אורי צוק בר: אני מבקש בלי הפרעות.

<נילי אבן חן: לא, אבל אם מדברים על - - -

עדי קול: נילי.

<אורי צוק בר: לא, אני אפסיק.

<נילי אבן חן: אבל צריך לדבר על פערים.

<נילי אבן חן: אי אפשר.

עדי קול: תני לו לדבר בבקשה.

<אורי צוק בר: אני רק מבקש ברצף.

עדי קול: כן, אנחנו נשתדל.

<אורי צוק בר: עכשיו, המחירים בשוק סיטונאי משקפים, פלוס מינוס לכאן או לכאן, ויש שאמרו שמקבלים קצת יותר, קצת פחות - אותו מחיר שמפרסמת החברה הפרטית הוא בדרך כלל נמוך קצת יותר מהמחירים של הסקרים האחרים.

<אורי צוק בר: כולם עובדים על שיטה דומה, ששולחים סוקר בלילה, בבוקר, הוא עובר, שואל את הסיטונאי מה המחיר - - -

עדי קול: אבל אני מבינה שרוב הקנייה כבר נכנסת בשוק הסיטונאי.

<אורי צוק בר: שנייה, שנייה.

<אורי צוק בר: זה לא משנה.

עדי קול: רגע, אם זה לא משנה, אז המספרים שלכם לא רלבנטיים.

<אורי צוק בר: אני אסביר.

<אורי צוק בר: הם רלבנטיים לגמרי.

עדי קול: אם זה 30% אז המספר לא רלבנטי ולכן המספר לא עוזר לי.

<אורי צוק בר: את רוצה שאני אסביר?

עדי קול: סליחה, אני אמרתי לכם, סליחה.

<אורי צוק בר: אני אסביר ותראי את הרלבנטיות, אני מבטיח לך.

עדי קול: אני באמת אומרת, אני קיבלתי פה כמה טבלאות לקראת הדיון הזה, ואני אעצור אותך ברשותי כיושב ראש הוועדה, אני יכולה לעשות את זה.

עדי קול: אני קיבלתי כמה טבלאות, הטבלאות מתארות את הפער.

עדי קול: למה אתם לא מפרסמים טבלאות שמראות – זה המחיר שקיבל החקלאי, זה המחיר שנמכר בכל הרשתות.

עדי קול: למה אנחנו לא יכולים לראות דבר כזה?

<אורי צוק בר: אנחנו מפרסמים, אני אגיע לזה.

<אורי צוק בר: אני מבטיח לך שאני אגיע.

<אורי צוק בר: אני חושב שבסוף ההסבר שלי לא יהיו שאלות רבות מדי, בסדר?

עדי קול: כל אחד מכם, אתם מביאים את החקלאי לבית שלכם, זה נראה לי, תשים לב שיש פה קבוצה שלמה של חקלאים שאומרת שהם קיבלו סכום מסוים, וחקלאי אחד שבא איתך ואומר מחיר אחר.

<אורי צוק בר: כבוד יושבת הראש, אפשר לתת הסבר רציף?

עדי קול: אפשר לנסות.

<אורי צוק בר: אפשר לנסות רגע?

<אורי צוק בר: תנו לי חמש דקות ברצף.

עדי קול: לא, לא, אין לך חמש דקות, יש לך שתי דקות.

<אורי צוק בר: שתי דקות?

<אורי צוק בר: חבל, כי יש פה הרבה התלהמות ואני רוצה להסביר ולהביא נתונים מסודרים.

עדי קול: אני אסביר לך את העניין, יש פה התלהמות כי זה מציק.

<אורי צוק בר: בסדר, אבל תנו לי להסביר קצת בצורה מסודרת יותר.

<אורי צוק בר: לא בצורה אינטרסנטית ומסודרת.

עדי קול: אוקיי, אז אני מסבירה לך, יש פה 30 דוברים שרוצים לדבר, אני נותנת זמן מינימאלי לכל אחד.

עדי קול: שתי דקות, אז תנסה להסביר את זה בקצרה.

<אורי צוק בר: בסדר, אני באתי להסביר מטעם הממשלה, אבל איך שאתם רוצים.

<אורי צוק בר: אנחנו עוקבים לאורך זמן, גם אחרי המחירים לצרכן וגם אחרי המחירים לסיטונאים.

<אורי צוק בר: עכשיו, למה המחירים לסיטונאים, בשוק סיטוני, כן יש להם משמעות, גם אם הם לא משקפים את כלל המכר בשוק?

<אורי צוק בר: אנחנו לאורך זמן עשינו בדיקות סטטיסטיות של מתאמים שונים בכל ערוצי השיווק הסיטוני ואני לא אפרט בדיוק, אבל מתוך כל הבדיקות ראינו מתאמים ברמות מאד גבוהות, בין כל המכר של כל סוגי המכר הסיטוני, שבאחוז מאד גבוה של מתאם, המחיר של שוק סיטוני צריפין – משקף, פלוס מינוס – חצי שקל לכאן או לשם – את המחיר הסיטוני בשוק.

עדי קול: אבל אתה - - -

<אורי צוק בר: תני לי רגע, אני לא יכול ככה.

עדי קול: קודם כל תתמודד.

עדי קול: דבר שני, אני רוצה לדעת את ההסבר - - -

<אורי צוק בר: לא, אבל אתם לא תשמעו בסוף את הנתונים, אז חבל.

עדי קול: אתה לא ענית לשאלה הספציפית.

עדי קול: אמרת שבאת להסביר.

עדי קול: יש פה הרבה אמוציות, אבל אתה באת להסביר.

<אורי צוק בר: אבל אני לא סיימתי.

עדי קול: נכון, אבל נתת לנו רקע.

עדי קול: אני מבינה את הרקע לאיפה מתפרסמים המספרים והנתונים.

עדי קול: אני שאלתי את השאלה הראשונה שאני עדיין לא מצליחה להבין – רמי לוי אומר אני עם רווח גולמי של 18%.

עדי קול: מי גוזר את הקופון?

<אורי צוק בר: תראי, אם אתם רוצים רק תשובות פופוליסטיות, אני יכול לוותר.

<אורי צוק בר: אין בעיה.

עדי קול: רגע, סליחה - - -

<רמי לוי: יכול להיות שהרשתות הגדולות מרוויחות הרבה יותר, אין להן פה נציג.

<רמי לוי: אני מדבר בשמי.

<רמי לוי: אני לא מדבר בשם אחרים.

<אורי צוק בר: יושבת הראש, עדי, אפשר?

עדי קול: אפשר לקרוא לי עדי, וזה בסדר, ואפשר לקבל תשובה?

עדי קול: אני רוצה לקבל תשובה.

עדי קול: אתה אומר שזה פופוליסטי - - -

<אורי צוק בר: את תקבלי.

עדי קול: תסלח לי, אני בתור בן אדם שאוכל ירקות, זה לא פופוליסטי מבחינתי לדעת למה אני משלמת 12 שקלים כשהחקלאים לא מקבלים את זה.

<אורי צוק בר: אז תחכי עוד שנייה, תביני גם שאת לא משלמת 12 שקלים, אלא אם כן קנית במקרה במקום שעלה 12 שקלים.

<אורי צוק בר: זה לא מקום מייצר, בסדר?

עדי קול: קניתי ב-11.90 שקלים אתמול, ואם תיכנס לפייסבוק שלי תראה עוד 11.90, ועוד 11.90 ועוד 11.90.

<אורי צוק בר: בסדר, מאה אחוז.

עדי קול: אני יכולה להגיד לך בדיוק איפה קניתי - שופרסל אקספרס בתל אביב.

<אורי צוק בר: בסדר.

<אורי צוק בר: זה בדיוק המקום היקר, אוקיי.

עדי קול: שם אני קונה, מה אני אעשה?

<אורי צוק בר: עכשיו אני באמת אתן קצת אינפורמציה כדי לסבר את האוזן.

<אורי צוק בר: המכר ברשתות השיווק הוא בערך 33% מסך הכל המכר בשוק המקומי.

<אורי צוק בר: הוא יותר מסך הקימעונאות המבורקדת, אבל סך הכל הוא 30 אחוז מהמכר.

עדי קול: במילים שאנחנו מבינים, בבקשה.

<אורי צוק בר: אוקיי.

<אורי צוק בר: סך הכל המכר ברשתות השיווק, שיש בהן ברקודים, הוא בערך 30% מסך כל הייצור, ברוב הפירות והירקות.

<אורי צוק בר: עכשיו, הוא משקף רמת מחירים ממוצעת בשוק, פחות או יותר.

<אורי צוק בר: אנחנו בודקים את המחירים הממוצעים של כלל אותו מכר.

עדי קול: אדוני, אתה יכול לענות לי בבקשה על השאלה?

<אורי צוק בר: כן.

עדי קול: אני מצטערת, אתה נותן לי הסבר על הרקע, אני נורא שמחה ללמוד, אבל - - -

<קריאה: את לא תקבלי תשובה ברורה.

עדי קול: אני רוצה לדעת מי מרוויח?

<קריאה: אין לו תשובה.

<קריאה: הוא מורח.

<אורי צוק בר: כולם מרוויחים, בסדר?

עדי קול: כולם מרוויחים?

<אורי צוק בר: כולם מרוויחים.

<קריאה: למה?

<קריאה: החקלאים לא מרוויחים.

<אורי צוק בר: אתה יודע מה, כשמישהו עושה עסקים, בדרך כלל הוא מרוויח.

<אורי צוק בר: מי שלאורך זמן לא מרוויח, מפסיק לעשות את זה.

<קריאה: אז מה שיקרה שחבל ארץ כמו הערבה, מחר לא יהיו שם אנשים.

עדי קול: רגע, סליחה.

עדי קול: כולם מרוויחים?

<קריאה: חוץ מחקלאים.

עדי קול: סליחה, אתה דיברת.

<אורי צוק בר: יש חקלאים שמרוויחים ויש חקלאים שלא מרוויחים וזה תלוי גם בעונה ובתקופה.

<אורי צוק בר: המחיר הממוצע לאורך כל השנה לצרכן, הוא בערך 8 שקלים, אוקיי?

אורי מקלב: גברתי יושבת הראש, סליחה שנייה, אני רוצה לכוון אותך, אני אמנם יושב בין החקלאים.

אורי מקלב: המחיר שמתפרסם זה מחיר הממוצע של השוק הסיטונאי.

אורי מקלב: שואלת יושבת הראש מה הפער בין התקליט, המחיר של התקליט, לבין אדם שקונה בסופר מרקט או לבין מי שקונה ברשתות השיווק.

אורי מקלב: מה הפער בין התקליט לבין המחיר שהצרכן קונה.

<אורי צוק בר: הפער הוא כ-50%.

<ברק אומגה: התקליט לא מדבר לצרכנים.

עדי קול: סליחה, ברק, באמת.

<דרור גדיש: קיבלת את התשובה.

<דרור גדיש: אם הפער הוא 50% - - -

<אורי צוק בר: אבל אם תיתן לי הזדמנות, אני חושב שיהיה יותר ברור.

אורי מקלב: מה זה 50%?

<יפרח שבלזי: התקליט זה שקר.

<יפרח שבלזי: זו פיקציה שלכם, כדי להוכיח שלא מרוויחים.

אבשלום וילן: אני לא יודע מי זה שלכם.

אבשלום וילן: במקרה הזה אני עם רמי לוי.

אורי מקלב: מה זה נקרא 50%?

אורי מקלב: מה זה נקרא כפול 1?

<אורי צוק בר: אני נורא מבקש - - -

עדי קול: אדוני, חבר הכנסת מקלב יכול לדבר מתי שהוא רוצה.

<אורי צוק בר: אין בעיה, אבל אני רוצה לענות.

עדי קול: אתה לא עונה לנו, סליחה.

עדי קול: אתה נותן תשובות שאנחנו לא מבינים.

אורי מקלב: אני רוצה לכוון אותך, אבל אתה צריך לענות לנו.

אורי מקלב: אנחנו רוצים שתענה.

אורי מקלב: אנחנו, בעידוד הוועדה לפניות הציבור בזמנו, עודדנו חוק, אנחנו רוצים לחוקק חוק שיחייב את הקמעונאים לפרסם את המחיר של התקליט על יד.

אורי מקלב: אתה מוכר פלפל ב-11 שקלים?

אורי מקלב: תפרסם בכמה קניתם את זה.

אורי מקלב: למה אתם מתנגדים להצעה הזו?

<אורי צוק בר: בוא אני אסביר לך למה.

<אורי צוק בר: אני אסביר בפשטות.

אורי מקלב: זה ייתן לאנשים, לצרכנים, את התמונה אם מרוויחים 100%, אם מרוויחים 70% ולפי זה גם הוא יכוון אותו.

עדי קול: למה אתה מתנגד לזה?

אורי מקלב: זה ייתן אווירה בשוק.

אורי מקלב: למה אתם מתנגדים לזה?

<אורי צוק בר: לא מתנגדים, אני אסביר לך רק מה הבעייתיות בפרסום מהסוג הזה.

<אורי צוק בר: אפשר לפרסם אותו, דרך אגב אנחנו מפרסמים אותו באינטרנט ומפרסמים אותו לציבור - - -

אורי מקלב: מי מסתכל, לפני שהוא קונה ירקות, באינטרנט?

עדי קול: למה אנחנו לא יכולים לראות את זה?

<אורי צוק בר: אפשר לראות את זה באייפון.

אורי מקלב: אתה מכיר כזה שוק?

אורי מקלב: אתה מכיר קנייה כזאת?

אורי מקלב: אנחנו לא מכירים.

<אורי צוק בר: אנחנו לא מתנגדים.

<אורי צוק בר: הייתה הצעת חוק כזאת, אנחנו לא מתנגדים.

<אורי צוק בר: אין בעיה.

עדי קול: רגע, אם הייתה הצעת חוק כזאת, למה היא לא עברה?

<אורי צוק בר: אני לא מחליט בשם הקואליציה מה להעביר ומה לא.

אורי מקלב: אנחנו עכשיו - - -

<אורי צוק בר: אני אומר שום, גם אם היה מתפרסם, היה מתפרסם בחנות.

<אורי צוק בר: מה שהצעת החוק רצתה שזה יפורסם בחנות.

<אורי צוק בר: עכשיו, בחנות, מה שהוסבר בדיון על הצעת החוק, שיש מגבלות בפרסום הזה, כי המחיר, כמו שפה שמעתי הרבה אנשים – כן מייצג, לא מייצג – אני רוצה לתת דוגמא.

עדי קול: אפשר לתת טווח.

<אורי צוק בר: לדוגמא ניתן – מחיר סיטונאי של כל הסוקרים האלה, שנותנים מחיר סיטונאי בשוק, נע בין האיכויות השונות של פלפל אדום בלבד.

<אורי צוק בר: יש שש איכויות של פלפל אדום שמפורסמות בתקליטים השונים, הם נעו בין שני שקלים לבין שישה.

<אורי צוק בר: עכשיו, מה נפרסם?

<אורי צוק בר: את הארבע?

<אורי צוק בר: את השש או את השלוש?

עדי קול: סליחה, אתה יכול לפרסם טווח של בין 3 ל-6.

עדי קול: אנחנו משלמים 12 שקלים.

עדי קול: אני חושבת שזה - - -

<אורי צוק בר: רגע, למה את אומרת 12?

<אורי צוק בר: המחיר הממוצע לצרכן באותו זמן היה 8 שקלים.

<אורי צוק בר: עכשיו, למה המחיר 8 שקלים ובכל זאת את ראית 12.90?

<אורי צוק בר: כי 80% מהמכר של פירות וירקות - - -

עדי קול: אבל למה - - -

<אורי צוק בר: שנייה, אבל תני לי לסיים משפט.

עדי קול: אבל למה אתה מדבר על מחיר ממוצע במקרה הזה ועל טווח במקרה הזה, אם לא עשית ממוצע?

<אורי צוק בר: אני יכול לסיים משפט שלם?

<אורי צוק בר: פשוט קשה לי להתנהל ככה בשיחה.

עדי קול: אמרתי, זה חלק מהתהליך פה.

<אורי צוק בר: אין בעיה, בסדר.

<אורי צוק בר: אני יכול גם לשתוק, אין בעיה.

<אורי צוק בר: המחיר לצרכן, שאנחנו לוקחים מחברת סטורנקסט, שמספקת לנו נתוני קופות, הוא על ממוצע כל הרשתות.

<אורי צוק בר: ממוצע כל הרשתות הוא כ-8 שקלים והוא נע לאורך השנה – 7.5-8 שקלים, אלה המחירים.

<אורי צוק בר: אנחנו מפרסמים אותם כל שבוע, כולם מוזמנים לקרוא אותם ולראות כל שבוע.

עדי קול: אוקיי, שנייה - - -

<אורי צוק בר: שנייה רגע, רגע אחד.

עדי קול: לא, די.

עדי קול: סליחה.

עדי קול: אני שאלתי אותך שאלה – למה אתם לא יכולים לפקח על פערי התיווך?

עדי קול: להגיד אנחנו אומרים שפערי התיווך יהיו מקסימום 20%?

<אורי צוק בר: שמה?

<אורי צוק בר: שהפערים יהיו 20%?

<אורי צוק בר: אני אסביר.

עדי קול: סתם, אני זרקתי מספר.

עדי קול: למה אתם לא יכולים לפקח על הפערים?

<אורי צוק בר: אני אסביר לך.

<אורי צוק בר: קודם כל, אנחנו מציגים את הנתונים, אנחנו רואים שהם בסביבות ה-50%.

<אורי צוק בר: עכשיו, אנחנו יכולים להגיד שפער יהיה לא יותר מאחוז מסוים.

עדי קול: נכון.

<אורי צוק בר: יכולת הפיקוח, האכיפה של דבר כזה, האם זה פער באחוזים, האם הפער בשקלים.

<אורי צוק בר: למשל, כשהמחיר יורד, אז הפער באחוזים יכול להגיע גם ל-120% כשהוא שקל.

<אורי צוק בר: כשגזר נמכר בשקל מחיר סיטונאי ובשני שקלים או ב-1.5 שקלים, אז כבר אי אפשר לעשות באחוזים, צריך לעבור לשקלים, נכון?

עדי קול: רגע, אז אתה מסכים איתי שזו בעיה טכנית?

<אורי צוק בר: זו בעיה מהותית.

<אורי צוק בר: לפקח על פערי תיווך זאת בעיה מהותית.

<אורי צוק בר: מה שצריך זה להרחיב את המידע, לתת יותר אינפורמציה לציבור, לתת יותר מידע מה המחירים, וזה מה שאנחנו מנסים לעשות.

<אורי צוק בר: בנוסף - - -

עדי קול: אבל - - -

<אורי צוק בר: שנייה, אני רוצה להגיד קצת מה המדיניות.

<אורי צוק בר: אתם רק רוצים לשמוע שהפער גבוה?

<אורי צוק בר: זהו?

עדי קול: לא, קודם כל אנחנו יודעים שהפער גבוה, אנחנו רואים את זה.

<אורי צוק בר: בסדר, הפער גבוה.

עדי קול: דבר שני, המדיניות שלך זה לפרסם באינטרנט והסברת לנו איך אנחנו מפרסמים.

עדי קול: המדיניות לא עוזרת.

<אורי צוק בר: אוקיי, למה היא לא עוזרת?

עדי קול: היא לא עוזרת לי כצרכנית, היא לא עוזרת לחקלאים, היא לא עוזרת לאף אחד.

עדי קול: הם לא מרוויחים יותר כסף, הצרכנים קונים במחירים מטורפים, והשאלה היא אם אתם עושים משהו כדי לשפר את האכיפה ואת הפיקוח בנושא.

<אורי צוק בר: תראי, קודם כל בואי נפריד בין נושא של גידול פלפלים בערבה המתבסס בעיקר על ייצור.

עדי קול: דיברנו על זה.

<אורי צוק בר: שבוע אחד של ייצוא זה כמעט כמו מה שהם שולחים לשוק המקומי כל השנה.

<כרמית משיח: זו מחאה ארצית.

<אורי צוק בר: לא, המחאה אני לא חושב שהיא ארצית.

<אורי צוק בר: מדברים על פלפל פה כל הזמן.

עדי קול: לא, לא, לא, סליחה.

<קריאה: פלפל הוא סימפטום של מחאה שהתחילה, אבל זה מורכב מהרבה יותר מפלפלים.

<אורי צוק בר: שנייה, פער קמעונאי בעגבניית שרי למשל, הוא מאד גבוה, אבל יש בה גם פחתים גבוהים מצד אחד.

<אורי צוק בר: מצד שני, פער קמעונאי על בצל, על עגבנייה ועל מלפפון, הוא כמעט אין פער.

עדי קול: על ענבים, על דובדבנים, על אבוקדו, על אשכוליות.

עדי קול: אני אקח את כל הרשימה, כי יש לי את פערי התיווך.

עדי קול: אני שואלת אותך שאלה אחת ואחרונה לפני שאני נותנת לחבר הכנסת זבולון כלפה.

עדי קול: מה אתה עושה כמשרד החקלאות, אתה אומר זה אני, אני אחראי, באתי לייצג את הממשלה.

עדי קול: מה אתה עושה כממשלה כדי לעזור לנו להתמודד עם המחירים הגבוהים מחד ועם המחירים - - -

<אורי צוק בר: אמרתי שוב, קודם כל אני נותן לציבור מחירים אמיתיים של ממוצע אמיתי בכל רשתות השיווק, כאשר 80% מרשתות השיווק - - -

עדי קול: איפה אתם נותנים את זה, באתר של משרד החקלאות?

<אורי צוק בר: את לא יכולה לתת לי לגמור משפט.

עדי קול: קודם כל אני יכולה, ודבר שני, איפה אתה נותן את זה?

<קריאה: תתמודד, תתמודד.

<אורי צוק בר: חבל, כי אני רוצה שאנשים גם ישמעו.

עדי קול: בינתיים אתה מתמודד יופי.

עדי קול: אני שואלת איפה אתה נותן להם את זה.

עדי קול: אני מעולם לא ראיתי את הטבלה הזאת.

עדי קול: זה באתר של משרד החקלאות?

עדי קול: זו דרך שהציבור יכול להתמודד עם המידע?

עדי קול: זו שקיפות אמיתית?

<אורי צוק בר: קודם כל כן, וחוץ מזה, כל מי שמעוניין - - -

עדי קול: מישהו פה נכנס לאתר של משרד החקלאות אי פעם?

<אורי צוק בר: עכשיו יודעים שיש וכל אחד יכול לקבל את זה בתפוצה אישית למייל שלו, אוקיי?

<קריאה: אין לכולם מחשב בבית.

<אורי צוק בר: אין?

<אורי צוק בר: בסדר.

<אורי צוק בר: אוקיי, חוץ מזה אם שאלת, יש אפליקציות מצוינות שאתם יכולים להפיץ ולספר עליהן, שיכול בן אדם ללכת בסופר ולראות בזמן אמת מה המחיר של מוצר בכל הרשתות בסביבה.

<אורי צוק בר: שאנשים, צרכנים, צריכים לדעת יותר להשתמש במידע.

<אורי צוק בר: המידע הוא הכוח של הצרכן.

<אורי צוק בר: חוץ מזה, אם חקלאים יוצאים למסע כזה ומעוררים מודעות ציבור, זה מאד חשוב, ומראים שאפשר למכור גם בפחות שקלים, מצוין.

<אורי צוק בר: אבל עם כל הכבוד, החקלאים, עם כל האהדה והאמפטיה, לא יכולים למכור את כל התוצרת שלהם בלי רשתות שיווק, נכון?

עדי קול: נכון, ומה הצרכן אמור לעשות עם האמפטיה הזאת?

עדי קול: אני עוצרת אותך.

<אורי צוק בר: הצרכן צריך להיות מודע לחשיבות של החקלאות, לחשיבות של החקלאים - - -

עדי קול: הצרכן מודע שהוא משלם יותר מדי ואנשים מרוויחים פחות מדי, ואתם יודעים מה?

עדי קול: עדיין הוא לא יודע בדיוק מי מרוויח, אם זה רמי לוי, אם זה הסיטונאי, אם זה הרשתות שלא נמצאות כאן, ושוב, אני לא אמרתי בהתחלה - - -

אבשלום וילן: כבוד יושבת הראש, תבדקי בארצות הברית.

<קריאה: בסופר מרקטים - - -

עדי קול: סליחה, קיבלת רשות דיבור?

עדי קול: לא.

<אורי צוק בר: את רוצה קצת נתונים על השוואה לעולם?

<אלי אהרון: אני מבקש לתת תשובה ברורה.

<אלי אהרון: אלי אהרון, ארגון מגדלי הירקות.

<אלי אהרון: מאד פשוט.

<אלי אהרון: היה כבר דיון על העניין הזה בוועדת הכלכלה, במסגרת הדיון על הפטור מחוק ההגבלים.

<אלי אהרון: לשאלה שלך, אם החקלאי מקבל מחיר הפסד, מחיר שאיננו מכסה את הוצאות הייצור שלו מצד אחד, ומצד שני עקרת הבית משלמת מחיר כזה – מי גוזר קופון?

<אלי אהרון: אני אגיד לך מאד ברור – רשתות השיווק, שהן הסיטונאיות, הן קובעות איזה מחיר לשלם לחקלאי מצד אחד, כסיטונאיות, ומצד שני הן משמשות כקמעונאיות ולכן הן גם קובעות כמה עקרת הבית תשלם.

<אלי אהרון: ועכשיו ברור מי גוזר את הקופון: רשתות השיווק, זאת התשובה החד משמעית.

<אלי אהרון: רמי לוי, אולי, לצורך העניין, הוא לא דוגמא טובה, שיושב כאן לייצג את כלל - - -

<רמי לוי: אני לא מייצג אותן.

<אלי אהרון: אוקיי, אוקיי.

<אלי אהרון: במסגרת הדיון שהיה בוועדת הכלכלה - - -

עדי קול: הבנו, סליחה, תודה.

זבולון כלפה: אלף אני מברך על הדיון הזה, גברתי יושבת הראש.

זבולון כלפה: אני חושב שאנחנו נוגעים פה בדיון בסוגיה מאד מאד משמעותית שנוגעת לחלקים רחבים מאד באוכלוסייה בישראל.

זבולון כלפה: ואני יכול להעיד שבחורף האחרון נזעקתי לעניין הזה מדוגמא אחת, עם הסיפור של מגדלי הבננות בגבע כרמל, בחוף הכרמל.

זבולון כלפה: הם התקשרו אלי בבהלה, הברד פגע בבננות.

זבולון כלפה: פגע בציפוי, אז נהיו כתמים קצת על הבננה.

זבולון כלפה: באו אליהם הסיטונאים, מה אמרו להם?

זבולון כלפה: 1.70 שקלים.

זבולון כלפה: מה ציפיתי לראות בחנויות?

זבולון כלפה: 4 שקלים.

זבולון כלפה: 5 שקלים.

זבולון כלפה: בין 8 ל-14 שקלים, ובדקנו באיזה 12 או 14 חנויות באותם ימים.

<קריאה: והאשימו את החקלאים.

זבולון כלפה: והאשימו את החקלאים.

זבולון כלפה: אז הבנתי שיש פה באמת חבית חומר נפץ, שתתפוצץ לנו בפנים יום בהיר אחד.

זבולון כלפה: לפני למעלה מחודש באו החברה מפארן, כרמית, ברק, ג'קו ואחרים.

זבולון כלפה: ישבנו פה אצלי בחדר והתחלנו לדבר על העניין, ואמרנו בואו נתחיל להתניע מהלך של חקלאות חברתית ישירה, ויש פה את אגודת הסטודנטים, הם נמצאים פה?

זבולון כלפה: אז שאפו לאגודות הסטודנטים ברחבי הארץ, הרימו את הכפפה, חוץ ממקום אחד, שלא נציין את שמו כרגע, שקצת התנהל בצורה לא איכותית לדעתי.

זבולון כלפה: אבל מעבר לזה בכל המקומות הרימו את העניין ואנחנו מקבלים רוח גבית חזקה מאד מציבור גדול ורחב.

זבולון כלפה: אז אי אפשר לבוא ולומר שאין פה בעיה, כי אם מצד אחד החקלאים זועקים ומצד שני הצרכנים צועקים, אז בטוח שקודם כל יש פה בעיה.

זבולון כלפה: עכשיו, זה שיש כל מיני רעיונות של פתרונות ויושב פה מנכ"ל המועצה לצרכנות, ודסקסנו בעניין הזה, ויש אפשרויות לפתור גם את העניין הזה.

זבולון כלפה: גם בנושא של הפיקוח, אורי.

זבולון כלפה: אפשר גם את הדבר הזה לפתור, זה לא כזה מסובך.

זבולון כלפה: לא מעיין, זה לא מסובך, אפילו שאת עושה בראש לא, זה לא מסובך.

זבולון כלפה: אפשר לפתור את העניין.

זבולון כלפה: אנחנו לא ממציאים פה את הגלגל.

זבולון כלפה: יש הרבה מדינות בעולם, אלא מה קרה פה?

זבולון כלפה: התפתח במהלך השנים, אותם גורמים מתווכים למיניהם, הם בעצם יצרו לעצמם, וזה טוב להם הערפיליות הזו, חוסר המידע שקיים בשווקים, גם כלפי הצרכנים וגם כלפי המגדלים.

זבולון כלפה: ברגע שיש חוסר מידע, מי שמחזיק מידע נהנה מהדבר הזה הכי הרבה.

זבולון כלפה: אז הצרכנים אין להם מספיק מידע, כי הם לא נגישים לכל אתרי האינטרנט.

זבולון כלפה: הגברת בדימונה או בבית שאן או בקריית שמונה, לא כל רגע תתחיל לחפש באתר האינטרנט - - -

<קריאה: גם אין לה אינטרנט.

<קריאה: אין לה מחשב, מה?

זבולון כלפה: לא יודע, אמרו שיש מחשב לכל, לא?

זבולון כלפה: אז לכן אני אומר, שקודם כל מידע זה אלף לכל.

זבולון כלפה: זה ראשית לכל, קודם כל מידע.

זבולון כלפה: כמה שיהיה יותר מידע בחוץ – אז ממילא קודם כל זה יקטין את המציאות הזאת, של באמת פערי התיווך הבעייתיים מאד.

זבולון כלפה: אני לא רוצה להשתמש בביטוי, אבל לדעתי, בחלק מהמקרים זה אפילו חזירי, הייתי אומר.

זבולון כלפה: אני לא מתבייש על המילה, אני אומר עוד פעם – זה ממש חזירות לשמה.

זבולון כלפה: יש מקרים שבאמת, כמו המקרה של הבננות שראיתי, שבעיני לא יעלה על הדעת שאדם יקבל 1.70 שקלים ואתה בסוף מוכר את זה בין 8 ל-14 שקלים?

זבולון כלפה: שומו שמיים.

זבולון כלפה: מה קרה?

עדי קול: חשוב להגיד שרשתות השיווק הוזמנו לדיון הזה.

זבולון כלפה: נו, לא סתם הן לא פה.

עדי קול: והן לא נמצאות כאן, ורמי לוי הוא היחיד שהסכים להגיע והוא לא מייצג אותן בשום צורה, גם בדיונים הקודמים.

עדי קול: אני מתכוונת לפנות ליושב ראש הכנסת - - -

<רמי לוי: לא מייצג אותן בשום פנים ואופן.

<ברק אומגה: זו הזדמנות לבוא להגיד לרמי לוי תשב איתנו ונפתור את זה.

עדי קול: ברק, ברק, אני מבקשת ממך לא לדבר.

עדי קול: תודה.

<רמי לוי: אני יחד איתכם לאורך כל הדרך.

<אלי אהרון: רמי לוי הבעיה משלם מחיר אפס לחקלאי, אבל גם מוכר בזול.

זבולון כלפה: משפט אחרון ואני רץ לדיון אחר.

זבולון כלפה: אני רוצה לומר כזה דבר, לפני מספר חודשים קיימנו דיון בוועדת הכלכלה בסוגיה של ההגבלים העסקיים בחקלאות, גם לבקשת משרדי הממשלה השונים וגורמים שונים, כדי להגיע להסכמות.

זבולון כלפה: מי שהסתכל בקהל, רשתות השיווק פתחו את הדלת לרגע, לא נכנסו פנימה ולא היו בדיון, כי הן הבינו שזה בעצם לא נוגע בהן בגדול ודי פחות או יותר מוציא אותן החוצה מהדבר הזה.

זבולון כלפה: זה שהן לא נמצאות פה היום, יש בזה גם אמירה - - -

עדי קול: אני רוצה לפרסם שתראו.

עדי קול: ועדת פניות הציבור יצא לה להזמין כמה פעמים ובכמה מקרים את הרשתות, ואנחנו לא מצליחים לקבל את נוכחותן.

עדי קול: אני חושבת שאת זה צריך לפרסם לציבור – מי האנשים שלא מוכנים לבוא ולתת תשובות, מי האנשים שלא מוכנים לבוא ולהתמודד עם החקלאים ועם הצרכנים.

זבולון כלפה: שקיפות צריכה להיות רק בכנסת ולא ברשתות.

<רמי לוי: כשאת אומרת רשתות, אני רוצה שתגידי את השמות, כי אני גם נכלל ברשתות.

זבולון כלפה: חוץ מרמי לוי.

עדי קול: הרשתות, חוץ מרמי לוי.

עדי קול: אנחנו מכירים.

עדי קול: הקואופ והשופרסל, אנחנו מכירים את הרשתות.

זבולון כלפה: אז אני רוצה לומר משפט, מבחינתי משפט אחרון לסיום.

זבולון כלפה: כאשר מבחינתנו אנחנו כמערכת, כמדינה, כמחוקקים, יהיו מול עינינו בעצם שני הקטבים – מחד החקלאים ומאידך הצרכנים – מתוך הבנה ואמונה שהגורם באמצע צריך להתפרנס ולהתפרנס בכבוד, אבל לא בצורה של OVER, אז אני בטוח שאפשר למצוא לדבר הזה את הפתרון.

זבולון כלפה: ואני רוצה לומר לכם, הפעילות הזאת של החקלאות החברתית הישירה ממשיכה ותמשיך, כי אני חושב שהדבר הזה נותן אמירה ואנחנו רואים את זה בכל מקום שמגיעים יחד עם חבירה לסטודנטים ומוכרים את התוצרת, אז יש השפעה באזור, בסביבה ובעיר.

זבולון כלפה: הדבר הזה מקרין ואנשים מבינים שיש פה מגמה.

זבולון כלפה: ואני רוצה לומר לכם עוד פעם – ככל שזה ימשיך מחד, עם הפעולות של החקיקה מאידך, שחייבות להיות כרגל משלימה, והרגל השלישית זה הנושא של הגברת המידע פה, וצריך לשבור את הראש פה איך עושים מידע שהוא נגיש לכולם – גם לצרכנים מחד וגם לחקלאים מאידך, כי דרך אגב, גם לגבי החקלאים הנושא של הקטיף למשל, של התוצרת, באיזה כמויות ומתי משווקים.

זבולון כלפה: הדבר הזה הוא כן רלבנטי, כי הרבה פעמים מציפים את התוצרת בשוק ואז יוצרים אוטומטית נפילה של המחירים ומצד שני שבוע לאחר מכן המחירים צונחים, נוסקים.

זבולון כלפה: צריך ליצור פה איזו שהיא מציאות של איזון מסוים.

זבולון כלפה: תודה.

עדי קול: תודה.

עדי קול: אני פונה אליכם, המועצה לצרכנות.

עדי קול: כחברי כנסת אנחנו יכולים להגיש הצעת חוק, אנחנו יכולים לעשות את זה מיד בסוף הדיון הזה, זה יכול להיות מאד מאד פשוט, אבל אומרים לנו שיש כאן בעיה, אין מחירים.

עדי קול: אצלכם ראיתי, אתם הגשתם לי טבלה מאד מסודרת.

עדי קול: איך פתרתם את הבעיה?

<אהוד פלג: כן, כבוד יושבת הראש, יש פה תעלומה: מה קורה לפלפל בדרך מהחקלאי אל המדף.

<אהוד פלג: כנראה שמשהו קורה לו.

<אהוד פלג: יש שני מונחים בכלכלה, שקיבלו פה פרשנות מאד צינית, היד הנעלמה ושרשרת הערך.

<אהוד פלג: כנראה שמשהו קורה באמצע.

<אהוד פלג: שאלת קודם מי מרוויח מהעניין, אני אומר מי לא מרוויח מהעניין.

<אהוד פלג: החקלאי, שמקבל פרוטות לא מרוויח מהעניין, הצרכן שמשלם הון תועפות לא מרוויח מהעניין.

<אהוד פלג: זה כל מה שאני צריך לדעת כדי להגיע למסקנה שהבעיה נמצאת באמצע.

<אהוד פלג: באמצע זה פער התיווך ועל פער התיווך הזה, אם אין ריסון עצמי, צריך לבוא ריסון חיצוני.

<אהוד פלג: וזה מה שאנחנו מציעים ביחד עם התאחדות האיכרים, המועצה הישראלית לצרכנות, עם התאחדות האיכרים, היצרנים, החקלאים והצרכנים, שקונים מפסידים מהעניין הזה, ולכן הם קוראים לפיקוח על פערי התיווך.

<אהוד פלג: הדבר הזה מאד מאד פשוט, משום שבסופו של דבר יש מחיר לפרי שיוצא או לירק שיוצא מהחקלאי.

<אהוד פלג: המחיר הזה יופיע על המדף ביחד עם המחיר לצרכן ואז אנחנו נראה את הפער.

<אהוד פלג: מעבר לזה, הממשלה תחליט לגבי כל ענף חקלאי, מה הוא פער התיווך המקסימאלי, וגם זה יופיע שם.

<אהוד פלג: ואז, לא צריך פקחים של הממשלה וזה החשש הגדול של הממשלה, כי הצרכנים יהיו הפקחים.

עדי קול: אבל הבעיה שהוא אמר לך היא בעיה אחרת ואני אגיד את זה פה לכולם, בשעה שתיים, אתם מוזמנים להישאר, אנחנו מקיימים דיון על מאגר אחר, מאגר פסולי רישיון.

עדי קול: זה נושא שאנחנו מתעסקים בו כבר הרבה זמן.

עדי קול: רוצים לפרסם למי נפסל הרישיון, ויש הרבה אנשים – 300,000 איש נוסעים רישיון פסול ברחבי ישראל ועדיין אף אחד לא עוצר את זה.

עדי קול: והבעיה שהמדינה אמרה לי, אנחנו לא יכולים להגיד ברגע נתון – מי הרישיון שלו פסול, כי זה טווח ורצף, ולפני פסיקה ואחרי פסיקה.

עדי קול: הוא אומר לך פה, אני לא יכול להגיד מה הוא המחיר שאני יכול להצביע עליו באופן וודאי, שהוא המחיר שהחקלאי קיבל.

<אהוד פלג: הוא לא יצטרך להגיד את זה, זה בדיוק היופי בהצעה שלנו.

<אהוד פלג: הוא לא יצטרך לומר את זה.

<אהוד פלג: יש תעודת משלוח, שמלווה את הירק או הפרי מנקודת היציאה עד לחנות עצמה, מוכנה להיות מוצגת בפני כל פקח שיתייצב שם.

<אהוד פלג: הממשלה צריכה לעשות רק דבר אחד – לקבוע מה הוא פער התיווך המרבי המותר בענף המלפפונים.

<אהוד פלג: את זה היא יכולה לשנות במהלך השנה, אבל ביום נתון או בשבוע נתון, זה פער התיווך המקסימאלי, זה יופיע שם.

<אהוד פלג: זה לא יכול להיות, שאם החקלאי מקבל שקל והצרכן נדרש לשלם 12 שקלים והממשלה החליטה שפער התיווך המקסימאלי יהיה 3 שקלים, זה לא יכול להיות ביחד.

<אהוד פלג: זה חשבון בסיסי.

<אהוד פלג: הצרכנים יהיו הפקחים, ונוכל להתגבר על הבעיה.

עדי קול: אוקיי, אני רוצה לשאול את אורי מה הבעיה אם נשתמש בתעודות המשלוח?

<אורי צוק בר: אין כל בעיה.

<אורי צוק בר: אם כנסת ישראל תחוקק חוק שחייבים לפרסם, לקבוע פער קמעונאי מרבי, והיא תקבע לו את הכללים איך הוא יחושב, לפי אחוזים, לפי שקלים, לפי כל דבר – אנחנו נעשה את מירב המאמצים לתת את האינפורמציה הטוב ביותר.

<מעין נשר: אני מבקשת להגיב על הדבר הזה.

עדי קול: קודם כל כנסת ישראל יש לה לפחות שלושה נציגים פה, ואני בטוחה שחבר הכנסת מקלב יצטרף אלינו ואנחנו נשמח להגיש את הצעת החוק הזאת.

עדי קול: בבקשה.

<מעין נשר: שמי מעין, רפרנטית חקלאות, אגף תקציבים באוצר.

<מעין נשר: אני רוצה להגיב על שני דברים.

<מעין נשר: אחד, הנושא של שרשת הערך, שדובר עליו פה, בעיקר בצעקות וגם על נושא הפיקוח.

עדי קול: אבל את מדברת חלש מדי.

עדי קול: אז את לא צריכה לצעוק, אבל שנשמע אותך.

<מעין נשר: אז קודם כל, יושבים פה חקלאים, יושבים פה משווקים סיטונאים, יושבים פה קמעונאים.

<מעין נשר: כשאנחנו מסתכלים כמשרד אוצר על כל שוק השיווק, התוצרת החקלאית, אנחנו חושבים או לפחות רואים שלכל אחד יש את התפקיד שלו.

<מעין נשר: חקלאי הוא מגדל, הוא לא תמיד רוצה לקחת את התוצרת, לקחת אותה במשאיות ולפזר אותה עד הבתים של הצרכנים ולכן יש שרשרת שצריך אותה באמצע.

<מעין נשר: יש סיטונאים שאוספים את התוצרת מהרבה חקלאים קטנים ומפוזרים ומביאים למקום אחד, השווקים הסיטונאים, יש - - -

עדי קול: אני חושבת שהבנו את התהליך.

עדי קול: איך את מוסיפה לנו לדיון?

<מעין נשר: עכשיו, יש את הקמעונאי שהוא מביא את זה לצרכן, לכל אחד יש את התפקיד שלו וכל אחד כמובן גם רוצה להרוויח.

<מעין נשר: עכשיו, כשיש מישהו שמפסיד, אז ישר הוא מסתכל – רגע, אתה מרוויח, אתה מרוויח יותר, אתה מרוויח פחות.

<מעין נשר: אנחנו, אם אנחנו מסתכלים רגע על כל הדבר הזה מהתחלה ועד הסוף, אני חושבת - - -

עדי קול: אז בעיניכם אין בעיה?

<מעין נשר: לא, לא, רגע.

<מעין נשר: אני לא אמרתי את זה.

<מעין נשר: אנחנו מסתכלים על איפה אנחנו כמדינת ישראל נמצאים בהיבט של מחירים לצרכן, של פירות ירקות, למשל ביחס לעולם ואנחנו יודעים שיש תנודות בשוק הזה, פעם זה מרוויח, פעם זה מפסיד.

<מעין נשר: אם אנחנו נתייחס כל פעם למה קורה עם כל אחד כל יום, אנחנו לא נראה את התמונה הכוללת.

איציק שמולי: תגידי, גם במספר העניים אנחנו מסתכלים מה קורה בעולם?

עדי קול: בבקשה לא להפוך את זה לדיון כזה, אני מבקשת.

איציק שמולי: מה הבעיה?

עדי קול: ועדת פניות הציבור היא לא ועדה כזו.

עדי קול: זו ועדה אחרת.

<מעין נשר: אני לא אחראית על תחום הרווחה.

<מעין נשר: אז אנחנו - - -

עדי קול: רגע, רגע - - -

<מעין נשר: קודם כל אני רוצה להגיד שבהשוואה בין לאומית - - -

עדי קול: סליחה, אני עוצרת אותך שנייה, כי הנתונים שהגיעו אלי לגבי השוואה בין לאומית, העלייה במחירי הפירות והירקות הייתה גבוהה יותר ב-OECD.

עדי קול: האם זה נכון?

<אורי צוק בר: אנחנו 85% ביחס ל-OECD במחירי פירות וירקות בישראל.

<מעין נשר: אוקיי, רק שנייה.

<מעין נשר: אנחנו מסתכלים על כל מחירי המזון ומחירי המזון עלו בארץ בהשוואה ל-OECD, וגם ביניהם הפירות והירקות.

<מעין נשר: בניגוד למוצרים אחרים, שבהם אנחנו בין היקרים ב-OECD, למשל מוצרי משק החי – חלב, בשר בקר, דגים – שם אנחנו באמת - - -

אבשלום וילן: את מוכנה לתת סבסוד לחלב כמו באירופה?

<מעין נשר: אבל אבו, אני לא תקפתי אותך, למה?

אבשלום וילן: אני לא תוקף אותך, אני רק - - -

עדי קול: סליחה, אתה תוקף, ואני מבקשת להפסיק.

<מעין נשר: רק רגע, אז אנחנו מסתכלים רגע בהשוואה בין לאומית ואנחנו רואים שבדברים האלה אנחנו מאד מאד יקרים, בפירות וירקות אנחנו ממש לא.

<מעין נשר: גם אם הייתה עלייה שהיא יותר גדולה מה-OECD ואני יכולה להתייחס לזה, אבל בהמשך, אז בהשוואה בין לאומית אנחנו לא יקרים בפירות וירקות, והמחירים פה סבירים.

עדי קול: רגע, אבל יש פער.

עדי קול: אני מבינה מה את אומרת, אבל יש דברים שאנחנו לא מסתכלים על העולם.

עדי קול: יש פה פער מאד ברור.

עדי קול: האם את מתכחשת לפער הזה?

<מעין נשר: כן, נכון, יש פערי תיווך, ואנחנו כמשרד אוצר, שנים חורטים על דגלנו, זה כתוב לנו בכל מסמך – צמצום פערי התיווך כמטרה.

עדי קול: ואיך אתם עושים את זה?

<מעין נשר: ואנחנו חושבים שיש כמובן עניין לצמצם את פער התיווך ושהצרכן יקבל את המוצר במחיר הכי זול שאפשר, ואנחנו לא יקרים בהשוואה לעולם.

<מעין נשר: ואנחנו חושבים, וזה נאמר על ידי אורי - - -

עדי קול: נכון, אבל סליחה רגע, מעין, פתחת בהרצאה שלמה לגבי העולם, אני מעריכה את זה, זה נחמד, מעניין מאד.

עדי קול: אנחנו יכולים לתת נתונים אחרים לגבי העולם, שאנחנו מפגרים בהם ברמה מאד מאד גבוהה.

עדי קול: השאלה היא, יש פה פערי תיווך, מה אתם כאוצר עושים כדי לצמצם את פערי התיווך?

<מעין נשר: מילת המפתח זה לשכלל את התחרות בכל מקטע ולגרום באמת לכך שיהיה מידע מלא ושקיפות בכל המקטעים.

<מעין נשר: ויש היום בעיה, באמת, שהרבה מהסחר בפירות וירקות עובר דרך ערוץ שהוא לא שקוף.

<מעין נשר: השוק הסיטונאי הוא ערוץ שקוף.

<מעין נשר: אנחנו חושבים שערוץ כזה יכול להשוות מדע לכל שאר השוק והשוק יתיישר לפיו.

<מעין נשר: שוק סיטונאי היום קיים במקום זמני בצריפין, אנחנו בעקבות החלטת הממשלה עוד משנת 2010, לקחנו את זה למשרד האוצר כפרויקט והקמנו ועדת מכרזים באגף החשב הכללי , ש - - -

עדי קול: צריך להגיד שכל פעם שאומרים לי – איך פתרנו את הבעיה?

עדי קול: הקמנו ועדה, אני - - -

<מעין נשר: שנייה, זו לא ועדה - - -

<אורי צוק בר: לא, אנחנו יוצאים במכרז להקמת שוק חדש.

<מעין נשר: אנחנו יוצאים במכרז להקמת שוק סיטונאי חדש, בצומת מסובים - - -

עדי קול: מתי זה יקרה?

<אורי צוק בר: עוד כמה חודשים.

<מעין נשר: המכרז אמור לצאת.

<מעין נשר: המיון המוקדם כבר יצא, הגישו הרבה מציעים, המכרז אמור לצאת בחודשים הקרובים, ואנחנו מקווים שלא תוך הרבה זמן יהיה פה שוק חדש, שגם כן, בעיקר איך שאנחנו רואים את זה, יהווה פלטפורמה לשקיפות מחירים וסמן של המחירים הסיטונאים - - -

עדי קול: טוב, אבל השאלה מה עושים עד אז.

עדי קול: אני מבינה את התהליך, אני מעריכה אותו - - -

<מעין נשר: חוץ מזה, עד אז אנחנו חושבים שצריך לפרסם מדד יותר טוב.

עדי קול: אני מבינה, עד אז - -

<מעין נשר: חסר מדד סיטונאי טוב.

<מעין נשר: אוספים מחירים, זה לא שלא אוספים.

<מעין נשר: משרד החקלאות לאוסף, החקלאים אוספים, המועצה לצרכנות אוספת וכולם מסכימים שהמדד לא מספיק טוב.

עדי קול: וגם הציבור לא יודע.

<מעין נשר: והציבור צריך לדעת יותר טוב.

עדי קול: נכון.

<מעין נשר: יש חברה, חברת השוק הסיטונאי.

<מעין נשר: אנחנו, בשיתוף עם משרד החקלאות, רוצים שהחברה הזאת תאסוף מדד יותר טוב וביחד מגבשים פלטפורמה לפרסום המדד הזה, ככה שהוא יהיה שקוף לכולם וכולם יוכלו לראות בכמה נקנה המוצר ברמת הסיטונאי, והם יוכלו, כשהם הולכים לסופר או למכולת או לשוק, לראות בכמה הם קנו אותו.

<מעין נשר: ואנחנו חושבים שגם זה ייצא לפועל בחודשים הקרובים ויהווה בהחלט - - -

עדי קול: כיוון שאני חתומה על הצעת החוק, שאני חלק מהיוזמים שלה, בעניין חוק המזון, שוב, השאלה שלי, ודיברנו כאן על אפשרות של פרסום כזה, פרסום של פערי תיווך ודיברנו על אפשרות נוספת – הגבלה של פערי תיווך.

<מעין נשר: עכשיו לגבי הגבלה.

<מעין נשר: אנחנו חושבים שפיקוח על מחירים - - -

עדי קול: אני מניחה שאתם תתייחסו לזה.

<מעין נשר: אנחנו חושבים שפיקוח על מחירים זה כלי שממהרים לשלוף אותו, גם אם זה פיקוח על פער ולא על המחיר.

<מעין נשר: זה כלי שהוא מאד מאד מאד חזק וקיצוני והממשלה כבר קבעה שפיקוח על מחירים ייעשה אך ורק בתנאים של כשל שוק קיצוני ושאין כל ברירה אחרת.

<קריאה: אנחנו שם.

<קריאה: אנחנו שם.

עדי קול: רגע, רגע, את אומרת שכשל השוק פה הוא לא מספיק קיצוני?

<מעין נשר: אני אומרת שבואו נסתכל שנייה על מבנה השוק.

<מעין נשר: מבנה השוק למשל במוצרים מפוקחים, כמו חלב, זה מצב שיש לך יצרן אחד שמייצר מעל 70% מהמוצר.

<מעין נשר: פה, בפירות וירקות - - -

עדי קול: פה יש שניים.

<מעין נשר: שנייה.

<מעין נשר: בפירות וירקות יש רשתות שיווק, יש מכולות, יש את השווקים הפתוחים - - -

עדי קול: כמה רשתות שיווק ובכמה הן - - -

<מעין נשר: זה לא אומר שאין ריכוזיות במקטע השיווק, אבל - - -

<אורי צוק בר: כל הרשתות, אמרתי קודם, הן 30% מכלל המכר בשוק המקומי.

<מעין נשר: האם זה מצב של כשל שוק?

<ברק אומגה: זה נתון לא נכון.

<אורי צוק בר: זה נכון מאד.

<ברק אומגה: לפי מה שאתם פרסמתם זה 40-60.

עדי קול: סליחה, כבר קיימנו דיון נורמאלי לחמש דקות, בואו נשמור על זה.

<אורי צוק בר: אבל מסך השוק, כולל המוסדי, כולל הכל הם 36%.

אבשלום וילן: אה, אבל 60% מהצרכנים.

אבשלום וילן: תעזוב את המוסדי בצד, בחייך.

<אורי צוק בר: אבל זה מה שמוכרים בארץ.

אבשלום וילן: אבל המוסדי עושה עסקאות, האזרח - - -

<ערן בק: אני מבין שהשיטה היא להתפרץ?

עדי קול: לא, לא.

<ערן בק: אני חצי שעה יושב פה ומנסה.

עדי קול: אתה צודק.

עדי קול: אתה לא היחיד ותראה כמה אנשים נמצאים.

<ערן בק: מתחילת הדיון אני יושב פה, נרשמתי לדבר - - -

עדי קול: אתה תדבר.

<ערן בק: השיטה היא להתפרץ.

עדי קול: לא, השיטה קודם כל - - -

<ערן בק: אז מה את רוצה, שאני אתפרץ או שאת תתני לי לדבר?

עדי קול: אני מבקשת שלא תתפרץ ואתה תקבל רשות דיבור.

עדי קול: אני נותנת לנציגי הממשלה ואחר כך אתה תדבר.

<ערן בק: תודה רבה.

<מעין נשר: שנייה, רק משפט ואני מסיימת.

<מעין נשר: בכל מקרה, אנחנו חושבים שיש פה פוטנציאל מאד גדול לתחרות בשוק.

<מעין נשר: ונכון שיש כשלי שוק שהם נקודתיים הרבה פעמים, אבל בסך הכל - - -

<קריאה: למה אתם לא מטפלים בהם, מעיין?

עדי קול: בשביל שהמדינה תפקח אתם צריכים שזה יגיע למצב כל כך קיצוני, שזה יהיה - - -

<מעין נשר: לא, אנחנו חושבים שהפיקוח שלנו רק יעשה רע לשוק ויפגע בתחרות ויפגע באפשרות של הצרכן לקבל מגוון של מוצרים ויפגע בתמריץ של אנשים להתחרות, ואנחנו חושבים שזה יעשה רק רע.

עדי קול: תודה מעיין.

<מעין נשר: עכשיו - - -

עדי קול: לא, לא, די.

עדי קול: רק להזכיר שאין דבר כזה בשום מקום בעולם.

עדי קול: באף מקום בעולם אין פיקוח על מוצרי צריכה לצרכן - - -

עדי קול: אבל כזכור לכם, אנחנו מדינה חקלאית, את יודעת את זה?

<מעין נשר: אבל יש עוד הרבה מדינות שיש בהן חקלאות.

עדי קול: אנחנו מדינה חקלאית ויש פה חקלאים - - -

<אברהם ארליך: איזה חקלאים?

<אברהם ארליך: אנחנו נגמרנו.

<אברהם ארליך: תאמיני לי, פעם אחת תעשי דיון על החקלאות, בחקלאות כולם פושטים את הרגל, על מה את מדברת בכלל?

עדי קול: סליחה, אדוני.

<אברהם ארליך: אלה מתעשרים והצרכן משלם יקרה.

<אברהם ארליך: מה זה הדבר הזה?

עדי קול: סליחה, אני מבקשת שהוא ייצא מהדיון.

<אברהם ארליך: את רוצה שאני אצא?

<אברהם ארליך: אני אצא.

<אברהם ארליך: אין בעיה.

עדי קול: כן, אני מבקשת שתצא.

עדי קול: תודה.

<מעין נשר: שכלול המחירים ושקיפות לצרכן זה הפתרון.

עדי קול: מעניין, הבנו, תודה.

עדי קול: אנחנו לא בהכרח מסכימים.

עדי קול: בבקשה, ערן.

<ערן בק: קודם כל שלום לכולם.

<ערן בק: לי קוראים ערן, אני ממושב צופית, דור שלישי של חקלאים, אני מגדל ירקות.

<ערן בק: אני חושב שהדיון פה הוא לא מסודר ואנשים לא מצליחים להבין את הדברים לפי הסדר הנחוץ, אז תרשו לי קצת לעשות פה סדר בדברים.

עדי קול: יש לך שתי דקות, לא יותר.

<ערן בק: אני אעשה את זה בשתי דקות.

<ערן בק: צריכים להבין דבר אחד, כשחקלאי ניגש ליזום גידול, הוא בעצם היצרן הכי גיבור במדינת ישראל, כי הוא לוקח את הכי הרבה סיכונים עם הכי פחות סיכויים.

<ערן בק: ומה שקורה, זה מתחיל מפה שאנחנו מתחילים לקטוף ואז מגיע לנו שרב או גל קור, ואז מה קורה?

<ערן בק: היבולים יורדים ב-70-80-90 אחוז, ואז מה קורה?

<ערן בק: המחירים עולים, אבל הפלא ופלא, שמה שקורה עלות הקטיף וההוצאות הקבועות, ההובלה והכל, מסתכמים באחוזים מאד גבוהים שבעצם זה לא משתלם לנו.

<ערן בק: אני עושה את זה בצורה קצרה, כדי להסביר פה לציבור שהוא לא חקלאי, בעצם למה לחקלאים אין בכלל אינטרס שיהיו מחירים גבוהים.

<ערן בק: יש להם אינטרס שיהיה לאורך זמן מחירים סבירים.

<ערן בק: מפה מה שקורה, אז כנראה שהחזירות לא נמצאת אצלנו.

עדי קול: אז זה הבנו.

<ערן בק: רגע, רגע.

<ערן בק: ואין לי שום דבר לא נגד רמי לוי ולא נגד אילן, שהם רוצים להרוויח והרבה, וזו זכותם.

<ערן בק: גם אני רוצה להרוויח הרבה, אבל יש גבול לכל דבר.

<ערן בק: דבר נוסף, אין פה סדר.

<ערן בק: אין פה שום סדר.

<ערן בק: כשיש כבר איזה מצב שחקלאי יכול להרוויח, אז פתאום פותחים את השער בירדן ומביאים מירדן וגם שם הסיטונאים לא צדיקים גדולים.

<ערן בק: ידם בוחשת גם שם.

<ערן בק: זה גם מתאים להם.

<ערן בק: ואז הציבור נפגע, כי מביאים סחורה לא מבוקרת, סחורה לא איכותית ומה שקורה, מכניסים לפה סחורה שכל הזמן קובעים לחקלאים סטנדרטים, אבל כשצריך לעשות ייבוא ולהוריד את המחיר – מירדן זה בסדר.

<ערן בק: מבי ביוב, לא מרוסס כמו שצריך - - -

עדי קול: זה בעיות נוספות שיש בענף, שאני לא רוצה להיכנס אליהן.

<ערן בק: כן, כן, זו בעיה.

<ערן בק: רגע, תנו לי לדבר.

<ערן בק: אנחנו גם נמצאים בבעיה די אובייקטיבית, בגלל אופי מזג האוויר במדינת ישראל, ש-8 חודשים יש פה קיץ.

<ערן בק: שאתה שולח סחורה וכשאין מחיר, אז אתה מגיע לסיטונאי X, או לרשת לרוב, ואז מה אומרים לך?

<ערן בק: אדוני תשמע, המבקר פה מצא שהסחורה לא הכי טובה, או שנעשה לך 30% פחות או שתסובב את המשאית.

<ערן בק: אז אם אתה חקלאי גיבור ויש לך כסף, אתה אומר לו - תסובב את המשאית.

<ערן בק: אם אתה קולט שהמחיר הולך לעלות, אתה אומר לו – תודה רבה, אל תיקח את הסחורה.

<ערן בק: זה דבר שאנשים לא מבינים את זה.

<ערן בק: אנחנו נמצאים פה מול כל כך הרבה דברים שאנחנו נלחמים, עד שאנחנו מגיעים למצב שאנחנו מקבלים את הכסף.

<ערן בק: עכשיו אני רוצה לקצר, בגלל שלא נתת לי הרבה זמן.

<ערן בק: אני אעשה סדר בסוף השורה.

<ערן בק: עם כל הכבוד לרמי לוי ולאילן שבע, הם אנשי עסקים, הם לגיטימיים והם רוצים להרוויח וזה בסדר, אבל כנראה הם לא כתבו את התנ"ך.

<ערן בק: ומה שאני בא להגיד פה, שהרווח הוא חד משמעית נמצא אצלם, והוא נמצא אצלם מעל 50% ושלא יספרו לי סיפורים.

<ערן בק: כי אם בתקליט ירק מסוים מופיע ב-4 שקלים, התקליט זה פיקציה.

<ערן בק: הם קונים אותו ב-2 שקלים, מוכרים אותו ב-6-7 שקלים, אז זה לפחות 50%.

<ערן בק: ותמיד אנחנו נמצאים בידיים שלהם.

<ערן בק: לנו אין את הכוח, כי הסחורה כבר אצלם, הם קובעים את המדיניות, הם קובעים את הכל.

<ערן בק: מעבר לזה, אף אחד לא כפה עליהם אמצעי להחזקת סחורה, דבר נוסף שהם עושים.

<ערן בק: מערבבים סחורות: מביאים סחורה של חקלאי שהביא סחורה איכותית עם סחורה זבל והציבור הולך קונה ברשתות.

<ערן בק: היום הציבור התחיל להבין והוא מתחיל לברוח מהרשתות.

<יצחק ג'קו שיפמן: הם מייבאים גם.

<יצחק ג'קו שיפמן: מערבבים.

<ערן בק: צריך להבין שמההסבר הקטן שאני נתתי, לחקלאים אין שום סיבה שהמחירים יהיו גבוהים.

<ערן בק: שהמחירים יהיו הוגנים לאורך זמן.

<ערן בק: תודה רבה.

עדי קול: כן, בבקשה.

<דודי אוביץ': שמי דודי אוביץ', אני מגדל גדול של פלפל, מגדל 1,200 דונם, למי שמכיר אותו ולמי שלא מכיר אותי.

<דודי אוביץ': אנחנו כנראה מתבלבלים.

<דודי אוביץ': יושבים פה הרבה אנשי ערבה, ויש הרבה פונקציונרים שיושבים פה, ובנוסף לזה חקלאים מהערבה.

<דודי אוביץ': חקלאים מהערבה זה גוף שמושתת לייצא את הפלפל שלו, 90%.

עדי קול: אוקיי, אבל איך זה קשור?

עדי קול: תסביר לי.

עדי קול: תראו, אני מבינה שבאת יחד עם רמי לוי - - -

<רמי לוי: לא, לא, הוא לא בא יחד איתי.

<רמי לוי: אני פעם ראשונה רואה אותו.

<דודי אוביץ': אני לא מכיר אותו אישית.

<רמי לוי: אני פעם ראשונה רואה אותו.

<דודי אוביץ': חברים, כולם מכירים, המגדלים בטח מכירים אותי.

<דרור גדיש: כן, אתה סוגר על פחות מעלות הייצור במכירה שנתית.

<דרור גדיש: זה לא הגיוני בכלל.

<דרור גדיש: לא סתם אתם יושבים ביחד.

<דרור גדיש: אתם יושבים מיחד ואתה אסיר שלו, דודי.

<דרור גדיש: עזוב.

<דרור גדיש: אסיר שלו.

<דרור גדיש: מוכר לו בפחות מעלות הייצור כל השנה.

<דרור גדיש: זה לא הגיוני.

<דרור גדיש: אתה גומר את הענף שאני יושב עליו.

<דרור גדיש: אתה כורת את הענף שאני יושב עליו.

עדי קול: סליחה, דרור.

<דודי אוביץ': גברתי, דרור, עם כל הכבוד לכם, אני אומר לכם, הבעיה זה לא הרשתות.

<דודי אוביץ': פה הבעיה היא המדיניות של המדינה.

<דודי אוביץ': יש 200 מיליון שקלים שמטילים עלינו מס מעסיקים, יש לנו - - -

עדי קול: סליחה.

<ברק אומגה: איך זה רלבנטי לדיון?

<ברק אומגה: לאן אתה בורח, בחייך.

<דודי אוביץ': עכשיו, לגבי הפלפל, אני אגיד - - -

עדי קול: לא, לא, סליחה, אתה אומר דברים לא רלבנטי.

<דודי אוביץ': טוב, רלבנטי עכשיו.

עדי קול: בבקשה, לא.

<דודי אוביץ': אני רוצה להגיד לרמי לוי - - -

עדי קול: אדוני, סליחה.

<דודי אוביץ': אני מקבל 5.40 שקלים נטו כל השנה.

<דודי אוביץ': זה בסדר בשבילך?

<דודי אוביץ': כל השנה.

עדי קול: סליחה, סליחה - - -

<דודי אוביץ': אתם מוכרים את סופי השטחים שלכם, את סופי השטחים שלכם - - -

<דרור גדיש: זה לא נכון.

<דודי אוביץ': ודופקים את החקלאים - - -

<דרור גדיש: זה לא נכון.

<דודי אוביץ': זה נכון.

<דרור גדיש: זה לא נכון.

<דרור גדיש: אל תבלבל את השכל.

עדי קול: אדוני - - -

<דודי אוביץ': אתה לא היית צריך להיות היום בשוק.

<דרור גדיש: נכון, היום לא.

<דרור גדיש: אבל מה שיוצא זו תוצרת ראויה.

<דרור גדיש: ואתה בא לפה בתור מליץ יושר של אנשים.

<דודי אוביץ': אני מבקש, אני אומר את האמת - - -

<דרור גדיש: דודי, אתה חייב כל כך הרבה כסף בגלל ה-5.40 שקלים הזה.

<דודי אוביץ': שקר וכזב.

עדי קול: אני מבקשת שתצא מהדיון, וברק גם אתה.

עדי קול: בבקשה.

עדי קול: תודה.

עדי קול: תריבו בחוץ בבקשה.

עדי קול: תסלחו לי, אתם עושים את זה באמת, אתם עושים את זה קטסטרופה וחבל, כי מדובר בבעיה מאד חשובה ומאד לגיטימית וברגע שאתם עושים את ההצגה הזאת, אתם פוגעים אחד בשני.

עדי קול: והפוליטיקה שאתם מביאים לכאן, פוגעת בתוצאה הסופית.

עדי קול: בבקשה, בקצרה.

<נירי בוזגלו: שמי נירי בוזגלו, אני ממושב פארן, ממחאת הפלפלים, התאגדות החקלאים.

<נירי בוזגלו: אני מאד הסכמתי עם האנשים שדיברו כאן על העניין של הפיקוח של פערי התיווך על ידי הממשלה.

<נירי בוזגלו: חשוב לציין שצריך לפקח גם על המחיר המינימאלי שמקבל החקלאי.

<נירי בוזגלו: לא יכול להיות, כשחברים, סיטונאים וקמעונאים מציגים מחיר מסוים, צריך לזכור שהם לוקחים על זה עוד 30% שאנחנו משלמים, על ההובלה, על הקרטונים, על המשטחים, והנחת מדף, הנחת רשת זה נקרא.

<נירי בוזגלו: אז כשאומרים 4 שקלים זה בעצם 2 שקלים, ושלא יהיה כתוב על המדף שהחקלאי קיבל 4 שקלים, כי זה לא האמת.

<נירי בוזגלו: אוקיי?

עדי קול: אוקיי.

<נירי בוזגלו: זה דבר שהוא מאד מאד חשוב.

<נירי בוזגלו: עכשיו, יש מקומות אחרים בעולם, אם כבר העלו דברים כאלה, שהחקלאים מקבלים מחיר קבוע ויש מחיר קבוע במדף.

<נירי בוזגלו: יש דברים כאלה.

<נירי בוזגלו: למשל באנגליה, אין דבר כזה שינויים בשוק.

<נירי בוזגלו: יש מחיר קבוע של מכירה ומחיר קבוע לחקלאי.

<נירי בוזגלו: וזה משהו שאפשר היה לבדוק אם כדאי יהיה לאמץ.

עדי קול: תודה.

עדי קול: בבקשה אדוני.

<אברהם ארליך: שמי אברהם ארליך.

<אברהם ארליך: אני רוצה להתייחס למה שנאמר פה.

<אברהם ארליך: אני ממועצת הצמחים לענף הירקות.

<אברהם ארליך: אני בעצמי גם חקלאי, דור רביעי.

<אברהם ארליך: אני רוצה להגיד משהו לגבי כל מה שנאמר פה.

<אברהם ארליך: נתחיל לגבי השאלה שלך, בעצם למה קמה המחאה הזאת.

<אברהם ארליך: אז כמו שאמרתי לך, היות ואני רואה פה פרצופים צעירים של אנשים שהם כבר דור רביעי חקלאי והם עושים את זה באהבה גדולה והם חקלאים טובים, החקלאים האלה לא מרוויחים כסף ולא מביאים פרנסה הביתה, ולכן קמה הצעקה הזאת.

<אברהם ארליך: והצעקה הזאת נובעת מזה שהוצאות הייצור הולכות וגדלות, התמורות הולכות וקטנות ונוצר פער, ועם הפער הזה אנחנו מנסים כל הזמן להתמודד – מועצת הצמחים, משרד החקלאות – הרבה אנשים שיושבים פה, מנסים להתמודד עם העניין הזה ולתת מענה.

<אברהם ארליך: הפתרון הוא התייעלות.

<אברהם ארליך: בתהליך של ההתייעלות הזה עזבו אלפי חקלאים את הייצור ונותרו החזקים, היעילים והאידיאליסטים.

<אברהם ארליך: יחד עם זאת, צריך להגיד לפעמים את האמת גם לחקלאים, ואני עסוק לפחות 30-40 אחוז מזמני, בנושאי שיווק והתארגנות.

<אברהם ארליך: אז זה נכון שיש פערי תיווך וכבר הסבירו לך פה ואיפה יושב המקטע הבעייתי.

<אברהם ארליך: ברור שהוא תמיד במרכז.

<אברהם ארליך: לא בין המגדל ולא בין הצרכן.

<אברהם ארליך: תמיד המרכז הוא זה - ומדברים על כל המתווכים – הם אלה שבאמת המדינה צריכה להידרש ולתת פיתרון.

<אברהם ארליך: באירופה כבר הגיעו מזמן למסקנה הזאת, שצריך לחזק את החקלאים מצד אחד, על ידי הקמת קואופרטיבים - - -

עדי קול: אבל אומרים לך פה מהאוצר שאין אף מקום בעולם שמפקח.

<אברהם ארליך: אני לא מדבר על פיקוח.

<אברהם ארליך: תיכף אני אגיד מילה גם על זה למעיין.

<אברהם ארליך: אז זה בעניין הזה, שבעצם צריך לטפל במרכז, ואיך עושים את זה?

<אברהם ארליך: מחזקים את החקלאים ומחזקים את הצרכנים.

<אברהם ארליך: נתנו פה פתרונות – מידע, התארגנות של חקלאים ודברים כאלה.

<מעין נשר: עושים את שני הדברים.

<אורי צוק בר: אנחנו הולכים לתמוך בהתארגנויות של מגדלים בשנה הקרובה.

עדי קול: באיזה אופן?

<אורי צוק בר: בעזרה למגדלים שיעשו התארגנות, עזרה כספית.

עדי קול: רגע, חכו רגע.

עדי קול: מכיוון שיש פה להט מאד מאד גדול והרבה אמוציות, אני חושבת שזו אמירה מאד חשובה מטעם משרד החקלאות.

<כרמית משיח: כן, החקלאים לא חיכו לכם.

<אורי צוק בר: מצוין, מצוין.

<אורי צוק בר: אנחנו נצטרף.

<אורי צוק בר: טוב מאד שלא חיכו.

<אברהם ארליך: עוד משפט אחד.

עדי קול: אני אתן לך להמשיך, אני רק רוצה להגיד, קודם כל זה מצוין שלא חיכיתם - - -

<אורי צוק בר: לא נכריח אף אחד לקבל כסף.

עדי קול: אני חושבת שזה מצוין שעשיתם את הצעד, אני חושבת שזה מצוין שהמדינה, וקודם כל חבל שלא עשיתם את זה קודם, אבל אם המדינה רואה שמשהו הוא מוצלח ויעיל והיא מצטרפת, אז חייבים לעצור ולהגיד שאנחנו מאד מעריכים את הצעד הזה.

<אורי צוק בר: דבר ראשון אפשרנו את זה בחוק עד היום, וגם בתיקון חוק ההגבלים, הוחלט במסגרת המעבר של התיקון בכנסת, לתת גם תמיכה כספית שהאוצר התחייבו על זה בוועדת הכלכלה, ואנחנו עובדים על ניסוח לנוהל הזה.

עדי קול: כל פעם אתם אומרים אנחנו עובדים על ניסוח.

עדי קול: מתי?

<אורי צוק בר: תוך חודש, פחות או יותר.

עדי קול: חודש פחות או יותר מה יהיה?

<מעין נשר: יהיה נוהל תמיכה.

<אורי צוק בר: יהיה נוהל תמיכה בנושא.

עדי קול: שחקלאים שרוצים לשווק באופן עצמאי יוכלו לקבל תמיכה?

<אורי צוק בר: שחקלאים שירצו להתארגן, אנחנו נסייע בתמיכה להתארגנות, לעצם ההתארגנות.

עדי קול: הבנתי, לעצם ההתארגנות.

עדי קול: זה כבר פחות משמעותי.

<מעין נשר: ההתארגנות עוזרת ל - - -

<אברהם ארליך: סליחה עדי, זה מאד משמעותי.

<אורי צוק בר: זה כוח לחקלאי להיות יותר חזק מול המשווק.

<אברהם ארליך: זה מאד מאד משמעותי, הנושא של התארגנויות מגדלים.

<אברהם ארליך: זה מקובל בעולם.

<אברהם ארליך: אני רק אתייחס לנושא של המחירים, כי זה נושא הדיון כרגע.

<אברהם ארליך: יש קשר בין המחיר שהחקלאי מקבל לבין המחיר שהצרכן משלם.

<אברהם ארליך: והקשר הזה הוא סטטיסטי, מובהק, אפשר לבדוק אותו לגבי כל המוצרים, אנחנו בודקים אותו והוא קיים.

<אברהם ארליך: הבעיה שהתנודות במחירים, בירקות, הם מדי יום, היות וזה מוצר שההיצע שלו משתנה מדי יום והביקוש די קשיח, ולכן התנודות במחירים מאד מאד גדולות.

<אברהם ארליך: יום אחד יכול להיות מחיר הפלפל 3 שקלים, למחרת 9 שקלים - - -

עדי קול: טוב, סליחה, אני עוצרת אותך - - -

<אברהם ארליך: ולכן מי שנהנה מזה, מה שאני רוצה להגיד לך, שמי שנהנה מהתנודות האלה זה דווקא הסוחרים.

<אברהם ארליך: החקלאים לא מצליחים להנות מהמחירים האלה, ואנחנו רואים - - -

עדי קול: אבל הבנו.

עדי קול: זה האיש שבאמצע.

עדי קול: אני רוצה לדעת - - -

<אברהם ארליך: מה הפתרון שאנחנו מציעים?

עדי קול: כן.

<אברהם ארליך: הפתרון שאנחנו מציעים, כמובן, קודם כל אני מזכיר לכם שעד לפני 25 שנה הירקות היו במכסות והמדינה ידעה לטפל בעודפים וידעה לתמוך בחקלאים.

<אברהם ארליך: כמובן שאנחנו לא רוצים לחזור למצב הזה והפתרון של השמדת עודפים אולי הוא נשמע פה מילת גנאי, אבל אין מה לעשות.

<אברהם ארליך: החקלאים צריכים לדעת שברגע שהם מייצרים בעודף – צריך לטפל בעודפים האלה ולדעת לתת להם מענה, על מנת שלא לגרום לקריסה של המחירים.

<אברהם ארליך: קריסה של מחירים זה אומר קריסה של חקלאים, פשיטות רגל, אנשים ייצאו מהענף הזה.

<אברהם ארליך: רק עוד משפט אחד.

<אברהם ארליך: צריך לזכור שיש 10,000 חקלאים ובסך הכל 150 אנשים שקונים מהם.

<אברהם ארליך: ולכן היחס הזה בין המוכרים לקונים, בייחוד לנוכח - - -

עדי קול: סליחה רגע, אני עוצרת אותך.

עדי קול: אני רוצה לשמוע את נציגת ההגבלים העסקיים, בבקשה.

עדי קול: יש פה פער גדול, שהוא אמר כרגע, בין 150 אנשים שקונים, צרכנים.

עדי קול: איך הממונה על ההגבלים העסקיים מתעסק עם הנושא הזה?

<שני רפפורט: אני חושבת שצריך להתחבר למה שנאמר גם על ידי הגברת מהתנועה לאיכות השלטון.

<שני רפפורט: מה שנאמר הוא נכון, חוק ההגבלים עד לא מזמן החריג מתחולתו הסברים - - -

עדי קול: נכון, אבל אני שומעת מכולם שגם התיקון שייכנס עוד 10 חודשים לתוקף, לא נותן מענה.

<שני רפפורט: מבחינתנו, אנחנו רוצים לראות אם התיקון הזה ישפיע.

<שני רפפורט: כרגע זה תחום שבאמת לא נגענו בו, פשוט בגלל ההסדר החקיקתי שחל עליו.

עדי קול: אבל אתם יודעים ליזום חקיקה.

עדי קול: למה לא יזמתם חקיקה שכזו?

<שני רפפורט: במשך שנים רבות הרשות יזמה חקיקה שנועדה לבטל את אותו הסדר שמחריג התארגנויות בין משווקים סיטונאים, שהם לא מגדלים חקלאיים.

<שני רפפורט: לאחרונה באמת התיקון הזה עבר, עבר במרס.

<שני רפפורט: הוא ייכנס לתוקף במרס, שזה עוד פחות מ-10 חודשים, לדעתי ונראה מה יהיה אז.

<שני רפפורט: כרגע עדיין ההסדר החקיקתי הקודם בתוקף.

עדי קול: אוקיי.

<מעין נשר: זה בדיוק הטיפול במרכז, שהוא טיפל עליו.

עדי קול: לא, אני מבינה את הטיפול, אני רק שומעת מכל גוף אחר שאומר שהטיפול הזה הוא לא ראוי והוא לא מספיק והוא לא ייתן מענה.

עדי קול: את רוצה בקצרה להגיב על זה?

עדי קול: למה התשובה הזאת לא מספיקה?

<נילי אבן חן: למה התשובה של - - -

עדי קול: למה החוק החדש שייכנס לתוקף - - -

<נילי אבן חן: בגלל שחברי הכנסת שפרשו לא מזמן, הם אלה שהתנגדו לעשות את החקיקה כפי שצריך וחבל שהם לא פה לתת תשובה למה הם התנגדו, וצריך לשים את זה על השולחן.

עדי קול: לא שאלתי למה הם התנגדו, שאלתי למה את חושבת ש - - -

<נילי אבן חן: למה?

<נילי אבן חן: הממונה על ההגבלים העסקיים יסביר את זה יותר טוב ממני.

<נילי אבן חן: כשיש מונופול בשוק, ובשוק הפלפלים יש שניים שמהווים יותר, משהו כמו 60% או 70% מהשוק - - -

<קריאה: זה לא נכון.

<קריאה: זה לא נכון.

<נילי אבן חן: לא, אבל צריך להבין שהחוק לא פותר בעיה של מונופולים ומחריג מונופולים.

<נילי אבן חן: בניגוד לתפיסה הבסיסית של חוק ההגבלים העסקיים, אז ישועה לא תהיה פה.

<נילי אבן חן: וחברי הכנסת שלא יסכימו לעמוד, לא עם מי שיצא כרגע, שלא סתם צרח, כי הוא יודע, שזאת הנקודה המרכזית והוא נלחם בה עד זוב דם בוועדה.

<נילי אבן חן: ועד שחברי הכנסת לא יבינו שאת כל נושא המונופולים בשוק פירות וירקות צריך להחריג מאפשרות של קרטל, זה דבר אחד.

<נילי אבן חן: ועוד משפט אחד - - -

עדי קול: לא, לא, סליחה נילי, אני מצטערת.

<נילי אבן חן: אני רק אגיד את הנושאים, לא אפרט.

עדי קול: לא, לא, סליחה.

עדי קול: אני מסיימת את הדיון.

<אהוד פלג: רק דבר אחד קטן.

<אהוד פלג: דיברו פה על הקשר בין מה שהחקלאי מקבל לבין מה שהצרכן משלם.

<אהוד פלג: אני רוצה לדבר על הקשר בין המחיר לבין מה שהצרכן קונה ואז פוגעים בחקלאים פעמיים.

<אהוד פלג: יש לי פה סקר שערכנו לאחרונה, ממנו עולה שאם יעלו את המחירים ב-20% - 45% מהצרכנים יפחיתו במידה ניכרת את הצריכה.

<אהוד פלג: אם יעלו ב-50% - - -

עדי קול: ראינו.

עדי קול: תודה.

<אהוד פלג: 67% מהצרכנים יפחיתו את הקנייה.

<אהוד פלג: פוגעים בחקלאים פעמיים, פוגעים בצרכנים במרכיב בריאותי בסל המזון.

<אהוד פלג: הפתרון - - -

עדי קול: הדברים נאמרו, תודה.

עדי קול: ציפי, אחרונה, ובבקשה, רק אם יש דברים שלא נאמרו.

<ציפי פרידקין סבג: כן, שני דברים שלא נאמרו.

<ציפי פרידקין סבג: אחד, צריך לזכור שהצריכה לנפש של פלפל בארץ, לפי נתון אחרון שראיתי, 11 קילו לשנה.

<ציפי פרידקין סבג: על מה אנחנו מדברים?

<ציפי פרידקין סבג: זה אומר שיכולת הקליטה של השוק את הפלפלים היא מוגבלת.

<ציפי פרידקין סבג: אנחנו לא יכולים להפיל על השוק המקומי - - -

<שגיא קליין: אבל 11 קילו, כי מוכרים להם את זה ביוקר.

עדי קול: סליחה, סליחה - - -

<אהוד פלג: אם הם ימשיכו לעלות 15 שקלים, גם זה ירד.

<אברהם ארליך: עדי, הממשלה צריכה לדאוג להגברת צריכה של ירקות, לא חשוב המחירים.

עדי קול: סליחה, אני מבקשת לעצור.

עדי קול: הפלפלים היו פה רק דוגמא.

עדי קול: רוצים שנדבר על אבטיחים?

עדי קול: נדבר על אבטיחים.

<ציפי פרידקין סבג: לא, אני יכולה להראות לך נתונים שלמים על צריכה שנמצאת במגמת ירידה.

עדי קול: אבל זה לא מעניין.

<ציפי פרידקין סבג: כי אין עידוד של צריכה.

<דויד היימן: לא, הצריכה במגמת ירידה בגלל שהמחירים עולים.

<שגיא קליין: כי המחיר יקר, חברה.

<שגיא קליין: המחיר יקר.

עדי קול: סליחה, אני עוצרת.

<קריאה: ביקשנו לדבר לפני שעתיים.

עדי קול: מי שרוצה לדבר יושב בשולחן, אחרת לא שומעים אותך בפרוטוקול, זה דבר ראשון.

עדי קול: דבר שני, אנחנו שמענו את הדברים, אני רוצה לסכם.

עדי קול: קודם כל תודה לכולם.

עדי קול: אני מתנצלת בפני מי שלא דיבר.

עדי קול: היו פה הרבה אמוציות, הרבה התרגשות והרבה בלגאן.

עדי קול: מי שנמצא פה בדיונים באופן קבוע, יודע שאני בדרך כלל לא מאפשרת את ההתלהמות הזאת ולא מאפשרת הערות פופוליסטיות כאלה ואחרות.

עדי קול: אני מודה למשתתפים.

עדי קול: אנחנו נסכם בכמה מילים.

עדי קול: אני רוצה לנסות לאפשר גם באתר של הוועדה וגם בפייסבוק האישי שלי, את הפרסום של המחירים.

עדי קול: אם אני יכולה לקבל מהמועצה לצרכנות את טבלאות המחירים בכמה אתם קניתם, מול המחירים בשטח, אנחנו ננסה לעזור קודם כל בפרסום הזה של פערי התיווך.

עדי קול: דבר שני, אנחנו נצטרף להצעת החוק הזאת וננסה לקדם אותה, חברי הכנסת שהיו כאן.

עדי קול: אנחנו נשמח לסייע כוועדה לכל התארגנות של חקלאים ולכל מכירה ישירה שאתם עושים.

עדי קול: הוועדה לפניות הציבור מבקרת כל יום חמישי, פעמיים בחודש בימי חמישי ברחבי הארץ, ואנחנו נשמח אם תתלוו אלינו למקומות כאלה או אחרים.

עדי קול: יש פרוטוקול לישיבה, אפשר למצוא אותו באתר.

עדי קול: תודה רבה.