ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 192, 2014-05-28 10:00

דוד רותם: אני פותח ישיבה חדשה, ואנחנו נעסוק עכשיו בהצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה.

דוד רותם: חברת הכנסת אורלי, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על קביעת הדיון היום.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שבשורה התחתונה אנחנו דנו באמת בנושאים ובנקודות שעלו תוך כדי דיון לגבי האיזונים בין הייצוג ההולם של אותו עבריין לבין ההגנה על אותה נפגעת.

אורלי לוי אבקסיס: אני מזכירה רק בשביל הפרוטוקול שאנחנו מדברים על עבריין מין מורשע שישב בכלא, ועכשיו, לפני חזרתו לחברה, אנחנו לוקחים בחשבון שיש טעמים שמהם צריך להבין שאם הוא חוזר לאותה סביבה של הנפגעת יש מקרים שבהם הדבר יכול לפגוע לא רק בשגרת חייה אלא באמת במרקם הנפשי העדין מאוד, ולעתים נפגעות עבירה מאוד חוששות גם להשתמש בהליך שהוא הליך שניתן – להביא חוות דעת על ההשפעה שיהיה לזה עליהן.

אורלי לוי אבקסיס: לגבי חוות הדעת הזו, גם אמר שופט בית-המשפט העליון, אם אינני טועה, שנעשות מניפולציות, והמניפולציות האלה הן באמת לגבי אותם תכנים שמופיעים באותה חוות דעת, שכאשר הם מגיעים לידיים בדרך-כלל של העבריין נשים לא מעטות נרתעות מלהשתמש בהליך הזה שבא להגן עליהן.

אורלי לוי אבקסיס: בעצם, בחוק הזה, ביחד עם משרד המשפטים, הסכמנו לגבי הנושא שרק כאשר מדובר בזה שיש לו סניגור, ואם אין לו סניגור – ימונה סניגור.

אורלי לוי אבקסיס: היה לנו ויכוח לגבי זכות עיון, ופה התקפלנו ואמרנו: אוקיי, ובתנאי שאותו סניגור – יוכל לא רק לעיין כמה דקות בתוך בית-המשפט – יוכל לקבל את החומר, ובתנאי שלא יעביר את זה לעבריין.

אורלי לוי אבקסיס: וזאת, גם כדי להסיר את החסם הנפשי הפסיכולוגי של אותה נפגעת עבירה משימוש בהליך הזה.

אורלי לוי אבקסיס: היו פה טענות: האם אנחנו עכשיו שמים את הסניגורים, כי הייתה פה את החלופה, שאני חושבת שהיא חלופה מאוד?

אורלי לוי אבקסיס: מה, אנחנו חושדים בסניגורים שהם - - -?

דוד רותם: החלופה הזאת לא קיימת יותר.

אורלי לוי אבקסיס: למה?

דוד רותם: אנחנו משנים את זה לשנייה ושלישית.

אורלי לוי אבקסיס: זה שנייה ושלישית.

דוד רותם: עכשיו אנחנו בהכנה לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

אורלי לוי אבקסיס: זהו.

דוד רותם: מה שאושר בקריאה ראשונה זה מה שיהיה.

אורלי לוי אבקסיס: זה היה.

אורלי לוי אבקסיס: זה נכנס בפנים, בקריאה הראשונה.

דוד רותם: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: אז, דודו, זה חשוב לי מאד.

אורלי לוי אבקסיס: אז ניסיתי לעשות איזו שהיא הגבלה, כי אני חושבת שזה דווקא יוריד לחצי מהסניגורים אם יידעו.

אורלי לוי אבקסיס: גם תמיד יוכל לומר הסניגור: "תשמע, אם אני מעביר לך את החומר, אני מסתכן בשנת מאסר".

אורלי לוי אבקסיס: מצד שני, אני אומרת: רגע, למה אנחנו פוגעים בהם?

אורלי לוי אבקסיס: הרי מישהו יכול לומר שעצם החוברת הקטנה הזאת שיש לנו זכויות של חברי-כנסת, אז אומרים שיש לנו הגנה וחיסיון מפני חיפוש בבית, מפני חיפוש בדברים האישיים וכו', אבל בכל מה שקשור למכס ולכניסה לישראל יש את העניין - - -

דוד רותם: זה כתוב באותה חוברת.

אורלי לוי אבקסיס: בדיוק, באותה חוברת.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו חייבים לפתוח ולתת.

אורלי לוי אבקסיס: מישהו מעלה על דעתו שכל חברי-הכנסת עכשיו רוצים להבריח?! לא.

אורלי לוי אבקסיס: זה כדי שמראש תדע מה הזכויות.

אורלי לוי אבקסיס: בסדר, בנו לנו את המגבלות, שמו אותנו בתוך איזו שהיא מערכת עם גבולות מאד ברורים.

אורלי לוי אבקסיס: יכולנו לטעון: האם אתם חושדים או באים להפיל עלינו עכשיו איזה שהוא עניין?

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שזה בדיוק אותו מקום.

אורלי לוי אבקסיס: זה אפילו מגן על הסניגורים מלחץ של אותם עבריינים, ואני חושבת שצריך להעביר את זה ככה, אדוני היושב-ראש.

דוד רותם: תודה רבה לך.

דוד רותם: ניצן, תקראי בבקשה את הנוסח.

אברהם מיכאלי: מאיפה את קוראת?

<ניצן רוזנברג: אקריא את הנוסח, ואני קוראת בנוסח הצעת החוק שמופיע בסעיף 2 במסמך ההכנה:

אברהם מיכאלי: במסמך הכנה יש כמה דפים.

אברהם מיכאלי: באיזה עמוד זה?

<ניצן רוזנברג: בעמוד 2 – בסעיף 2 שכותרתו: נוסח הצעת החוק.

<ניצן רוזנברג: הנוסח שהיה בהצעת החוק, שעברה בקריאה ראשונה, הוא כדלקמן:

אורלי לוי אבקסיס: ובלבד שלא יעבירו לעבריין המין.

<ניצן רוזנברג: אנחנו הצענו לתקן את הסעיף הזה כך שיהיה כתוב בו: "הסניגור לא יהיה יעביר חוות דעת שנמסרה לו לעבריין המין או לכל אדם אחר, אולם הוא רשאי להעביר מידע שקיבל לפי סעיף קטן זה לאדם אחר לצורך ניהול ההליך המשפטי שבקשר אליו נמסר המידע, ולמטרה זו בלבד, ובלבד שלא יעבירו לעבריין המין".

<ניצן רוזנברג: אנחנו התלבשנו על הנוסח שבעצם היה בקריאה הראשונה, והצענו בו תיקונים קטנים.

<ניצן רוזנברג: הבנו שהיתה לסניגוריה בעיה עם המלים "למומחה מטעמו", מאחר שמעבירים את חוות הדעת גם לגורמים נוספים שאינם מומחים דווקא מטעם - - -

<חגית לרנאו: ככלל, יכול להיות מתמחה שרואה את חוות הדעת.

<ניצן רוזנברג: נכון.

<ניצן רוזנברג: לכן, קיבלנו את ההערה ומחקנו.

דוד רותם: רק לא ימסרו את זה לעבריין המין – זה החשוב.

<חגית לרנאו: אנחנו רוצים פשוט שזה יהיה לצורך ניהול התיק הפלילי, וזה הכול.

<חגית לרנאו: כאילו ברור שלא כשזה לא לצורך, אבל כל דבר שהוא לצורך ניהול התיק הפלילי, שזה בדרך-כלל מתמחה עושה - - -

אורלי לוי אבקסיס: מתמחה לא נכנס תחת "סניגור"?

דוד רותם: לא.

<חגית לרנאו: לא בהכרח.

<חגית לרנאו: סטודנט – בטח לא.

אורלי לוי אבקסיס: ברור לי, אבל כשאנחנו מדברים על הסניגור, אנחנו מדברים על ההגנה, על המעטפת.

דוד רותם: אם זה ברור לך, למה את שואלת שאלות שהן ברורות לך?

<ניצן רוזנברג: אנחנו אמרנו, שאנחנו, מבחינתנו, מוכנים למחוק את המלים "למומחה מטעמו" כדי למנוע אי-בהירות.

<חגית לרנאו: הוא פועל לצורך ההליך המשפטי.

<חגית לרנאו: זה מוסכם על כולם.

<בת-עמי ברוט: אבל, האם זה כולל את בני המשפחה של העבריין?

<קריאה: ממש לא.

<ניצן רוזנברג: אז לא לצורך ניהול ההליך המשפטי.

<בת-עמי ברוט: הם רוצים להבין.

<בת-עמי ברוט: אני לא יודעת.

<בת-עמי ברוט: השאלה היא האם "אדם אחר" זה לא פתוח מדי ומסכן את נפגע העבירה.

<חגית לרנאו: התשובה היא: ממש לא.

<חגית לרנאו: אם אי-אפשר להראות את זה לעבריין, בוודאי שאי-אפשר להראות את זה לבני המשפחה שלו.

<חגית לרנאו: זה ברור לגמרי, וזה ברור לגמרי שלצורך ההליך הפלילי זה לא לבני המשפחה שלו, לא לחברים שלו ולדודה שמתקשרת.

<חגית לרנאו: זה ברור.

<קריאה: זה "אדם אחר".

<קריאה: אולי איש מקצוע או משהו - - -

אורלי לוי אבקסיס: יש לי שאלה: אם מדובר פה, וזה סתם, בכך שהוא שכר בלש כדי להוכיח שהיא לא באמת עדינת נפש, מותר לו להעביר לו את החומר כדי לסתור את זה?

אורלי לוי אבקסיס: הרי זה לצורך ההליך המשפטי הפלילי.

<קריאה: בגלל זה, אני אומרת שזה רחב מדי.

<קריאה: אנחנו מסתכנים פה.

אורלי לוי אבקסיס: כן.

<חגית לרנאו: אחרת, מה שקורה הוא שאת מסכנת סניגורים.

<חגית לרנאו: בעיניי, המבחן הוא בסוף לצורך מה הוא מעביר.

אורלי לוי אבקסיס: אבל, בסופו של דבר, סתם לדוגמא, אם הוא מעביר את זה לאותו בלש שהוא שכר כדי להוכיח וכדי לסתור את העדות שלה, כי זה גם לצורך ההליך, האם הוא פעל על-פי חוק או לא פעל על-פי חוק?

דוד רותם: הוא פעל על-פי חוק.

אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו בבעיה.

דוד רותם: מה כתוב?

דוד רותם: כתוב: "ובלבד שלא יעבירנו לעבריין המין".

דוד רותם: עבריין המין לא יוכל לדעת מה חוות הדעת.

אורלי לוי אבקסיס: אבל, בלש מטעם – כן, שאמור להטריד אותה ולארוב לה.

<חגית לרנאו: לא, לא, לא.

<חגית לרנאו: אורלי, הדמיון שיש לך מה יכול היום בלש מטעם או חוקר פרטי לעשות - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא משתמשים בזה?

אורלי לוי אבקסיס: את יכולה לומר לי שלא?

<חגית לרנאו: אני יכולה להגיד לך שהחוק מטיל הרבה מאד מגבלות והגבלות גם לגבי שימוש בחוקרים פרטיים.

<חגית לרנאו: עושים שימוש בחוקרים פרטיים בתוך החוק, אבל מראש זה דבר שהוא מאד-מאד מוגבל.

<חגית לרנאו: הוא לא יכול לפנות אליה, הוא לא יכול להטריד אותה וכן כל החששות האלה.

אורלי לוי אבקסיס: עזבי, נו, באמת.

<חגית לרנאו: אבל, אורלי, העניין הוא שתמיד נוכל - - -

דוד רותם: מה יקרה?

דוד רותם: יטרידו אותה?

דוד רותם: יעקבו אחריה?

דוד רותם: יגלו שהיא לא אומרת אמת?

<חגית לרנאו: המעקב לא קשור לעבירת תחום המין- - -

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים להוציא את המניפולציות, את הלחץ הנפשי הרגשי המיותר.

אורלי לוי אבקסיס: הרי זה יוסיף עליה בעצם העובדה שהיא תחת עין, ויכולים רק בשביל העניין הפסיכולוגי להשתמש בזה.

אורלי לוי אבקסיס: זה מותר על-פי החוק הזה כפי שהוא כתוב.

<חגית לרנאו: אורלי, הרעיון שעורך-דין עושה את זה – כאן בדיוק הוויכוח.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה לצורך ההליך.

<חגית לרנאו: לא.

<חגית לרנאו: הרעיון שעורך-דין ייקח חוות דעת פרטית אישית שיש בה כל מיני חומרים מאד-מאד רגישים ויעביר חומרים בשביל להפעיל עליה לחץ פסיכולוגי, בשביל לבייש אותה, ויגיד שזה בתוך ההליך – זה בדיוק המקום שבו אנחנו חושבים שהחוק צריך לשים נקודה.

<חגית לרנאו: ההנחה היא שצריך לעשות הפרדה ברורה בין עורכי-דין - - -

אורלי לוי אבקסיס: לפי הניסוח, את לא אוסרת עליו.

<חגית לרנאו: אני כן.

<חגית לרנאו: מה שאני אומרת זה שצריך לעשות גם ברמה של - - -

אורלי לוי אבקסיס: אומר לי יושב-ראש ועדת חוקה, ואני סומכת על השכל והניסיון הכבירים שיש לך: כן, החוק מתיר את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אף אחד לא יעלה אותו לדין, ואף אחד לא יגיד שהוא סטה ממה שמתיר לו החוק.

עדי קול: - - - הדין, לא?

אורלי לוי אבקסיס: פה מותר לו.

אורלי לוי אבקסיס: זה לצורך ניהול.

<חגית לרנאו: לצורך ניהול התיק.

<חגית לרנאו: אורלי, את אומרת: אני חוששת שהוא יעביר את חוות הדעת לצורך ביזוי.

<קריאה: זה די מקעקע את - - -

<חגית לרנאו: ככלל, אני אומרת כאן: אני לא חושבת.

<חגית לרנאו: אורלי, אני עונה לך.

<חגית לרנאו: ככלל, השימוש בחוקרים פרטיים מאד-מאד מוגבל.

<ליאת קליין: הנושא הוא לא חוקרים פרטיים.

<ליאת קליין: זה קצת פרשנות שהיא רחבה במובן שזה באמת, לצורך העניין, יכול להיות לבן משפחה או לאדם אחר לצורך ניהול התיק.

אורלי לוי אבקסיס: מה שאנחנו העברנו לקריאה ראשונה זה חלופה (ב).

<ניצן רוזנברג: לא.

<ניצן רוזנברג: - - -

<חגית לרנאו: לא.

<חגית לרנאו: הוא לא יכול להיות לבן משפחה לצורך ניהול התיק.

<חגית לרנאו: אגב, האיסור על העברת החומרים האלה לצורך ניהול התיק בסעיף הבא הוא לא רק על סניגורים, והוא גם על עורכי-דין של נפגעות עבירה והוא גם על פרקליטים ועל המתמחים של הפרקליטים.

<ליאת קליין: אם ככה, זה מצוין.

<ליאת קליין: אז רק בואו ונכתוב את זה.

<חגית לרנאו: בסדר.

<חגית לרנאו: אבל, מה שאני אומרת הוא שהאיסור צריך להיות אותו איסור.

<חגית לרנאו: ההנחה הבסיסית, שנמצאת כאן בחדר, שלא מבחינים בין עבריין המין לבין הסניגור שלו היא להנחה מאד-מאד בעייתית.

דוד רותם: נכון.

דוד רותם: תודה רבה, חגית.

<ליאת קליין: זה לא הדיון פה.

<ליאת קליין: הדיון הוא על האנשים הנוספים חוץ מהסניגור.

<חגית לרנאו: זה בין אם הם מייצגים עברייני מין ובין הם מייצגים נפגעות – ההנחה היא שהם פועלים לפי חוק, ואם אסור להם למסור, הם לא ימסרו, ואם כתוב לצורך העניין - - -

<ליאת קליין: הדיון הוא לא על הסניגוריה – על אנשים נוספים.

שולי מועלם-רפאלי: אבל אין - - -

<חגית לרנאו: לא.

<חגית לרנאו: אבל, אתם כן דנים בזה בסניגוריה.

<חגית לרנאו: תעשו את התיקונים בסעיף הבא שמתייחס לכולם.

<ליאת קליין: בסדר.

<חגית לרנאו: תעשו את התיקונים בסעיף הבא שמתייחס לכולם, ולא בסעיף שמתייחס רק לסניגורים.

<ענת אסיף: קודם כל, הנוסח שאומר "לא יעביר לעבריין המין או לכל אדם אחר" – עד התיבה הזאת של "או לכל אדם אחר – זה נוסח שנלקח בהשאלה מחוק הגנה על הציבור בנוגע להערכות המסוכנות שהן מסמכים מאד-מאד רגישים שנוגעים לעברייני מין.

<ענת אסיף: אנחנו יודעים שהנוסח הזה כמו שהוא שם הוא בעייתי, מכיון שהוא טוטאלי והוא למשל – בפועל הדברים כנראה נעשים – לכאורה לא מאפשר להעביר למומחה נוסף ולא מאפשר להראות למתמחה.

אברהם מיכאלי: יש את המזכירה במשרד.

אברהם מיכאלי: היא מדפיסה את חוות הדעת.

<ענת אסיף: לכן, הייעוץ המשפטי של הוועדה ניסה לפתור את זה בדרך של "אלא לצורך ניהול ההליך המשפטי".

<ענת אסיף: אני רוצה להציע חלופה אחרת שהייתה על השולחן לפני הקריאה הראשונה ובגלל שרציתם לאשר, אמרנו שנדון בזה בשלב הזה.

<ענת אסיף: אני רוצה לתת חלופה אחרת שמדברת על כך שבסעיף קטן (ג) אנחנו מדברים על כך: "הסניגור לא יעביר חוות דעת שנמסרה לו לעבריין המין.

<ענת אסיף: ".

<ענת אסיף: הסעיף הקטן הזה הוא זרקור ספציפי להחלטה של בית-המשפט.

<קריאה: איפה יש סעיף קטן (ג)?

שולי מועלם-רפאלי: איפה?

<ענת אסיף: זה זה.

<ענת אסיף: זה הסעיף שאנחנו מדברים עליו ייגמר במלים "לעבריין המין", והוא נותן זרקור ספציפי על כך שבית-המשפט החליט במקרה הספציפי הזה להעביר לסניגור ולא לעבריין המין.

<ענת אסיף: אחר כך, בסעיף קטן (ד) אנחנו מציעים לעשות סעיף שהוא בעצם סעיף סודיות על המסמך הזה: מי שהגיע אליו מידע מחוות דעת או מעדות נוספת כאמור.

<ענת אסיף: ..

<ענת אסיף: ישמרנו בסוד" – זה פורמט סטנדרטי של חובות סודיות בחקיקה – "לא יגלה אותו לאחר ולא יעשה בו כל שימוש אלא לצורך ההליך המשפטי שבקשר אליו הוכן, - -

אורלי לוי אבקסיס: או באישור בית-משפט.

<ענת אסיף: - - ובכפוף להוראות סעיף קטן (ב) (4)" – שזה שהסניגור לא ימסור לעבריין המין – "או באישור בית-המשפט", שזו איזו שהיא תיבה שחשבתי להוסיף כי אולי יש איזו אפשרות שלא חשבנו עליה עכשיו שכן הנפגעת בעצמה אולי תרצה להשתמש בחוות הדעת, - -

<ליאת קליין: כן.

<ענת אסיף: - - למשל בתביעה אזרחי.

<ענת אסיף: וכאן לצרף סנקציה על הפרת חובת הסודיות הזאת של שנת מאסר, כפי שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה.

<ענת אסיף: אני חושבת שזה נותן מענה - -

אורלי לוי אבקסיס: כן.

<ענת אסיף: - - גם להערה שאמרה הסניגוריה שאין כאן את הזרקור הפלילי דווקא על מה שהסניגור עושה.

<קריאה: נכון מאד.

<ענת אסיף: זו איזו שהיא חובת סודיות לא רחבה יותר אלא כוללת יותר על המסמך.

דוד רותם: טוב.

אברהם מיכאלי: השאלה היא: האם עורך-הדין שמייצג את הלקוח כסניגור לא עובר מבחינתו על כללי אתיקה של ייצוג מלא?

אברהם מיכאלי: אני לא יודע איפה הוא יצטרך - - -

<ענת אסיף: על זה שהוא לא מראה ללקוח שלו?

אברהם מיכאלי: אני לא יודע.

אברהם מיכאלי: לא מראה או שנניח שבדיון בבית-משפט - - -

דוד רותם: החוק גובר על זה.

דוד רותם: אנחנו קובעים שהוא לא יכול להעביר.

<קריאה: אם הוחלט שהוא לא יכול להראות לו, אז - - -

דוד רותם: זה יותר חזק מכללי האתיקה.

אברהם מיכאלי: צריך לשנות פה גם את כללי לשכת עורכי-הדין בעניין הזה.

<ענת אסיף: זו באמת הוראה חריגה.

<ענת אסיף: זה לא אנחנו רוצים לשנות.

<ענת אסיף: זו הצעת חוק פרטית שיש לה טעמים טובים.

אורלי לוי אבקסיס: הרעיון עבר כבר את ועדת השרים ועבר גם את הקריאה הראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, אני מקבלת, - -

אברהם מיכאלי: אם אני הייתי סומך על ועדת שרים, הייתי מגיע רחוק.

אורלי לוי אבקסיס: - - כולל את התיקון שהציג עכשיו משרד המשפטים.

אורלי לוי אבקסיס: אני חיה עם זה בשלום.

אורלי לוי אבקסיס: אפשר להקריא.

דוד רותם: תודה רבה.

דוד רותם: בבקשה.

אברהם מיכאלי: אדוני יושב-ראש הוועדה, העורך-הדין המנוסה והוותיק, - - -

<חגית לרנאו: אני אסביר.

<חגית לרנאו: אתה צודק לגמרי שהכלל הוא שעורך-הדין מקבל חומרים רק כי הם מגיעים ללקוח שלו, ושככלל אנחנו מאד לא אוהבים הפרדות בין הסניגור לבין הלקוח כשהסניגור יודע דברים שאסור לו להגיד ללקוח.

<חגית לרנאו: זה בוודאי לא מצב נוח, ואנחנו נמנעים ממנו בהרבה מאד הקשרים.

<חגית לרנאו: מצד שני, זו לא הפעם היחידה שיש הוראות כאלה.

<חגית לרנאו: הוראות כאלה קיימות גם לגבי תסקיר נפגע עבירה.

<חגית לרנאו: אנחנו כן התרשמנו שבנושא הזה מדובר בחסם אמתי להגיש בקשות לנפגעת העבירה, שהוא חסם מיותר ושאפשר כחריג להסכים שהסניגור כן יקבל את החומר ולא יעביר אותו לעבריין המין; מדובר בחוות דעת מקצועית, ויש בה הרבה מאד עניינים פרטיים.

<חגית לרנאו: כאילו כן התרשמנו שהידיעה הזאת יכולה לגרום באמת לנשים לא להגיש בקשה, ולכן האיזון הוא לא נכון.

<חגית לרנאו: ואז הסכמנו לחסם הזה.

<חגית לרנאו: היו לנו סייגים, ואמרנו ובתנאי שהוא מיוצג – כי זה לא הגיוני שהוא לא יהיה מיוצג ואף אחד לא יראה את החומר, וכן ובתנאי שעורך-הדין עצמו כן רואה את החומר, ובתנאי שהעבירה הפלילית לא תתייחס רק לסניגורים אלא באמת תתייחס למעטפת הכללית.

<חגית לרנאו: בתוך המסגרות האלה אנחנו חושבים שזה איזון ראוי וסביר.

אברהם מיכאלי: יצוין שמלשכת עורכי-הדין לא נמצאים פה היום.

אברהם מיכאלי: זה מראה כמה אכפת - - -

דוד רותם: נו, מה אפשר לעשות?

אברהם מיכאלי: חברים שלך.

אברהם מיכאלי: מה אתה רוצה?

דוד רותם: חברים שלי?

דוד רותם: שלך.

אברהם מיכאלי: בסדר.

אברהם מיכאלי: הם לא נמצאים פה.

<ליאת קליין: זה נולד ממקרים בשטח שבהם מומחים לא רצו לקחת על עצמם את ההליך ולכתוב חוות דעת בגלל הנסיבות האלה שזה עובר גם לצד השני.

אברהם מיכאלי: חגית, אני שואל את השאלות האלה בקול רם, ואת יודעת למה.

אברהם מיכאלי: מחר יגידו: "אנחנו...".

<חגית לרנאו: לא.

<חגית לרנאו: אני יכולה להצהיר כאן שהם היו בדיון הקודם, שאני נמצאת בקשר עם גלית בש, הנציגה של לשכת עורכי-הדין שנמצאת בחוץ-לארץ.

<חגית לרנאו: היא מכירה בזה.

אברהם מיכאלי: יש 10,000 עורכי-דין במחוז תל-אביב.

אברהם מיכאלי: יכלו לשלוח מישהו אחר, באמת.

<קריאה: הייתה נציגה בדיון הקודם.

<קריאה: כולם באילת.

<חגית לרנאו: אבל ההערות שלי הן גם על דעתם.

אברהם מיכאלי: בסדר גמור.

דוד רותם: רבותי, אני עובר להצבעה.

<ניצן רוזנברג: לא סיימנו להקריא.

אורלי לוי אבקסיס: כולל החלופה.

<ניצן רוזנברג: אני מקריאה את החלופה של משרד המשפטים.

<ניצן רוזנברג: אנחנו מוסיפים פה הוראה נוספת שלא הייתה בקריאה הראשונה, וזה להערת הסניגוריה.

<ניצן רוזנברג: נדרש פה תיקון עקיף לחוק הסניגוריה הציבורית, כדי שיהיה אפשר למנות סניגור.

<ניצן רוזנברג: מינוי נעשה לפי חוק הסניגוריה, ולכן אני מקריאה את הסעיף: יש עוד עניין אחד קטן – אני הבנתי שרציתם לדבר על נושא משך העבירה הפלילית, שזה שנה.

<קריאה: על העונש?

<ניצן רוזנברג: כן, על העונש.

<ניצן רוזנברג: אם זה מקובל, אז - - -

<ענת אסיף: זו פשוט בעיה כי החקיקה מאד לא אחידה בעניין הזה.

<ענת אסיף: מלבד כאילו אם היה מוצע כאן משהו שנראה חריג לחומרה, אז אני לא יכולה לבוא ולהגיד משפטית שזה כן וזה – לא.

אברהם מיכאלי: יש היום הרבה עורכי-דין במדינה.

אברהם מיכאלי: תכניסי לכלא – תאמיני לי שנפתור את בעיית התעסוקה.

אורלי לוי אבקסיס: לפתור את הבעיה של לשכת עורכי-הדין שאומרים שיש יותר מדי.

דוד רותם: ענת, אפשר להצביע?

דוד רותם: אני יכול להצביע?

<ענת אסיף: בוודאי.

דוד רותם: תודה רבה.

דוד רותם: רבותי, אני מצביע על נוסח החוק כפי שניצן קראה אותו.

דוד רותם: מי בעד – להכנה לקריאה שנייה וקריאה שלישית?

דוד רותם: פה אחד.

דוד רותם: תודה רבה.

דוד רותם: בעד הצעת החוק – פה אחד

דוד רותם: נמנעים – אין

דוד רותם: פה אחד.

דוד רותם: תודה רבה.

דוד רותם: אני מבקש לאשר גם את התקנות שעסקנו בהם.

<תמי ברנע: הוא כבר אישר.

דוד רותם: תודה רבה.

אברהם מיכאלי: חזק וברוך.

דוד רותם: הישיבה נעולה.