ועדת הכספים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 353, 2014-06-09 11:00

ניסן סלומינסקי: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים.

ניסן סלומינסקי: על סדר-היום: בנק לאומי – מכירת יתרת אחזקות המדינה.

ניסן סלומינסקי: למדינה נשארו 6.03% אחזקות בבנק לאומי.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: כולל חלקם של העובדים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים לקבל בברכה את החשכ"לית, מיכל עבאדי-בויאנג'ו.

ניסן סלומינסקי: למעשה זאת פעם ראשונה שהיא מופיעה כאן כסניור.

ניסן סלומינסקי: פעם היא היתה פה יחד עם השר.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: הופעתי כבר כסניור, אבל כנראה לא בוועדה הזאת.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: יש לי מספיק פז"ם בתפקיד.

ניסן סלומינסקי: המיקרופון לרשותך.

ניסן סלומינסקי: אם מישהו מחברייך ירצה, הוא יוכל להוסיף ואחר-כך חבריי ישאלו.

ניסן סלומינסקי: בסוף אנחנו צריכים לאשר את זה, נכון?

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אני מבקשת שתאשרו.

ניסן סלומינסקי: מבנק ישראל שומעים רק דיווח, אבל פה צריך גם לאשר.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: נכון.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: שלום וצהריים טובים.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אני שמחה להיות פה.

ראובן ריבלין: קחי בחשבון שכולנו מבינים, אחרת יגידו לנו שאנחנו לא מבינים ויכולים גם לא לאשר.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אני לא סבורה שאתם לא מבינים.

יצחק כהן: ההערה לא כלפייך, זה מהדיון הקודם.

ניסן סלומינסקי: גם הוא לא התכוון לזה.

ניסן סלומינסקי: הוא לא רגיל בהופעה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: הגשתי מכתב רשמי, שהוא על דעתו של שר האוצר, בבקשה של יו"ר ועדת הכספים לקיים דיון בבקשה שלנו שוועדת הכספים תאשר לנו למכור את יתרת אחזקות המדינה בבנק לאומי.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: לפני שאמשיך אני רוצה להציג את מי שנמצא איתי פה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: יהלי הוא הסגן שלי, האחראי על כל נושא חטיבת המימון והאשראי.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: הוא הופיע אצלך מידי פעם על ערבויות ודברים נוספים.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: גיל כהן הוא מנהל החוב הממשלתי.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: נמצאים איתי נציגים מחברת מ.י.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: נכסים, שהוסמכה על-ידי שר האוצר לנהל את תהליך המכר.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: זאת חברה שאני יושבת ראש שלה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: שלום לצורי, שהוא המשנה למפקח.

ניסן סלומינסקי: מה הם יעשו עכשיו?

ניסן סלומינסקי: יש להם עוד נכסים או שזה הנכס האחרון?

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: רציתי להגיד שזה הנכס האחרון שנותר.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: לדעתי, אני היחידה שהיא פעמיים יו"ר מ.י.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: נכסים.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: הייתי יו"ר מ.י.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: נכסים בין 2003 ל-2005 וניהלתי את הפרטת בנק דיסקונט.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: כשמוניתי לחשבת כללית מוניתי ליו"ר ראש שלה פעמיים.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אז את תפקידה ההיסטוריה כמייעצת לשר האוצר במכירת מניות הבנקים היא ככל הנראה תסיים.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אגב, זאת חברה ריקה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אין לה אנשים ועובדים והיא כולה משתמשת בפלטפורמה קיימת של ענבל חברה לביטוח, של חברת הביטוח הממשלתית, שאני יושבת הראש שלה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אנחנו שוקלים האם להשתמש בה כפלטפורמה לדברים נוספים.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אנחנו עוד שוקלים את זה ויכול להיות שהיא תפורק.

יצחק כהן: לא כדאי לפרק.

יצחק כהן: יהיו עוד הרבה פרויקטים.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: היתרון שלה הוא בזה שהיא סוג של פלטפורמה, חברה ממשלתית קיימת.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: היא יודעת כבר לעשות מכירות של דברים.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אם אנחנו נחשוב שהיא נדרשת, אז אנחנו אכן נשאיר אותה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: היא לא עולה כרגע למשלמי המיסים, למעט ההוצאות הישירות שלנו בכל הטיפול במכירות.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: למה אנחנו פה היום?

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: נמצאים פה נציגים של מ.י.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: נכסים ואני רואה גם את הפיקוח על הבנקים.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אנחנו למעשה מחזיקים היום ב-6.03% ממניות בנק לאומי, כשלדעתי, משהו כמו 0.5% אנחנו מחזיקים עבור עובדי הבנק.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: היתה פה איזו מתודה שבכל המכירות שלנו של מניות של בנקים, חלק מזה קיבלו העובדים.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: מירי אמרה שהיא באה לראות שהעובדים יקבלו את חלקם.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: זה יהיה כפי שהיה בעבר.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אנחנו כבר חישבנו וקיבלנו אישור לכל החישובים שלנו על מה הסכום שיישאר לעובדים.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: איך נטפל אחרי זה בעובדים אנחנו נגיד יותר מאוחר.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אנחנו בעצם מבקשים מוועדת הכספים אישור למכור את יתרת האחזקות הזאת, שכאמור היא יתרה היסטורית, שתכף אסביר איך הגענו אליה, לפרק זמן של שנה בהליך שמאוחר יותר יהלי יתאר אותו.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: כתוצאה ממשבר הבנקים ב-1983, 30 שנה עברו מאז, מדינת ישראל החזיקה, או קיבלה לאחזקתה מניות של כמעט כל המערכת הבנקאית למעט בנק אחד שלא השתתף בוויסות.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: במשך השנים מדינת ישראל מכרה לגרעיני שליטה, בדרך כלל, את האחזקות.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אני אישית עשיתי את זה ב-2005 כשמכרנו את האחזקה בבנק דיסקונט.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: בנק לאומי זה בנק שהמדינה לא הצליחה להתמודד איתו בשיטה הרגילה של מכירה בגרעין שליטה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אנחנו לא ניכנס להיסטוריה למה זה קרה, יש לזה כל מיני פרשנויות.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: זאת היתה אחזקה מאוד כבדה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אני חושבת שלמסקנה שאי-אפשר להפריט אותו כבנק עם גרעין שליטה, ולהחלטה הזאת הגיע סופית החשב הכללי ירון זליכה בשנת 2005.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: כהכנה לעובדה ולהבנה שיש קושי למצוא בעל גרעין שליטה שיכול גם להתמודד עם קנייה של בנק בסדר גודל כזה, כבר ב-2002 היתה ועדה בראשות מרני, שהיה בזמנו מנכ"ל משרד האוצר, שדיבר על האפשרות להוציא את בנק לאומי ולמכור את האחזקה בשוק ההון ובעצם לפזר בו את השליטה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: התוצאה של ועדת מרני היתה חקיקה, שעברה פה לראשונה ב כנסת, שגם אני הייתי בין אלה שהעבירו אותה ב-2004, שמדברת על חוק של בנק בלי גרעין שליטה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: זה תיקון 13 לחוק הבנקאות רישוי.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: ב-2012 הגענו לפה לסיבוב נוסף, נדמה במרץ 2012 זה גם עבר פה סופית, לתיקונים נוספים לחוק של בנק בלי גרעין שליטה.

יצחק כהן: חוק מרני.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: נכון.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: מ-2005 בעצם מדינת ישראל בסדרה של עסקאות שחררה פה חלקים מהאחזקה בבנק לאומי.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: היה גם איזה סיפור פה אם סרברוס, שבסופו של דבר לא יצא לפועל, אבל היא עשתה את זה – היתה באמת היסטוריה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: חשבנו להציג לכם שקף אבל אני חושבת שחלקכם ודאי זוכרים את זה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: מכרנו מידי פעם בשיטה של הפצה, למישהו שמפיץ את המניות ותוך פרק זמן קצר אנחנו המשכנו לפזר את המניות בבורסה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אנחנו נשארנו כרגע עם 6.03%, שכחצי אחוז מהם זה עבור העובדים.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: לאחר שהעברנו את התיקונים הנוספים של חוק של בנק בלי גרעין שליטה, שזה היה במרץ 2012, אנחנו במשרד האוצר המשכנו עוד להחזיק עד היום את האחזקה הזאת.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: גם כדי לראות שכל העסק הזה והמתודה הזאת פחות או יותר עובדת.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אני רוצה להזכיר את בחירת הדירקטורים הראשונה שנעשתה על-ידי ועדת המניות, שנבחרה חליף לוועדה של השופטת פרוקצ'ה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: לקח זמן להקים את הוועדה של השופטת פרוקצ'ה, שהיא אמורה בעצם לתת את הרשימה הזאת.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: היתה כבר הצבעה אחת של ועדת השופטת פרוקצ'ה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: בדרך גם הספיק להיות פה עוד בנק בלי גרעין שליטה, שהוא בנק דיסקונט, שגם הוא הולך למתודה הזאת.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אני חושבת שבעיקר שמעו את המדינה בהצבעה שלנו באספות הכלליות.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: צריך לזכור שאנחנו מחזיקים כאחזקה עבור הציבור.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אנחנו נאמנים של הציבור עם האחזקה שלנו במניות בנק לאומי וכתוצאה מכך אנחנו גם הצבענו באספות הכלליות.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: דעתנו היתה ידועה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: הצבענו גם בדירקטורים וגם בעוד הצבעות נוספות.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: צריך לזכור שההצבעה הזאת לא היתה סוג של ערך, זה היה פועל יוצא של אחזקה שלנו במניות.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אנחנו סבורים שכל עוד אנחנו מחזיקים במניות של בנק לאומי, אז אנחנו גם מממשים בשם הציבור את העמדות שלנו דירקטוריון הבנק, לגבי שינויים שהבנק ביקש לתקנון ועוד דברים נוספים.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: כרגע אנחנו סבורים שאין טעם באחזקה הנוספת שאנחנו מחזיקים בה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: על-כן אנחנו מבקשים למכור אותה ותכף נדבר על התהליך.

שלי יחימוביץ': אין לכם שום התלבטות?

שלי יחימוביץ': בכל זאת, אולי יש איזה טעם קטן, לעומת הרבה טעמים למכור?

שלי יחימוביץ': אין איזו דילמה?

שלי יחימוביץ': האם זה חד וברור?

ניסן סלומינסקי: זה שזה לקח הרבה זמן, כנראה שהיו התלבטויות.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: קודם כל, אני חושבת שהדילמות המרכזיות של המכירה היו כשלמדינת ישראל היה סיכון הרבה יותר גדול במניות של בנק לאומי.

<מיכלבירן: כמה היה הבסיס?

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: 26%.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: היו לנו תקופות של אחזקה שיכלה להיחשב גרעין שליטה ומדינת ישראל יכלה בעצם לבוא ולמכור את המניות האלה למישהו בודד או לקבוצות שליטה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: נדמה לי שהשאלה הזאת, ברגע הזה שלנו, עם ה-6.03%, אחזקה שהיא אינה משמעותית – למרות שאנחנו היום, לדעתי, כולל העובדים הגדולים מכולם, אין היום בעל בית.

<מיכלבירן: אי-אפשר להגיד שזה לא משמעותי כי בהתייחסות לאחרים זה בערך - - -

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אנחנו לא בעולם שיש לנו שליטה ויכולת השפעה של שליטה במניות.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: עכשיו באמת יש את השאלה מה לעשות עם השייר הזה?

אראל מרגלית: איך שאר האחזקות בבנק?

<מיכל ששינסקי אביטל: יש מספר מחזיקים שהם המחזיקים הגדולים עד 5%.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אגב, לאף אחד מהם אין היתר שליטה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: יש להם מגבלה על האחזקה הזאת.

גילה גמליאל: היכן מעוגנת ההגבלה של השליטה?

<מיכל ששינסקי אביטל: כמובן שבפקודה עצמה.

<מיכל ששינסקי אביטל: היה את אליהו שמכר לפני מספר חודשים מספר אחוזים והוא ירד מהאחזקה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: צריך להגיד שגם מוסדיים, שמחזיקים במניות בנק לאומי עבור תיקי הלקוחות שלהם, או עבור קרנות הפנסיה שהם מנהלים, גם הם עשויים להגיע לאחזקה שהיא אחזקה כזאת.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: יש היום שורה של כללים.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אם מגיעים לאחזקה כזאת, לדעתי מ-2.5% כבר מדווחים למפקח על הבנקים.

גילה גמליאל: אז איך מונעים השתלטות?

<מיכל ששינסקי אביטל: זה לא יכול להיות מעל 5% כי בנק ישראל אמור לתת, אלא אם כן אתה מבקש היתר.

גילה גמליאל: מה יכול להיות אינטרס של עזריאלי וכאלה להיות עם 5%?

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אני מציעה שצורה יענה על זה.

גילה גמליאל: אם להם יש אינטרס, למה למדינה לא צריך להיות אינטרס באותה נשימה?

<צוריאל תמם: מבחינת המנגנון של החוק, ישנם כמה תהליכים שנועדו למנוע מצב שבו מישהו משתלט על בנק בלי לקבל היתר נגיד.

<צוריאל תמם: אז אנחנו מדברים בראש ובראשונה על זה שאישור אחזקה הנדרש הוא מעל 5%.

<צוריאל תמם: מי שמחזיק מעל 5% נדרש לאישור נגיד לצורך אחזקה.

<צוריאל תמם: אנחנו מדברים על זה שמי שמחזיק ב-2.5%, או אפילו פחות מזה, במקרים מסוימים, נדרש לתת דיווח למפקח על הבנקים וגם לצורך המיפוי של המחזיקים השונים.

<צוריאל תמם: לאחר מכן יש מגבלות על היכולת של בעלי המניות למנות דירקטורים, שזה למעשה התהליך שבו הם מממשים את זכויות הבעלות שלהם ואת יכולת ההשפעה והשליטה שלהם על הבנק.

<צוריאל תמם: מדובר על תהליך שבו כל קבוצה או כל יחיד שמחזיק מעל 2.5% יכול להציע דירקטור אחד.

<מיכל ששינסקי אביטל: זה מה שהשתנה בתיקון האחרון ועשו גם חבר מחזיקים, שיכולים להתאחד.

<מיכל ששינסקי אביטל: מי שיש לו מעל 1% יכול להתאגד עד 2.5%.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: צריך להבין שיש שני מצבי עולם בבנקאות.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: מצב אחד הוא, שיש היתר שליטה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: היתר צריך אישור של נגיד בנק ישראל.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: בן אדם שיש לו היתר שליטה, יש עליו חובות, זכויות וכל מיני תנאים בהיתר השליטה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: יש גם מצב עולם שלא מצליח להיות גרעין שליטה בבנק.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: הפחד המרכזי, שבן אדם עם אחזקה קטנה, יצליח ליצור שליטה גם כשהוא לא מחויב להיתר.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: כל ההוראות האלה נועדו בשביל למנוע מצב כזה.

גילה גמליאל: מצוין, אנחנו מאוד בעד.

גילה גמליאל: השאלה הנשאלת היא: מדוע אחד כמו עזריאלי כן מעוניין שיהיו לו 5% ומדינת ישראל חושבת שזה דבר זניח?

גילה גמליאל: אני מנסה להבין.

גילה גמליאל: כפי שזה מוצג פה זה נראה שזה לא כל-כך יעיל מבחינת המדינה להחזיק בזה אבל לעומת זאת, אנשי עסקים אצים ורצים סביב זה וגם המוסדיים.

גילה גמליאל: אני רוצה להבין מדוע בשיקולים שלכם - - -

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אני לא אדבר על השיקולים של אנשים שאולי מחזיקים אחזקות פיננסיות.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אני לא רוצה להיכנס לשיקולים שלהם אבל אני רוצה להגיד את השיקולים של המדינה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אני לא חושבת שכתפיסה, מדינה כדי שתהיה לה השפעה בגופים כמו בנקים, צריכה להחזיק מניות בבנקים.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: למדינה יש המון המון יכולות לטפל במערכת הבנקאית ללא קשר לאחזקה שלה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אנחנו משפיעים על בנק הפועלים בלי להחזיק בו.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: איזה יכולות?

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: קודם כל יש לנו רגולציה מאוד חזקה ואת כל הנושא של הפיקוח על הבנקים שנמצא בבנק ישראל ויש לנו במשרד האוצר את המפקחת על שוק ההון ביטוח וחיסכון, שהיא בעצמה רגולטורית להתנהגות של שווקים.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אם אנחנו רוצים להשפיע על המערכת הבנקאית, ואנחנו יכולים לתת כדוגמה את החוק החדש שאנחנו מדברים בו, על הגבלה של משכורות במוסדות פיננסיים.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: לא הגבלה כמו אי הכרה לצרכי מס של משכורות שבעינינו נראות לא מידתיות.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אנחנו הולכים לחקיקה הזאת ללא קשר אם אנחנו מחזיקים בבנק או לא.

ניסן סלומינסקי: כשהייתם עם האחוזים לא הצלחתם להשפיע.

שלי יחימוביץ': המשכורות בבנק לאומי היו הכי נמוכות.

ניסן סלומינסקי: נדמה לי שזה היה שם, כשיאיר לפיד ניסה ולא הצליח כל-כך.

ניסן סלומינסקי: מבחוץ אולי כן יצליח.

גילה גמליאל: אני שואלת מבחינה כלכלית, מדוע זה לא משתלם למדינה?

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אני אגיע לזה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: קודם כל, אני חושבת שאי-אפשר לומר על מה שעשינו כאי הצלחה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: לנו יש עמדות כמדינה ואנחנו הבענו אותן.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: נוצר מזה שיח ציבורי, נוצרה חקיקה שטיפלה בזה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: בפעם הראשונה שאנחנו התנגדנו, גם המפקח על הבנקים יצא בשורה של הוראות, דבר שהביא לירידת מדרגה בכל המשכורות במערכת הבנקאית.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: זאת אומרת, להתנהלות שלנו היתה השפעה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: לא השפעה כמו שאנחנו רצינו אבל השפענו.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אני לא חושבת שאנחנו צריכים להחזיק במניות של כל הבנקים וכל הגופים הפיננסיים בשביל להשפיע על השכר.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: בשביל זה יש חקיקה ויש את כנסת ישראל.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: בשביל זה יש רגולציה מאוד חזקה, גם המפקחת על שוק ההון וגם בפיקוח על הבנקים.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: מה עושה אחזקה כזאת?

אראל מרגלית: תיראי כמה המערכת הבנקאית היא ריכוזית.

אראל מרגלית: כלומר, יש פה מצב – אני המום מכמה המשק ריכוזי בתוך ידיים בנקאיות.

אראל מרגלית: אני המום ממה שקורה.

אראל מרגלית: אין לי שום בעיה שהבנקים יחזיקו כרטיסי אשראי אבל הבנקים בעצם מחזיקים גם את חברות כרטיסי האשראי, אין הפרדה.

אראל מרגלית: מדברים על בנק לאומי.

אראל מרגלית: בתוך הבנק שלכם יש את יו"ר ישראכרט.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: בנק הפועלים עדיין לא שלנו.

אראל מרגלית: סליחה, לאומי כארד, שהיא גם נמצאת פה.

אראל מרגלית: תסתכלו על הריביות שמקבלים.

אראל מרגלית: תסתכלו על הבדל הריביות שמקבלות 1% של החברות הגדולות.

אראל מרגלית: את זה אני אומר גם לכם.

אראל מרגלית: תסתכלו גם הבדל הריביות שמקבלים העסקים הקטנים ומשקי בית.

אראל מרגלית: תסתכלו איזה הבדל, תסתכלו את הריביות.

יצחק כהן: 12%, 11%.

אראל מרגלית: כלומר, אני שואל את עצמי, אם היום אתם חושבים שאתם צריכים לצאת, האם זאת לא גם איזו הזדמנות לשלוח כמה מסרים לשוק הבנקאות הישראלית, יחד עם המפקח על הבנקים ולפתוח אותו טיפה יותר תחרות.

אראל מרגלית: גם ברמת האשראי, גם ברמת הדרישות הקטגוריות להלוות לעוד גורמים חוץ מל-1% מהחברות הכי גדולות במשק.

אראל מרגלית: לעשות כמה שינויים.

אראל מרגלית: המשק הישראלי חנוק.

אראל מרגלית: החברות הבינוניות והקטנות חנוקות.

אראל מרגלית: המערכת הבנקאית לא יודעת לדבר איתם.

יצחק כהן: גם משקי הבית.

אראל מרגלית: נכון שיש פרסומות יפות מאוד של הבנקים אבל אנחנו מסתובבים בארץ בשדולה הזאת.

אראל מרגלית: אנחנו פשוט רואים שעם ישראל נחנק.

אראל מרגלית: א', אין לו אשראי.

אראל מרגלית: 450,000 עסקים קטנים ברחובות של מדינת ישראל אין להם אשראי ואם יש להם אז זה ב-12% ריבית שזה שוק אפור.

אראל מרגלית: תסתכלו מה קורה פה, עסקים גוועים, מאבדים את המכנסיים שלהם.

ניסן סלומינסקי: אראל, בזה אתה צודק.

ניסן סלומינסקי: זה לא קשור לנושא אבל אתה צודק.

ניסן סלומינסקי: דובר על הקמת בנק נוסף כדי להגדיל - - -

שלי יחימוביץ': זה כן קשור.

שלי יחימוביץ': מיכל מדברת על הרגולציה החזקה ואראל אומר: רגולציה, רגולציה, אבל תראו מה קורה.

ניסן סלומינסקי: עובדה שה-6% שיש להם לא השפיעו בכלום.

ניסן סלומינסקי: בנק לאומי לא נותן יותר אשראי לעסקים קטנים מאשר בנקים אחרים.

ניסן סלומינסקי: כך שזה לא עוזר.

ניסן סלומינסקי: צריך להיכנס לנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: זה שלא נותנים לעסקים קטנים, לא הבנקים ולא המוסדיים שבכלל לא נותנים והיום הם נותנים יותר אשראי מהבנקים.

ניסן סלומינסקי: זה סיפור נפרד שצריכים לפתור אבל זה לא קשור לזה.

שלי יחימוביץ': ניסן, ברשותך.

שלי יחימוביץ': אף אחד מאיתנו לא מצפה שה"פקטטה" 6% האלה הם שישפיעו - - -

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: זה רק 1.2 מיליארד שקלים.

שלי יחימוביץ': אני אומרת את זה באירוניה.

שלי יחימוביץ': כל אחד מהשותפים האחרים היה מת שיהיו לו את ה-6% האלה.

שלי יחימוביץ': אף אחד לא מצפה שה-6% האלה הם יהיו המכשיר המרכזי בידי המדינה לרגולציה, לפיקוח על העמלות.

שלי יחימוביץ': אגב, גביית היתר של הבנקים עליהן היא בממוצע 3,000 שקלים למשק בית לשנה וגם זה מעורר שאלה.

שלי יחימוביץ': אנחנו מבינים שזה לא הכלי אבל בכל זאת, ה-6% האלה כן יכולים להיות מנוע נוסף.

שלי יחימוביץ': לא מנוע מרכזי אבל כן מקום שבו המדינה נכנסת.

שלי יחימוביץ': שמה את הדירקטורים שלה, מעורבת, היא בעל מניות מרכזי, היא מכניסה שפיות.

שלי יחימוביץ': בעובדה, בנק לאומי לאורך השנים, כשלמדינה היו אחזקות הרבה יותר גדולות, כן היה סמן שפוי, גם בשכר.

שלי יחימוביץ': עם כל העובדה שגם שם יש התפוררות שכר, עדיין יחסית לבנקים אחרים היתה שם שפיות מסוימת.

שלי יחימוביץ': יש משהו במערכת הבנקאות הישראלית, שגם גרם לנו להתגבר על משבר 2008-2009 וזה היציבות והשעמום של המערכת הבנקאית.

שלי יחימוביץ': אז למה שלא נמשיך להיות יציבים ומשעממים בכל מה שקשור במערכת הבנקאית.

שלי יחימוביץ': אני לא אומרת שה-6% האלה הם המכשיר.

שלי יחימוביץ': זה ברור לחלוטין.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שהצעת החוק שלכם מצוינת, אני מבינה שאת שותפה מלאה לניסוח.

שלי יחימוביץ': היא נפלאה, היא טובה לעילא ולעילא, סותמת חורים, באמת הצעת חוק יפה.

שלי יחימוביץ': השאלה היא לא למה שנחזיק את ה-6% אלא למה לא?

שלי יחימוביץ': מה בוער להיפטר מה-6% אחוזים האלה?

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אני לא חושבת שמשהו בוער או שאנחנו מוכרים בבהילות.

שלי יחימוביץ': עוד דבר.

שלי יחימוביץ': המתווה של המכירה הוא בסדר גמור.

שלי יחימוביץ': ההנפקה, הכל בסדר.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: וזה לציבור הרחב.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אני לא חושבת שאנחנו מוכרים בבהילות.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: הפוך, אני חשבתי שהשאלה תהיה: מדוע לא מכרתם מוקדם יותר.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: במרץ 2012 עברה החקיקה ואנחנו כן רצינו לראות שהעולם החדש הזה, שבו אנחנו בעצם שלחנו בנק ללא גרעין שליטה לשוק וזה יצא לשוק.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אני חושבת שהמערכת הזאת בגדול, למרות שהיתה ביקורת על הוועדה שמינתה את הדירקטורים, בגדול היא הולכת ומתכנסת.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אני כן יכולה להגיד, ודווקא מהפוזיציה שלי, שאני ניהלתי פה ישיבות ארוכות להצבעה באספות הכלליות של בנק לאומי אומרת, שאחוז שאנחנו מחזיקים כרגע, יחסית לעבודה הנדרשת בגינו – אולי אני אגיד את זה אחרת.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: מדינה היא לא גוף פרטי שלא מסביר איך הוא מצביע.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אנחנו, בשביל לקבל החלטה, גם על הדירקטורים, גם על מה שאנחנו מצביעים באספות הכלליות, ניהלנו פה תהליכים במ.י.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: נכסים, שאני כחשבת כללית ישבתי עליהם עשרות שעות.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: מדוע?

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: כי אנחנו ראינו את עצמנו – גם אם האחזקה היא קטנה זה כאילו שהצבענו שיש לנו 20%.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: במובן עלות תועלת, גם בהשפעה היחסית שהיתה לנו לעומת כלים אחרים שיש לנו במדינה, כלים כמו רגולציה, כמו הצעת חוק להפחתת שכר, אני חושבת שאם מסתכלים על כל השכלול הזה?

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אני אתן לכם עוד סיבה נוספת.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: ה-1.2 מיליארד שקלים במחירים של היום לא נכנס ולא מוריד גירעון כי רואים בזה הכנסות מהון.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: זה כמו כשמוכרים קרקעות במנהל מקרקעי ישראל.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אבל זה כן מוריד את החוב שלנו ואת יחס חוב תוצר ואת הצורך שלנו לגייס מזומנים לפעילות הממשלה ולשלם עליו ריביות.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: לכן, כל נכס שהמדינה מחזיקה, כי הרי המדינה פועלת בגירעון תמידי, היא מגייסת נגד זה נכס ומגדילה את החוב.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: כמנהלת החוב הממשלתי, הערך הזה של הורדת החוב – לא הורדת הגירעון, אנחנו לא נביא פה כסף יותר בגירעון.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אנחנו מורידים את הגירעון מול הערמות ישיבות שאנחנו צריכים לנהל, כי אנחנו גוף ציבורי ואנחנו לא מצביעים סתם וצריכים כללים.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: בשביל לנהל את האחזקה הזאת, שבסופו של דבר, למרותש היא הגדולה ביותר, היא לא הכי משמעותית, ובהתייחס לכלים אחרים שיש לנו כמדינה, אני חושבת שבשכלול כל הדברים האלו, זה נכון למכור.

אראל מרגלית: אני יכול לתת לך דוגמה מה הייתם יכולים לעשות כמשקיע פרטי.

אראל מרגלית: אחד מהחורים הכי גדולים של הבנקאות בישראל זה בנק לעסקים קטנים וגדולים.

אראל מרגלית: אני לא אומר את זה רק מבחינת הצדק אלא גם מבחינת הרווח.

אראל מרגלית: תשימי לב שאמנם הנכסים של ההלוואות לעסקים קטנים הם 6% אבל הרווחים על העסקים הקטנים הם 12%.

אראל מרגלית: תשימו לב איזו רמת רווחיות זאת.

אראל מרגלית: אני אתן לך מחשבה.

אראל מרגלית: אני חושב שהיום במדינת ישראל חסר עוד בנק לעסקים קטנים שהוא בנק רציני.

אראל מרגלית: אולי צריך להיות איזה רעיון לפיצול ולקחת את בנק לאומי ולהגיד – לעשות מכרז, יחד עם חלק מהאחזקות שיש לכם בבנק לאומי, יחס עם גורמים אחרים.

אראל מרגלית: תעשו מכרז, תגדירו את זה איך שאתם רוצים, גורם של המדינה כמו בנק הדואר או משהו אחר ותקימו עוד בנק לעסקים קטנים.

אראל מרגלית: ברמה החברתית, העובדה שיהיה פה עוד גורם שיודע לתת הלוואות לעסקים קטנים זאת תהיה דרמה.

אראל מרגלית: ברמה העסקית, זאת תהיה בוננזה.

אראל מרגלית: למה?

אראל מרגלית: כי מי שיודע להלוות לעסקים קטנים ואפילו לקחת קצת כסף מהמוסדיים – אתם יודעים מה?

אראל מרגלית: תיקחו את האחזקות שלכם, תיקחו את ארבעת המוסדיים במשק, תיקחו עוד איזה גורם שיודע לנהל בנק לעסקים קטנים במקומות אחרים, תעשו מכרז.

אראל מרגלית: תנו לו לפעול ויהיה לכם שם את האור.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: יש לי ניסיון במכירה של בנק אחד.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אני לא חושבת שאנחנו יודעים היום, ב-6.03% שיש בידנו שמחציתם שייכים לעובדים, לארגן גרעין שליטה בבנק לאומי באחזקה הזאת.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: זה דבר ראשון.

יצחק כהן: למה לארגן גרעין שליטה?

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: זה לא נושא הישיבה אבל אנחנו במשרד האוצר עושים המון עבודה בנושא עסקים קטנים ובינוניים, מהקרן לעסקים קטנים ובינוניים, יש ועדה שמסיימת את עבודתה אצל המפקחת אצל שוק ההון, איך להכניס את המוסדיים לתחום הזה בשביל ליצור תחרות במערכת הבנקאית.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: בנק שיש בו רק עסקים קטנים ובינוניים זה בסדר, אבל בנק שיש בו רק עסקים גדולים זה ממש לא בסדר כי הוא יותר ריכוזי.

אראל מרגלית: זה כרגע הבנקים.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: זה דווקא מסוכן לפצל לבנק לעסקים גדולים ובנק לקטנים.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: זה נראה לי לא נכון בנקאית, אבל צורי יוכל להגיד.

אראל מרגלית: לבנק לאומי היו 3 תכניות לעסקים קטנים ב-3-4 שנים האחרונות, שכמעט כולן נכשלו.

<קריאה: יש קמפיין - - -

אראל מרגלית: אתם עושים בעיקר פרסומות.

אראל מרגלית: היה לכם בשדה התעופה את היחידה לעסקים קטנים.

אראל מרגלית: אתם הבנק שהלווה הכי פחות לעסקים קטנים, מתוך הקרן הממשלתית שהיתה הקרן האחרונה.

<אלי זרקה: אני לא בטוח שאתה אומר פה לוועדה - - -

אראל מרגלית: אני אומר דברים בצורה מדויקת.

אראל מרגלית: אתם כרגע מלווים כל-כך מעט לעסקים קטנים – אני לא אומר שאתם לא עושים פרסומות, אני לא אומר שאתם לא מכריזים על דבר – זאת פשוט שערורייה, שערורייה.

גילה גמליאל: מיכל, אנחנו בהחלט רוצים לפרגן לך, גם על הפעולה שלך ועל כל העבודה שלך הנאמנה.

גילה גמליאל: ניסן, אני חושבת שזה בשם הוועדה.

גילה גמליאל: זה באמת מגיע לך.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: הייתי רוצה שיהלי יגיד כמה מילים על הטכניקה, למרות שאני מבינה שחברי הכנסת מסכימים.

<יהלי רוטנברג: מדובר בהליך מאוד פשוט שמסתיים בכמה שעות.

<יהלי רוטנברג: הוא מקובל בכל העולם וגם בארץ.

<יהלי רוטנברג: פעם אחרונה עשינו אותו גם בהפצה שלמניות בזק, ממש לאחרונה.

<יהלי רוטנברג: זה מתחיל בערב, לאחר פתיחת שעות המסחר.

<יהלי רוטנברג: יש פנייה למספר מפיצים, קבלת הצעות והפצה.

<יהלי רוטנברג: זה משהו שהוא מאוד פשוט.

אראל מרגלית: מי הבנקאי שמוביל את זה?

<יהלי רוטנברג: פונים למספר מפיצים שיכולים לבוא בחשבון, שיש להם יכולת הפצה וחיתום על המניות האלה.

<יהלי רוטנברג: הם מציעים את ההצעות שלהם והזוכה הגבוה ביותר זוכה.

<יהלי רוטנברג: זה הליך מכרזי רגיל.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: מבחינת הכמות, אנחנו לא מעריכים שאנחנו נצליח להיפטר מכל הכמות במכה אחת, כי זה גם עשוי להשפיע על מחיר המנייה, זאת כמות אדירה.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אנחנו נצטרך ללכת פה במהלך שהוא מהלך יותר מתון, כנראה בכמה מנות.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: אנחנו לא נגיד את זה כי יש לזה השפעה על מחיר של בנק שנסחר בבורסה, אבל אנחנו מדברים על תהליכים שבפרק זמן של מספר חודשים, כשאנחנו רואים שהשוק בסדר והמחיר מסתדר, אנחנו יוצאים בהליך תחרותי.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: בסופו של דבר, המחיר שנקבל הוא נגזר ממחיר הבורסה.

<מיכל ששינסקי אביטל: כבר ביצענו את זה חמש או שש פעמים.

אראל מרגלית: יש גם איזה גורם בינלאומי?

אראל מרגלית: אתם מזמינים גם גורמים מוסדיים בינלאומיים?

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: כן.

<מיכל עבאדי-בויאנג'ו: בגלל שהם מחזיקים, או עשויים להחזיק בפרק זמן קצר במניות, הם מקבלים אישור מיוחד מהמפקח.

שלי יחימוביץ': אני אגיד בקצרה מה שכבר אמרתי.

שלי יחימוביץ': שוב, זה לא מסוג הדברים ששלט אזהרה גדול מתנוסס מעליהם ואנחנו אומרים ייהרג ובל יעבור.

שלי יחימוביץ': ההסבר שה-1.2 מיליארד שקלים נחוצים לכיסוי הגירעון הוא לא הסבר מספיק טוב.

שלי יחימוביץ': סך הכול אנחנו לא עוסקים במכירת חיסול של כל מה שיש לנו כדי לכסות את הגירעון.

שלי יחימוביץ': אני לא רואה סיבה מספיק טובה כדי למכור את ה-6% האלה.

שלי יחימוביץ': אני חושבת ששליטה מזערית, מדתית, על השוק הבנקאי במדינת ישראל באמצעות אותם 6%, לא רק שלא גורעת אלא גם מוסיפה.

שלי יחימוביץ': היא מוסיפה מימד של שליטה ופיקוח מסוג אחר, לא כתחליף, כמובן, לרגולציה.

שלי יחימוביץ': היא מוסיפה במינוי דירקטורים, בהכנסת שפיות לתוך האווירה של הבנק השני בגודלו במדינה והשפעה על כלל המערכת הבנקאית.

שלי יחימוביץ': הגישה שמוטב להיפטר מכמה שיותר נכסים וזאת עוד במיוחד על-מנת להקטין את הגירעון היא גישה שבעיניי היא לא נכונה.

שלי יחימוביץ': שוב, אני רוצה לסייג.

ראובן ריבלין: גם למנוע הוצאות מיותרות.

שלי יחימוביץ': באחזקה של 6% ממניות בנק יש גם תועלת, לא רק הוצאות.

שלי יחימוביץ': לא בכדי הסקטור הפרטי רוצה להיכנס ולהחזיק מניות של מעל ל-5%.

ראובן ריבלין: מה עומד מול מה?

ראובן ריבלין: הבעיות שהוא דיבר עליהן, אני בהחלט מסכים איתו.

ניסן סלומינסקי: מהדרך שהבנקים מרוויחים אנחנו לא מאושרים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו גם לא רוצים שהמדינה תרוויח.

שלי יחימוביץ': אני הייתי רוצה שאם מערכת בנקאית פועלת בצורה מסוימת על מגרעותיה ויתרונותיה - - -

ניסן סלומינסקי: כן, אבל עם כל העמלות וכל זה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים לצמצם את זה.

שלי יחימוביץ': אבל ניסן, אנחנו יודעים שלא זאת הסיבה.

ניסן סלומינסקי: בלי קשר.

ניסן סלומינסקי: אנחנו כמדינה לא רוצים שתהיה התנגשות אינטרסים.

ניסן סלומינסקי: מחר יגידו שאנחנו לא נלחמים להוריד את העמלות כי אנחנו אינטרסנטים.

ראובן ריבלין: אפשר לומר שאנחנו לא מאשרים כדי להיות אמצעי לחץ, זה לגיטימי.

שלי יחימוביץ': בעיניי זה לגיטימי כן להחזיק באותם 6% על-מנת כן להוות גורם בכל זאת.

שלי יחימוביץ': שוב, לא כתחליף לרגולטור אלא כעוד מכשיר ועוד כלי שיש בו הרבה מאוד תועלת.

שלי יחימוביץ': לגבי המתווה עצמו, המתווה הוא מתווה טוב.

שלי יחימוביץ': באמת לא רק מזעור נזקים, הוא גם נכון.

שלי יחימוביץ': אין לי מילה רעה להגיד עליו.

שלי יחימוביץ': בכל זאת, לו יכולתי להצביע כאן, הייתי מצביעה נגד.

יצחק כהן: אני רוצה לברך את מיכל ולפרגן לה שהיא עושה עבודה נהדרת.

יצחק כהן: אומרים שבשירות הציבורי צריך את האנשים הכי טובים?

יצחק כהן: אז זה המודל.

יצחק כהן: על כל פנים, לציבור יש 3 טריליון נכסים שנשלטים על-ידי פחות מ-1% של בעלי ההון.

יצחק כהן: אז התחלנו לטפל בפירמידות, התחלנו לטפל בעניין של פיננסי ריאלי.

יצחק כהן: עכשיו יש עוד בעיה, הצלע השלישית זה גרעיני השליטה.

יצחק כהן: אני מאוד שמח שמיכל מוציאה מהכוח אל הפועל את החלום של ללא גרעיני שליטה.

שלי יחימוביץ': אבל זה כבר קרה.

יצחק כהן: אבל היא עושה את זה עכשיו בפועל.

שלי יחימוביץ': אבל ה-6% האלה כבר - - -

יצחק כהן: אבל זה מוביל לכיוון חיובי וגם הורדת החוב.

יצחק כהן: יש לזה השפעה ישירה על תשלומי הריבית, שזה אגב הוצאה ישירה וזה גם מבורך.

יצחק כהן: אם הייתי יכול, הייתי מצביע בשתי ידיים.

יצחק כהן: יישר כוח, מיכל.

<מיכלבירן: אני חושבת ששלי היתה מאוד מדויקת, היא אמרה את מרבית הדברים.

<מיכלבירן: אני חושבת שהעניין של החוב – המצב שלנו הוא גם כך מהטובים ביחס חוב תוצר בעולם המערבי, כך שאנחנו לא באיזו קטסטרופה שצריך עכשיו מהר מהר לטפל בזה.

יצחק כהן: זה לא במקרה.

<מיכלבירן: אני לא רוצה להיכנס פה לנוסחה המגוחכת של כלל ההוצאה שיחס חוב-תוצר ראוי שיהיה 50%, שאף אחד לא מגדיר את זה בכלל כך.

<מיכלבירן: לצערי הרב זה כבר מאחורינו.

<מיכלבירן: בכל מקרה, לא נראה לי שכרגע יש איזו בעיה בוערת ואקוטית שחייבים לכסות אותה מהר.

<מיכלבירן: אני תוהה אם אנחנו לא נשב בדיון הזה כאן בוועדה הזאת בעוד שנתיים, אנחנו או אחרים במקומנו, ונעשה את הדיון של : חבל שמכרנו את האחזקות האחרונות שהיו בבנק לאומי שיכלו לייצב את המערכת ולא להכניס אותה לסחרור.

<מיכלבירן: אנחנו רואים איך הבנקים מתנהלים.

<מיכלבירן: ניסן, זה באמת מאוד מרגש שאתה לא רוצה ליהנות – זה נשמע ממש כמו פעילי שמאל קיצוני מאירופה, אבל בסדר.

<מיכלבירן: שוב, כל עוד המערכת מתנהלת כך אז עדיף שזה יחזור בעקיפין לקופת המדינה ואפשר יהיה להשתמש בזה לדברים אחרים.

<מיכלבירן: בטח, היכולת להשפיע על כמה הבנק הזה חזירי ועד כמה הוא עושה סיבוב על גב הלקוחות שלו, היכולת להשפיע על זה מבפנים היא עוד נדבך.

<מיכלבירן: אמנם היא לא היחידה, ואני מסכימה עם שלי.

<מיכלבירן: גם התלבטתי עם עצמי אם זה דבר שצריך להתנגד אליו.

<מיכלבירן: לפחות לפרוטוקול, למרות שאני מבינה שהשיירה מזמן עזבה, אני חושבת שזאת טעות שעוד נצטער עליה בעתיד.

אראל מרגלית: אני באמת מברך אותך ואתכם על החוק האחרון שאתם מקדמים בנושא הזה של מיסוי של משכורות מעבר לרמה מסוימת.

אראל מרגלית: אני חושב שזה חוק מצוין וזה רעיון מצוין לטפל בזה.

אראל מרגלית: בכלל, זה חלק מהדברים הטובים שאתם עושים.

אראל מרגלית: אני חייב לומר שאני מזועזע מהמערכת הבנקאות הישראלית ומהאופן שבו – צורי, אתם קובעים לעצמכם את הדרך שבה אתם מפקחים עליה.

אראל מרגלית: אתם מפקחים עליה כדי לשמור על מערכת הבנקאות יציבה, שזאת אקסיומה מאוד חשובה.

אראל מרגלית: אני מציע להציע אקסיומה בחוק בנק ישראל, שהמערכת היציבה צריכה לשרת את האזרחים בצורה כזאת שתיתן להם אפשרויות של קיום פיננסי.

אראל מרגלית: זה אני חושב שחסר.

אראל מרגלית: אני חושב שהיום המערכת בנויה היטב לתת הלוואות ולתת את האשראי, גם אם לפעמים הוא לא מצליח, לחברות מאוד גדולה.

אראל מרגלית: מנהלי הבנקים רוצים, מנהלי הבנקים דווקא מדברים את השפה האחרונה, אבל היום בסניפים בשטח יש מעט מאוד אינטרס למנהלי בנקים בשטח לראות את בעלי העסקים הבינוניים והקטנים ולתת להם אשראי.

<אלי זרקה: אני נמצא בשטח - - -

אראל מרגלית: תאמין לי, אני מכיר את זה יותר טוב ממה שאתה חושב.

אראל מרגלית: אני מכיר את זה – בוא אני אגיד לך נתון.

אראל מרגלית: במדינות ה-OECD הממוצע של ההלוואות לעסקים קטנים ובינוניים במדינה זה 20% מהתוצר.

אראל מרגלית: במדינת ישראל השיעור הוא 10% מהתוצר.

אראל מרגלית: אז אתה מבין שעם ישראל ברחובות הוא חנוק.

אראל מרגלית: אני חושב שצריכה להיות רפורמה במערכת הבנקאות ושינוי רמת הריכוזיות שבה.

אראל מרגלית: אנחנו נמצאים כרגע ברגע היסטוריה.

אראל מרגלית: המדינה הולכת לוותר על החלק האחרון המרכזי שלה באחזקות בבנקים.

<מיכל ששינסקי אביטל: היא מוכרת בכסף, אנחנו לא מוותרים על נכסים.

אראל מרגלית: אתם מוותרים על שליטה ואתם מוותרים על say.

אראל מרגלית: קודם כל, הדרך שבה אתם מוכרים את זה היא בסדר גמור, היא הגיונית, היא לתוך הציבור.

אראל מרגלית: אני בעד מודל של בנקים ללא גרעין שליטה.

אראל מרגלית: הגיע הזמן שבמדינת ישראל יהיו יותר מודלים כאלה של ללא גרעין שליטה.

אראל מרגלית: בעלי גרעין השליטה הם לא היחידים שהם אנשים אחראים, גם המנהלים והדירקטורים צריכים להיות בעלי הרבה יותר סמכויות והרבה יותר אחריות.

אראל מרגלית: נגיד שאנחנו מחליטים לעשות את זה.

אראל מרגלית: בואו ניקח לעצמנו קריאה לשינוי מערכת הבנקאות במובן כזה: א', צריך להפריט את כרטיסי האשראי מהבנקים.

אראל מרגלית: הבנקים צריכים להיות מחזיקים פיננסיים בכרטיסי האשראי.

אראל מרגלית: זה לא יכול להיות שהם גם מנהלים את האשראי בצד הזה של החדר וגם באשראי הזה.

אראל מרגלית: מצידי, שיהיה כמו בחברות ריאליות.

אראל מרגלית: שיהיו בעלי מניות בכרטיסי האשראי עד שיעור של 20%, כמו שקרה.

אראל מרגלית: דבר שני.

אראל מרגלית: חייבים פה עוד גורמים, בנק נוסף או שניים, שיהיו יכולים לשרת את העסקים הקטנים והבינוניים ולתת למוסדיים את הדרך להיכנס לתוך המקום הזה.

אראל מרגלית: זאת דעתי, זאת הרפורמה הגדולה שצריך לעבור.

גילה גמליאל: לגבי סוגיית הבנקים, מן הראוי שנקיים פה דיון בנוכחותך בזמן הקרוב, על-מנת שכל התפיסה שהצגה כאן גם תקבל ביטוי ממשי.

גילה גמליאל: כל הנושא של הטיפול בהיבט של העסקים הבינויים והקטנים, האשראי.

גילה גמליאל: אנחנו גם הגשנו כאן הרבה הצעות חוק על גרעיני השליטה, על הנושא של הפרדת כרטיסי האשראי מהבנקים.

גילה גמליאל: כל זה כתוצאה ממצוקה אמיתית שזועקת לשמים.

גילה גמליאל: רוצים למצוא פתרון.

גילה גמליאל: אנחנו קשובים לשמוע פתרונות יצירתיים אחרים אבל שיינתן מענה לסוגיות הספציפיות.

גילה גמליאל: לגבי העניין שעולה כרגע על הפרק, מכיוון שמבחינתנו אין פה הליך דרמטי וזה לא נמכר לגופים פרטיים אלא לציבור הרחב, אני באופן אישי כן אתמוך ומבחינתי גם חבריי מהתנועה והקואליציה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו ניגש להצבעה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את מכירת יתרת אחזקות המדינה בבנק לאומי ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד – 5

ניסן סלומינסקי: נמנעים – אין

ניסן סלומינסקי: אושר ברוב קולות.

ניסן סלומינסקי: הישיבה נעולה.