ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 308, 2014-07-08 09:30

אבישי ברוורמן: בוקר טוב לחברי הכנסת מרגי ומיכאלי, למפקח על הבנקים מר זקן, מכובדיי כולם, למנהלת הוועדה לאה ורון.

אבישי ברוורמן: אנחנו בתקופה לא פשוטה ולבנו בדרום.

אבישי ברוורמן: אתמול בבוקר הייתי בקיבוץ מגן עם חיים ילין בעוטף עזה.

אבישי ברוורמן: זה הזמן למבוגרים אחראים לנהל את המערכה, לתת גיבוי לצה"ל ונקווה שזה יהיה קצר כאפשר.

אבישי ברוורמן: במקביל כמובן שבכנסת יצטרכו לתת את הדין כמו שנתנו פעמים קודמות לאותם עסקים שנפגעים מהפעילות בדרום, לתת להם את כל הגיבוי כי באמת ההתנהלות של האזרחים היא מדהימה וגם לעסקים הקטנים והגדולים צריך לתת את כל הגיבוי כפי שנתנה להם מדינת ישראל בעבר, בהתחלה בפחות יעילות ואחר כך באפקטיביות גבוהה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אנחנו היום דנים בשלוש הצעות חוק.

אבישי ברוורמן: הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – ריבית על יתר זכות).

אבישי ברוורמן: כאמור, יש כאן שלוש הצעות חוק.

אבישי ברוורמן: אני מסתכל מי מחברי הכנסת שהציעו את הצעות החוק נוכח.

אבישי ברוורמן: ברוך הבא חבר הכנסת וקנין.

אבישי ברוורמן: אני רואה שיש בפנינו את הצעת חוק הבנקאות של חברי הכנסת מיכאלי ומרגי ששניהם נמצאים כאן.

אבישי ברוורמן: לגבי הצעת חוק הבנקאות של חבר הכנסת ניצן הורוביץ, מיכל רוזין, תמר זנדברג וזהבה גלאון, הם אינם נוכחים כאן ולכן אינני יכול כרגע להציע לאחד.

אבישי ברוורמן: כנ"ל לגבי הצעת החוק של חברת הכנסת מירי רגב, ניצן הורוביץ, דב חנין, זבולון כלפה ואחרים.

אבישי ברוורמן: גם בהצעת החוק הזאת אף אחד מהמציעים אינו נוכח ולכן אני דוחה את ההצעה עד שיגיעו.

אבישי ברוורמן: אנחנו נפתח בהצעת החוק של חבר הכנסת מיכאלי.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת מיכאלי או חבר הכנסת מרגי, אחד משניכם, תסבירו לי בדיוק את הצעת החוק.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, בוקר טוב.

אברהם מיכאלי: גם אני אפתח בכמה מלים בעניין שפתחת.

אברהם מיכאלי: אנחנו מתעסקים אולי בזוטות כאשר התושבים שם במקלטים ובממ"דים ובתקופה כזאת לא נעים לפעמים לנהל דיונים כאלה אבל אנחנו צריכים להמשיך את החיים.

אברהם מיכאלי: אני מאמין שהאזרחים מבינים שאנחנו כאן ככנסת ממשיכים לעסוק בדברים שהם לכלל האזרחים.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, הצעת החוק הזאת היא פשוטה.

אברהם מיכאלי: היא מתגלגלת בכנסת כבר כמה קדנציות.

אברהם מיכאלי: כל פעם העלינו אותה וכל פעם היא נפלה.

אברהם מיכאלי: הפעם שר האוצר קיבל רוח קודש ואמר שהוא תומך בחוק הזה.

אבישי ברוורמן: זה שיתוף פעולה עם ש"ס?

יצחק וקנין: אין סיכוי.

יצחק וקנין: יש רוכבים על החוק אבל אין תמיכות.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: בוועדת שרים שר האוצר התנגד.

אבישי ברוורמן: כאשר אברהם מיכאלי מדבר, כל מילה היא מילה בסלע, אבל אומר המפקח על הבנקים ששר האוצר התנגד בוועדת השרים.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: הוא לא הגיש ערר אבל הוא התנגד.

אברהם מיכאלי: דודו הוסיף כרגע את המילה.

אברהם מיכאלי: הוא אמר שלחצו עליו להגיש ערר אבל הוא הבין שההתנגדות שלו לא הייתה נכונה ולכן הוא לא הגיש ערר.

אבישי ברוורמן: הייתה החלטה של ועדת השרים לתמוך.

אברהם מיכאלי: נכון.

אבישי ברוורמן: מציין המפקח על הבנקים ששר האוצר התנגד.

אבישי ברוורמן: אני מוכרח לומר לך, דודו, שזה קצת מפתיע אותי כי אני יודע ששמנו כמה וכמה הצעות חוק וכל פעם ששר האוצר שם את הרגל בחוזקה, בדרך כלל הן נופלות.

אבישי ברוורמן: אולי הרגל לא הייתה מספיק חזקה.

יצחק וקנין: הוא אמר רוח הקודש אבל אני יודע שכבר מחורבן בית שני נגנזה רוח הקודש.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, לגופו של עניין.

אברהם מיכאלי: מדובר כאן בבקשה של כלל האזרחים שיש להם יתרות זכות בחשבון לקבל ריבית על כך.

אברהם מיכאלי: הדבר הזה היה נהוג בעבר.

אברהם מיכאלי: הבנקים נתנו ריבית בעובר ושב אבל משום מה במשך הזמן זה נשחק והפסיקו לתת.

אבישי ברוורמן: מתי זה נפסק?

אברהם מיכאלי: אני חושב לפני כעשור.

אברהם מיכאלי: כך לפחות זכור לי כי הצעות החוק שלנו, לפני שאני עוד הגעתי לכנסת חבריי ביקשו את זה בקדנציה ה-15-16.

אבישי ברוורמן: מתי נכנסת לכנסת?

אברהם מיכאלי: בקדנציה ה-17.

אברהם מיכאלי: אני יודע שהצעות החוק היו עוד לפני.

אברהם מיכאלי: הנה, מנהלת הוועדה מהנהנת בראשה.

אברהם מיכאלי: ההצעות האלה כל פעם עולות ונופלות.

אברהם מיכאלי: אנחנו מגישים את הצעת החוק.

אברהם מיכאלי: אם הבנקים היו מתנדבים, כפי ששמעתי על בנק אחד או שניים שכבר הודיע על כוונתו הטובה לתת זכות לאזרחים לקבל, לא היינו מגישים הצעת חוק אבל עובדה היא שזה לא קורה בכל הבנקים.

אברהם מיכאלי: אנחנו עשינו את זה משהו מידתי.

אברהם מיכאלי: לא אמרנו שייתנו יתרות זכות כדי להרוויח מיליונים.

יעקב מרגי: אל תדאג, גם בפק"מים המסודרים אין מיליונים.

אברהם מיכאלי: נכון.

אברהם מיכאלי: אמרנו בפיקוח בנק ישראל, התייעצות עם הוועדה המייעצת.

אברהם מיכאלי: אנחנו כאן בוחנים במידתיות ולא גורמים כאן לזעזוע בבנקים.

אברהם מיכאלי: אנחנו רוצים שהאזרח יבין שלכסף שלו יש ערך.

אברהם מיכאלי: אם יש לו יתרת זכות, שיעריך אותו כפי שמחייבים אותו על יתרת חובה.

אברהם מיכאלי: יתרת חובה, בלי עין הרע, מחייבים אותו בריביות מדורגות בגובה שלא נעים הרבה פעמים להיות ביתרת חובה.

אברהם מיכאלי: לכן אנחנו גם מעודדים את האזרחים לחסוך ביתרת זכות, יותר נכון לשים כסף ביתרת זכות למי שלא רוצה לרשום אותו בפק"מים ומי שלא רוצה לשים אותו בתכנית חסכון לטווח יותר ארוך.

יעקב מרגי: במקום לשים אותו בכספות.

אברהם מיכאלי: בקשתנו היא בקשה פשוטה.

אבישי ברוורמן: לחבר הכנסת מרגי יש איזה דיווח בקשר לכספות.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אמרתי שלא יהיה אינסנטיב להחזיק בכספות.

אברהם מיכאלי: זאת הבקשה הפשוטה שלי, אדוני.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: אני פותח את זה לדיון.

אברהם מיכאלי: למען ההגינות, אתמול פנו אלי חבריי חברת הכנסת רגב וחבר הכנסת הורוביץ.

אברהם מיכאלי: הם נמצאים באיזה מקום ולא יכלו להיות כאן

אבישי ברוורמן: אשר למיכאלי, למיכאלי, ואשר להורוביץ, להורוביץ.

אברהם מיכאלי: כולנו ביחד בחוק הזה.

אבישי ברוורמן: מבחינה פורמלית אינני יכול לאחד את הצעות החוק כי האנשים צריכים להיות נוכחים פיזית להסכים.

אבישי ברוורמן: יבוא יום שכל העולם יהיה וירטואלי ומישהו ישב בקמצ'טקה ויצביע כאן אבל עדיין תודה לאן אנחנו לא נמצאים שם.

אבישי ברוורמן: אני פותח את הדיון.

אבישי ברוורמן: האם המפקח רוצה לפתוח או שאני אתן קודם את רשות הדיבור לאחרים?

אבישי ברוורמן: אני אתן לאחרים להתבטא, ברשותך.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, למען הפרוטוקול, כפי שאדוני ציין, ועדת שרים תמכה בכך ולא הוגש על כך כל ערר.

אברהם מיכאלי: אנחנו מבחינתנו יכולים להתקדם בחקיקה.

אברהם מיכאלי: אני מודה לך חבר הכנסת מיכאלי.

אברהם מיכאלי: אני מבקש ממר אודי פלג, מנכ"ל המועצה הישראלית לצרכנות ואחריו מר משה פרל, מנכ"ל איגוד הבנקים.

<אהוד פלג: תודה אדוני, בוקר טוב.

<אהוד פלג: הבנקים נהנים מהכספים של הצרכנים שנמצאים אצלם בכמה וכמה צורות.

<אהוד פלג: קודם כל, אם הצרכן נמצא ביתרת חובה, הוא משלם ריבית, אובר דרפט, מאוד מאוד גבוהה.

אבישי ברוורמן: טבין ותקילין.

<אהוד פלג: שנית, אם הצרכן לוקח הלוואה, הוא משלם ריבית, פחות מריבית אובר דרפט אבל גם כן ריבית הגונה, נקרא לזה כך.

<אהוד פלג: פעם שלישית, כאשר הצרכן מפקיד את הכספים שלו בפיקדון או כאשר הוא מחזיק יתרות זכות בחשבון עובר ושב, הבנקים משתמשים בכספים האלה כדי לתת הלוואות ללקוחות מסוגים שונים ומקבלים ריביות, ומה הצרכן מקבל?

<אהוד פלג: כאן אני מגיע לנקודה.

<אהוד פלג: על הפיקדונות הוא מקבל עוד איזושהי ריבית.

<אהוד פלג: אני מזמין את הוועדה להשוות בין גובה הריבית, הזכות, שהצרכן מקבל, שלא לומר פירורים שהוא מקבל על הפיקדונות שלו לבין גובה הריבית שהוא צריך לשלם לבנקים על הלוואות או על אובר דרפט.

אבישי ברוורמן: אולי תסבר את אוזנינו ותסביר לנו מה זה פירור ומה זה משמעותי.

<אהוד פלג: בכל בנק זה שונה.

<אהוד פלג: שיעור ריבית האובר דרפט נע בין עשרה אחוזים ויכול להגיע גם ל-16 אחוזים, בעוד שהאחוז שאתה מקבל על הפיקדונות שלך נע בשברירי אחוז.

<אהוד פלג: אנחנו מדברים כאן על פערים של פי עשר לפחות.

<אהוד פלג: על יתרות הזכות אתה בדרך כלל לא מקבל כלום.

יעקב מרגי: אתה מקבל שלושה שקלים, גובים ממך מס הכנסה 0.86 אגורות.

<אהוד פלג: הפערים הם אדירים, אדוני.

<אהוד פלג: אותם פערי ריבית שנקראים גם המרווח הפיננסי, עליהם בעצם בנוי כל התחשיב הכלכלי של הבנקים.

<אהוד פלג: אנחנו נראה גם, וראינו את זה מדוח מרכז המחקר של הכנסת, שמרבית ההכנסות של הבנקים באות מפער הריביות הזה הרבה יותר מאשר מן העמלות.

<אהוד פלג: לכן רק צודק הוא שאם הבנק לוקח את הכספים שלי ועושה בהם שימוש, הוא גם ישלם לי על זה.

<אהוד פלג: אני לא שמעתי על מקרה שגוף עסקי מסחרי לוקח הלוואה ולא משלם עליה.

<אהוד פלג: היחידים שלא משלמים להם על הלוואה שלוקחים מהם, אלה הם הצרכנים.

יצחק וקנין: לא רק שהם לא מקבלים אלא שהם גם משלמים על כך שהכסף שוכב בחשבון עובר ושב.

אברהם מיכאלי: יש שורה, יש טור, יש גובה.

<אהוד פלג: כאן הזכרת באמת סוג של תשלום נוסף של הצרכנים שמשלמים לבנקים או שהבנק נהנה מהצרכנים ואלה הן העמלות אבל הן בשקלים.

<אהוד פלג: על כן הצעות החוק האלה שבאות לחייב את הבנקים לשלם לצרכנים ריבית על יתרות הזכות, אנחנו חושבים שהן הצעות חוק חשובות, הוגנות והמועצה הישראלית לצרכנות תומכת בהן.

<אהוד פלג: יחד עם זאת, אנחנו רוצים כאן להצביע על בעיה והבעיה תיווצר מתוך הכרות עם נוהג הבנקים שבמקרה שמחייבים אותם לאיזשהו צעד שעולה להם בכסף, הם מוצאים את הדרך להיפרע מהצרכנים.

<אהוד פלג: במקרה הזה הדרך תהיה מאוד מהירה, אדוני.

<אהוד פלג: ריבית הזכות שהצרכנים יקבלו, מיד תתווסף לריבית החובה שצרכנים אחרים יצטרכו לשלם.

אבישי ברוורמן: אתה אומר שבמקרה הזה כאן יוריד או כאן יעלו.

<אהוד פלג: כאן יעלו ויעלו גם שם.

יעקב מרגי: טוב שהעלית את זה.

<אהוד פלג: תשמעו מה שאני רוצה להציע כי בסופו של דבר אני תומך.

יצחק וקנין: אני חושב שהם ילכו יותר רחוק ממה שאתה אומר.

יצחק וקנין: הפעולה הזאת - - -

<אהוד פלג: חבר הכנסת וקנין, זה בדיוק מה שאנחנו רוצים להציע, ברשותך.

אבישי ברוורמן: תן לחבר הכנסת לעזור לך.

אבישי ברוורמן: מה אתה רוצה להגיד?

יצחק וקנין: אני רציתי להגיד שהפעולה שהם יחייבו אותנו בריבית, יזכו אותנו בריבית זכות, את הפעולה הזאת הם יחייבו בדיוק בסכום הזה של הריבית שהם נתנו לנו ובזה יצא שכרו בהפסדו.

יצחק וקנין: הם יקזזו אחד עם השני.

יצחק וקנין: אני כבר אמרתי פעם אחת באחת הישיבות כאן – כיוון שזאת לא פעם ראשונה, כפי שאמרו, שהצעת החוק הזאת עולה – שכאשר נותנים משכורות כל כך גבוהות למנהלי הבנקים, שייתנו גם קצת.

אבישי ברוורמן: ב-10:45 יהיה לנו דיווח של המפקח ובין השאר אני אתייחס להתייעלות הבנקים.

יצחק וקנין: המשכורות למנכ"לים הן בשמים ולאף אחד אין מה להגיד.

יצחק וקנין: לצערי הרב, גם כשאומרים, אומרים את זה בטון מינורי.

אבישי ברוורמן: לא.

אבישי ברוורמן: אנחנו נאמר את זה בצורה מז'ורית.

<אהוד פלג: הצבעתי על קושי שעלול להיווצר כתוצאה מכך שהבנקים את אותה ריבית זכות שהם יצטרכו לשלם, הם יוסיפו אותה על ידי ייקור ריבית החובה על ההלוואות ועל האובר דרפט ובצורה כזאת הבנקים לא יצאו נפסדים ולעומת זאת הצרכנים שנמצאים במצב רגיש יותר, אלה שלקחו הלוואות, אלה שנמצאים במשיכת יתר, הם יצטרכו לסבסד את כל ההסדר.

<אהוד פלג: על כן אנחנו רוצים להציע שעל אותו מרווח פיננסי, כמו שקוראים לו, יוטל פיקוח ובצורה כזאת אנחנו נבטיח שההצעה הברוכה הזאת של חברי הכנסת לא תתורגם לרעה, בוודאי לא להרעת מצב לעומת המצב הנוכחי.

אבישי ברוורמן: זאת אומרת, זאת לא תהיה ברכת בלעם.

<אהוד פלג: זאת הצעתנו, אדוני.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך.

אבישי ברוורמן: לפני אני אתן את רשות הדיבור לנציג הבנקים מר פרל, אני רואה שגם מר רבינוביץ' , נמצא כאן אתנו, האם לרן מלמד יש התייחסות לנושא הזה?

<רן מלמד: כן, אבל אני אשמח לשמוע קודם את משה פרל ואחרי כן אני אתייחס.

<משה פרל: שלום, בוקר טוב.

<משה פרל: אני אתחיל מהדברים שנאמרו כאן על ידי הדוברים בדגש על דבריו של חבר הכנסת מיכאלי.

<משה פרל: אני רוצה קודם כל לשקף לכם את העובדות.

<משה פרל: כבר מזה שלוש שנים, אולי טיפה יותר מזה, בגלל כל מיני סיבות, אבל העיקרית בהן היא בנאלית ואין מה לעשות, זאת פשוט התחרות שהלכה והתעצמה במערכת הקמעונאית הבנקאית, הבנקים משלמים, מתגמלים ויוצרים ערך ליתרות החיוביות של הלקוחות בעו"ש.

<משה פרל: כלומר, בניגוד למה שאפשר היה להבין מיוזמות החקיקה וגם מהדברים של מר פלג, אני אומר לכם באחריות מוחלטת, ואלה דברים פשוטים שאפשר לבדוק אותם, ואני לא אומר כל כי אני רוצה להיות זהיר אבל רוב מוחלט של הבנקים – ואני אומר את זה רק מתוך זהירות – חלקם נותנים ריבית גם היום, גם לפני שנה וגם לפני שנתיים.

<משה פרל: זה כבר התחיל ב-2011 פחות או יותר, וכן אחד בצורה שלו.

אבישי ברוורמן: אתה הרי יודע כל דבר שקורה בכל בנק, אז אל תגיד כולם אבל באופן כללי תן לנו דוגמאות.

<משה פרל: חד משמעית, כל השישה, חלקם נותנים פשוט ריבית על יתרות בעו"ש בדיוק כמו על פיקדון ותכף אני אפרט את זה.

<אהוד פלג: מה גובה הריבית?

<משה פרל: אני אסביר.

אבישי ברוורמן: משה, אתה תוכל לתת לנו מסמך שיציג את הדברים?

<משה פרל: בהחלט.

<משה פרל: כן.

אבישי ברוורמן: אני קודם כל אבקש, אם לא קשה לך, מיד להעביר למנהלת הוועדה מסמך שייתן את המצב לאורך השנה האחרונה לגבי הטענה שלך שבצורה וולנטרית הבנקים נתנו ריבית זכות על עו"ש.

אבישי ברוורמן: אני מבקש לקבל את זה.

<משה פרל: אם תרשה לי לפרט כדי שאני אתן לך את המציאות ואני גם רוצה להגיד אמירה ערכית על העניין הזה.

<משה פרל: אני אכן אעביר את המסמך אבל זה לא יהיה כרגע כי אני צריך להכין אותו.

אבישי ברוורמן: אתה יודע שאתה ואני לפעמים מדברים בטלפון ויכולת להעביר לי והיינו שולחים לכל חברי הכנסת.

אבישי ברוורמן: חבל.

אבישי ברוורמן: אבל מה שהיה, היה.

אבישי ברוורמן: אנא העבר לנו מסמך מסודר כדי שכולנו נראה בדיוק מה המצב.

<משה פרל: מסכים ומתנצל.

יעקב מרגי: אנחנו לא עוברים על וולנטרי אלא על חקיקה.

<משה פרל: אני רוצה להסביר, אבל קודם כל בואו נבין את המציאות.

<משה פרל: חלק מהבנקים משלמים ריבית, חלק מהבנקים מפעילים מנגנוני קיזוז מסוגים שונים כאשר בימים שאתה במינוס, מקזזים לך אותם עם הימים שאתה בפלוס, חלק מהבנקים מפעילים מנגנונים אחרים של העברת הכסף באופן אוטומטי בין העו"ש לפיקדון.

<משה פרל: יש עוד טכניקות אבל אני אומר באחריות, ואני גם אמסמך את זה ואתעד את זה כפי שביקשת, שרוב המערכת משלמת מזה שנים כבר ויוצרת ערך ליתרות של הציבור בעו"ש.

אבישי ברוורמן: אנחנו מבקשים את זה בכתב כך שכל חברי הכנסת יוכלו לראות את זה.

<משה פרל: תאמרו לי, כפי שכבר נרמז כאן, שאם אתם ממילא משלמים בעו"ש, בוא נעשה את זה לא פרי אקט תחרות ולא פרי אקט וולנטרי אלא בהתאם לחוק.

<משה פרל: כאן אני מבקש להסביר.

אבישי ברוורמן: אני כאן עוצר אותך כי אני אומר לך לפחות את עמדת היושב ראש אבל אני בטוח שהיא גם עמדת חבריי המלומדים כאן.

אבישי ברוורמן: אני חושב שחברי הכנסת, אם הם רואים שיש מצב שהשוק נותן סחורה לצרכנים, רובם לא היו עושים חוקים כי הדבר הזה רק מפריע.

אבישי ברוורמן: הנקודה היא שהערכתם היא שהמצב הוא לא כפי שאתה מציין ולכן יש את הצעת החוק.

אבישי ברוורמן: אם אתה תוכיח לנו טבין ותקילין - - -

אברהם מיכאלי: עובדה היא שהצעות החוק הוגשו מהקדנציה ה-17.

יעקב מרגי: אדוני היושב ראש, אם אפשר משפט.

יעקב מרגי: אני מאלה שאם תיתן לי מיליון דולר, אני שם אותם בפק"ם.

יעקב מרגי: אני לא מהמר ולא משקיע.

יעקב מרגי: אתם מבזבזים ניירות כדי להודיע לי כל פעם על חידוש ואני חייב לראות עם זכוכית מגדלת את הריבית ואת ההפרשה למס הכנסה ולא ראיתי.

יעקב מרגי: גם אם זה ישנו, ואני סומך על כך שזה קיים מבחינת תחרות, אנחנו נעשה את החקיקה על המינימום והתחרות תהיה מעבר לחקיקה.

אבישי ברוורמן: אנחנו מחכים למסמך.

אבישי ברוורמן: תמשיך.

<משה פרל: מעבר למצב העובדתי, חשוב לי להסביר כמה דברים עקרוניים על הנושא הזה כי הסוגיה שאנחנו מדברים עליה כאן היא אחת הרגישות ולא בכדי.

<משה פרל: זה לא מקרה שבכל מקום שאני בדקתי לפחות – ושוב, אני משתמש בשפה זהירה אבל אני משוכנע שהמפקח וכל מי שמבין – לא מקובל, לא סביר ולא נעשה בשום מקום אחר בעולם מצב שבו יש חקיקה שמחייבת בנקים לשלם ריבית, לא בגלל שלא רוצים שבנקים ישלמו ריבית אלא אין מצב בו נגיד בנק ישראל או סיביל סרוויס או פקיד קובע ריביות לבנקים.

<משה פרל: עולם הריבית הוא עולם הסיכונים.

<משה פרל: זה מקום רגיש.

<משה פרל: גם במדינות אחרות בעולם, רבות או חלקן, משלמות אבל אף פעם זה לא בחקיקה וזה לא מקרה שזה לא נעשה בחקיקה.

<משה פרל: בעניין הזה אני חייב להבהיר.

<משה פרל: צריך להסתכל כאן, וקראתי גם את דברי ההסבר של שלוש הצעות החוק, יש כאן איזושהי פרספציה שחשוב לי להבהיר.

<משה פרל: מצבו של הלקוח, חשוב לי להסביר לכם, גם במצב היום הוא לא דומה לאופן שבו לפעמים מפרשים אותו.

<משה פרל: הלקוח נמצא במצב של חופש בחירה מוחלט בשתי רמות.

<משה פרל: קודם כל, בין הבנקים לבין עצמם.

אבישי ברוורמן: אני יודע שנתת לנו גיבוי שקט מאחור והמפקח על הבנקים מקדם את תעודת הזיהוי האישי לגבי האשראי ואנחנו גם ניתן לזה את הגיבוי עם הפעולות הנוספות כדי שהאוכלוסיות היותר חלשות ועסקים קטנים גם יקבלו את המגיע להם בנוסף לנקודה הזאת.

<משה פרל: מקובל עלי אדוני, אבל חשוב לי להגיד שעוד לפני תעודת הזהות הבנקאית, שכפי שרמזת אנחנו לא נתנגד לה, היום הלקוח יכול להשוות בין בנקים שונים - אתם ערים למבצעים האלה והם מפורסמים – כדי לראות איפה הוא יכול ליצור ערך יותר גדול למצב היתרות בעו"ש שלו.

<משה פרל: אבל לא רק זה וכאן הדגש שלי.

<משה פרל: לא רק בין התאגידים השונים לבין עצמם מתקיימת היום תחרות, אין כאן פתולוגיה, אלא גם מצבו של הלקוח מבחינה זאת שהוא יכול לייצר לעצמו חופש בחירה, הוא בתוך הבנק שלו.

<משה פרל: כאן אני מגיע למה שחשוב היה לי להסביר וחבל שאנשים יצאו.

אבישי ברוורמן: הם יקבלו את הפרוטוקול.

<משה פרל: הלקוח יכול לבחור בין מסלולי פיקדונות שונים.

<משה פרל: כלומר, חופש הבחירה שלו עם היתרה שלו, האם לשים אותה בעו"ש, האם לשים אותה בפיקדון יומי, שבועי, חודשי וכולי וכולי.

<משה פרל: כלומר, הוא יכול לבחור מה לעשות עם הכסף שיש לו, אותו כסף שנאמר כאן בצחוק שהוא בכספת, גם בין בנק לבנק וגם בתוך הבנק פנימה.

<משה פרל: הערה אחרונה שלי.

<משה פרל: חשוב להבין כאן איזושהי טעות שלפעמים מתגנבת לתוך הדיונים האלה.

<משה פרל: לא פעם אומרים באופן אינטואיטיבי שאני מבין אותו, ואני באמת מבין אותו: שמע, אתה לוקח לי על המינוס, כפי שאמר מר פלג, אז תן לי על הפלוס.

<משה פרל: חייבים להבין שזאת לא הסימטריה הנכונה ואני רוצה להסביר את זה בשני משפטים.

אבישי ברוורמן: בבקשה, תסביר.

אבישי ברוורמן: זה חשוב.

<משה פרל: כאשר הלוקח נמצא ביתרה שלילית, בעצם המצב העסקי בינו לבין הבנק הוא שהוא לקח הלוואה מהבנק, אבל יש לו את כל חופש הבחירה.

<משה פרל: הוא מחליט מתי הוא מחזיר, כל עוד הוא בתוך המסגרת, הוא מחליט לכמה זמן הוא לקח את ההלוואה, האם הוא רוצה את ההלוואה, האם הוא רוצה להחזיר אותה או לא רוצה להחזיר אותה, והבנק לא יכול לבוא ללקוח שנמצא במינוס, באובר דרפט, ולומר לו שיחזיר לו את זה כי הוא רוצה להלוות את זה עכשיו למישהו אחר שישלם לו טיפה יותר.

<משה פרל: כאשר הלקוח שם פיקדון, הוא לא הלווה, עכשיו הוא המלווה מבחינה כלכלית.

<משה פרל: הוא נתן את הכסף שלו לבנק ובצדק אמר מר פלג שהבנק יודע לעשות בזה שימוש, אבל הפעם לבנק, שהוא הלווה, אין את חופש הבחירה שהיה ללקוח.

<משה פרל: הלקוח ששם פיקדון יכול להחליט מתי שהוא רוצה שהוא מושך את הפיקדון הזה ומשתמש בו.

<משה פרל: כלומר, לבנק אין את אותה רמת ודאות.

<משה פרל: לכן המצב הסימטרי הנכון להשוות הוא אובר דרפט אל מול פיקדון.

<משה פרל: לכן בפיקדונות באופן לא וולנטרי, שם תמיד יש ריבית.

<משה פרל: הניסיון להחיל את הריבית כחובה על העו"ש, הוא לא סביר.

<משה פרל: את זה אני אומר לא כדי להצדיק חלילה מצב שלא ישלמו.

<משה פרל: כאן אני חוזר לתחילת דבריי ומסכם.

<משה פרל: אדוני היושב ראש, משלמים היום ריבית על העו"ש, בין בצורה של קיזוזים, בין בצורה של ריבית.

<משה פרל: אני אעביר לך את המסמך הזה ואתם תגלו מצב בו אתם מחפשים תרופה למחלה שלא קיימת.

<משה פרל: תודה.

<אהוד פלג: לא נתת את האחוזים.

<אהוד פלג: כמה מקבלים על הפיקדונות לעומת כמה ריבית האובר דרפט?

<משה פרל: אתה צודק.

<משה פרל: אני מודה לך על שהערת את תשומת הלב שלי.

<משה פרל: נשאלת השאלה, עכשיו אנחנו בדיון אחר, לא האם משלמים או לא משלמים וצריך לחוקק את זה אלא האם בישראל יש איזושהי בעיה במרווחים, האם משלמים פחות ממקום אחר, האם לוקחים יותר ממקום אחר.

<משה פרל: ובכן, את הדברים האלה בודק איגוד הבנקים אבל אני רוצה להציג לכם את העובדות לא לפי הנתונים שלנו אלא לפי הנתונים של הפיקוח על הבנקים, לפי נתונים של ה-OECD, לפי נתונים של חברת קפ ג'ימיני ולפי נתונים של כל מי שבדק את זה בחמש השנים האחרונות.

<משה פרל: התשובה הישירה, בלי להתפלסף, סליחה על הביטוי מר פלג, היא שהמרווחים בישראל נבדקו והם קצת יותר נמוכים מהעולם.

<משה פרל: בדקו 17 מדינות.

<משה פרל: זה נעשה על ידי ועדת זקן באמצעות חברה בינלאומית שנקראת ואן-דייק מנג'מנט.

<משה פרל: בדקו גם את האשראי המאושר בעו"ש, בדקו את האשראי בחריגה והוא נמצא בדיוק כמו הממוצע בעולם שזה בין 10 ל-15, בדקו את פערי הריבית, בדקו את הפרשי הריבית, בדקו את כוח השוק.

<משה פרל: כל המדדים האלה הראו – והמפקח יתקן אותי אם אני חלילה טועה – שישראל לא נמצאת בשום כשל, בשום פתולוגיה אלא ההפך.

<משה פרל: אני יודע שזה מפתיע אתכם.

<משה פרל: לפעמים אני נתפס קצת פרובוקטיבי, אבל זה באמת לא המצב.

<משה פרל: בחלק מהנתונים האלה אנחנו אפילו זולים מכפי שמקובל בעולם.

<משה פרל: אם אני מסכם את דבריי, בוודאי מצבו של לקוח העו"ש בתחום הריבית הוא איננו נמצא בשום סוג של כשל.

<משה פרל: כל הפערים כאן הם בדיוק כמו בעולם, כל המרווחים כאן מאוד דומים בעולם ולעומת חלק גדול ממדינות ה-OECD אנחנו אפילו זולים.

<משה פרל: גם את זה אני יכול לתעד.

<אהוד פלג: נתת נתון אחד, 10 עד 15 לאובר דרפט.

<אהוד פלג: תן בבקשה את הנתון לגבי הריבית על הפיקדונות.

<משה פרל: הריבית על הפיקדונות בבנקים שונים.

<משה פרל: היום הריביות בעולם - - -

<אהוד פלג: עזוב את העולם.

<אהוד פלג: תן את הריבית כאן.

<משה פרל: מר פלג, אני לא בחקירה נגדית.

<משה פרל: אם אתה רוצה תשובה, אני אתן לך.

אבישי ברוורמן: אודי, אתה עדיין לא התובע הכללי ולא שופט חוקר.

אבישי ברוורמן: משה פרל לא במשפט.

אבישי ברוורמן: אנא, בקול יותר עדין אתה יותר אפקטיבי

<משה פרל: יש אנשים שהאמת כאשר היא טופחת להם על הפנים, היא מעצבנת אותם ואני סולח לו.

אבישי ברוורמן: לא.

אבישי ברוורמן: בסדר.

אבישי ברוורמן: כולנו עושים את מלאכתנו.

<משה פרל: אם אני מטעה אתכם, תעשו חוק.

<משה פרל: אם אני צודק, תשקלו.

יעקב מרגי: זה לא חשוב אם אתה מטעה אותי או לא מטעה אותי.

יעקב מרגי: מה זה שייך?

<משה פרל: אני מסביר.

<משה פרל: נשאלתי על רמות הריבית גם בפלוס וגם במינוס, נשאלתי על המרווחים, נשאלתי על הפערים.

<משה פרל: תאמין לי, ואפשר לשאול אנשי מקצוע, אני גם מקבל איזושהי גישה קצת ספקנית וזה בסדר אבל לא צריך להניח עד כדי כך באופן בוטה שאני בא לכאן ואומר דברים שהם לא נכונים.

אבישי ברוורמן: אתה כמובן שולח לנו מסמכים.

<משה פרל: כן.

<משה פרל: הדברים האלה באמת נחקרים כבר כמה שונים.

<אהוד פלג: עדיין אני מחכה לשמוע ממשה פרל את הנתון על ריבית על פיקדונות, ריבית הזכות על פיקדונות.

<אהוד פלג: חשוב שתשמעו את זה.

<משה פרל: יש כאן איזו אי הבנה.

אבישי ברוורמן: מספרים.

<משה פרל: אדוני היושב ראש, כפי שאתה יודע, הריבית היא איננה מספר אחד בכל הבנקים כי הבנקים מתחרים אחד בשני.

<משה פרל: הריביות בישראל, אני אפתיע את מר פלג, הן חיוביות בעוד שבאירופה הן שליליות.

<משה פרל: היום הבנק האירופאי קבע מצב שאם אתה הולך לבנק, שם מאה שקלים, מגיע אחרי תקופה להוציא, יש לך פחות ממאה שקלים.

<משה פרל: זה קורה גם בדנמרק.

<משה פרל: בישראל אנחנו עדיין ברמה חיובית.

<משה פרל: ריביות בפיקדונות נעות היום בסביבות 0,25, 0,2 וזה משתנה בין בנק לבנק.

<משה פרל: בכל העולם היום הריביות נמוכות.

<משה פרל: כאמור, באירופה הן אפילו שליליות.

<משה פרל: כלומר, אנחנו גם בתחום הזה עדיין במצב עדיף, הלקוח הישראלי במצב עדיף, מכפי שקורה בעולם.

<משה פרל: אני מבין שזה לא נוח למר פלג לשמוע את זה, אבל זה המצב.

<אהוד פלג: לא.

<אהוד פלג: זה נוח לי מאוד לקבל 0,25 אחוז ולשלם 12 אחוזים לבנק.

<אהוד פלג: מאוד נוח לי.

<משה פרל: השאלה אם יש כאן כשל.

<משה פרל: לא השאלה אם אתה רוצה את זה.

<משה פרל: אני לא הולך להתווכח אתך.

<אהוד פלג: השאלה אם יש כאן הגינות.

<משה פרל: התשובה היא כן.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: רן, רצית להתבטא עכשיו?

<רן מלמד: כן.

<רן מלמד: בשמחה.

אבישי ברוורמן: מר רבינוביץ', אתה לא רוצה לחזק או להחליש את הנימוקים של מר פרל?

<טיבי רבינוביץ: אפשר לעשות את זה יותר טוב?

<רן מלמד: אני אתחיל ואומר קודם כל שכל הצעת חוק שתקבע שהבנקים צריכים לשלם ללקוחות שלהם, מבחינתי היא טובה.

<רן מלמד: זאת אמירה כללית ועקרונית.

<רן מלמד: אני חושב שבהצעה הזאת, למרות שמאוד הייתי רוצה שהיא תקרה, הביצוע בפועל לאזרח, ללקוח של הבנקים, לא יעזור.

<רן מלמד: הוא לא יראה יותר כסף בחשבון הבנק שלו.

אבישי ברוורמן: תסביר.

<רן מלמד: בגלל אותם מרווחים קטנים.

<רן מלמד: הוא ירגיש אפילו מתוסכל.

<רן מלמד: קיבלתי קודם מייל מחברה טובה שאמרה שהיא הולכת לעשות מסע קניות עם צילום של שק על סך שלושה שקלים שהיא קיבלה מחברת הביטוח שלה על חסכון של 12 שנים.

<רן מלמד: אני חושב שהבנקים צריכים לשלם זכות, אבל הייתי רוצה אולי לנסות ולקחת דווקא את ההצעה הזאת, ואולי גם את ההצעות האחרות, ולחשוב קצת מחוץ לקופסה ואולי לנסות לעשות משהו אחר מחוץ להצעות האלה.

<רן מלמד: זה מתחבר גם לתעודת הזהות הבנקאית.

<רן מלמד: זה מתחבר לזה שיש למעלה ממיליון וחצי לקוחות בנקים שמוגדרים כלקוחות מודרי אשראי.

<רן מלמד: יכול להיות שמה שצריך כן לעשות זה לעשות שערוך מסוים של הכספים האלה, של כמה כסף בסופו של דבר יכול להיווצר כתוצאה מאותן ריביות זכות ושהבנקים ייקחו ויקדישו את הכסף הזה לטובת לקוחות מודרי האשראי שלהם שיוכלו לייצר לעצמם תעודת זהות בנקאית חיובית במשך הזמן, שיוכלו לקבל אשראי בתנאים נוחים יותר בבנקים למרות שהיום הם לא מקבלים את זה.

<רן מלמד: אני חושב שבצורה כזאת אפשר לעשות מהפכה אמיתית.

אבישי ברוורמן: אתה אומר שריבית זכות זאת, אלה סכומים קטנים והם לא כל כך משמעותיים אבל, כמו שאנחנו יודעים, יש כל כך הרבה אנשים שאם הופכים את זה, זה סכום גדול ואם זה סכום גדול, אפשר למקד אותו לפעולה שתחזק את החלשים.

אבישי ברוורמן: זאת הצעתך.

<רן מלמד: לגמרי.

אבישי ברוורמן: הבנתי.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: יש עוד מישהו שרוצה להתייחס לפני המפקח על הבנקים?

אבישי ברוורמן: אין.

אבישי ברוורמן: בבקשה, המפקח.

<לאה ורון: יכול להיות שאפשר לשמוע את נציגי הבנקים.

אבישי ברוורמן: יש כאן נציגי הבנקים?

<לאה ורון: בוודאי.

אבישי ברוורמן: אני לא רואה אותם.

אבישי ברוורמן: כולם יושבים בשולחן האחורי.

יעקב מרגי: הם סופרים את הכסף.

אבישי ברוורמן: כל הנציגים, תעברו לשולחן המרכזי.

אבישי ברוורמן: חשבתי שאין כאן נציגי בנקים.

אבישי ברוורמן: נמצאים כאן נציגי בנק הפועלים, בנק לאומי ובנק דיסקונט.

<מיקי אלה: בנק יהב.

אבישי ברוורמן: בבקשה, שב אתנו.

אבישי ברוורמן: יש מקומות ליד השולחן.

אבישי ברוורמן: אני רוצה בקצרה, לפני שאני אתן למפקח, שכל בנק יאמר את עמדתו.

אבישי ברוורמן: משה, אולי אנחנו נופתע.

אבישי ברוורמן: אולי הבנקים תומכים בהצעה למרות שאתה התנגדת לה.

<משה פרל: אכן זאת תהיה הפתעה.

יעקב מרגי: גם אם הם תומכים, אחרי הדברים של מר פרל הם יפחדו.

אבישי ברוורמן: אני אבקש לשמוע ושכל בנק, מכיוון שמר פרל לא פירש וכאן יושבים אנשים מאוד מאוד יסודיים, יאמר לי מה הוא משלם כרגע על תקרת הזכות בעו"ש.

אבישי ברוורמן: אנחנו נתחיל לפי הסדר.

אבישי ברוורמן: מי הוא הגדול מכולם שצועד עם הזמן?

<משה פרל: יש גבול למה שאתה יכול לעשות לי.

<רועי קציר: אני אתחיל, אדוני היושב ראש.

<רועי קציר: מנהל יחידת הרגולציה בבנק הפועלים.

אבישי ברוורמן: קודם כל לשאלה הראשונה שלי.

<רועי קציר: אני אומר את זה בצורה אחרת.

<רועי קציר: בנק הפועלים כבר משנת 2008 היה הבנק הראשון שעשה את זה בצורה וולנטרית ויצאנו בשיטה שהיא יותר אפקטיבית לדעתנו מאשר רק לתת ריבית על יתרות הזכות ובעצם היום אנחנו עושים את שיטת הקיזוז ואני אומר את זה בצורה פשוטה כדי לא להאריך.

<רועי קציר: כאשר לקוח נמצא ביתרת מינוס, על כל יום שלקוח נמצא ביתרת מינוס בחשבונו וביתרת פלוס יום אחר באותו חודש, יש קיזוז.

יעקב מרגי: אם הוא רק ביתרת זכות, מה קורה?

יעקב מרגי: במינוס אנחנו יודעים מה קורה.

אבישי ברוורמן: רק להבהיר לפרוטוקול, זה דבר חיובי.

<רועי קציר: זה קורה וולנטרית.

<רועי קציר: הרווח של הצרכן, של אותו לקוח שנמצא ביתרת מינוס והריבית עליה היא גבוהה, כמו שציין כאן מר פלג, יש כאן קיזוז.

אבישי ברוורמן: לגבי מי שכל החיים הוא בזכות?

<רועי קציר: יש מספר פתרונות, אפילו אוטומטיים, היום בבנקאות, אצלנו בבנק.

<רועי קציר: כאשר לקוח נמצא ביתרת זכות, יש מה שנקרא עו"ש פר"י אוטומטי.

<רועי קציר: לקוח יכול לבחור שכל יתרת זכות בחשבונו תועבר לפיקדון יומי, לא שבועי ולא חודשי, פיקדון יומי נזיל לחלוטין על יתרת הזכות.

אבישי ברוורמן: כמה?

<רועי קציר: אני לא נכנס למספרים זה מאוד תלוי בלקוח.

אבישי ברוורמן: כמה?

<רועי קציר: זה נע בין אפס נקודה תעריפון.

<משה פרל: זאת ריבית.

<רועי קציר: אדוני היושב ראש, יש הבדל בין לקוח שיש לו פיקדון של חמישים שקלים לבין לקוח שיש לו פיקדון של מיליון שקלים או 5,000 שקלים.

<רועי קציר: כל אחד, זה תלוי בראייה הכוללת שלו.

אבישי ברוורמן: תן לי מרווח.

<רועי קציר: אני מקבל בחשבון שלי על הפיקדון היומי 0.6 אחוז.

<רועי קציר: אני לא יודע מה היא תקבל ומה הוא יקבל.

<רועי קציר: זה תלוי באין סוף רכיבים ומשתנים.

אבישי ברוורמן: עזוב.

אבישי ברוורמן: אתה מזכיר לי את הוויכוחים שלי עם הפיקוח.

אבישי ברוורמן: תן לי מרווח.

אבישי ברוורמן: אחד שמחזיק 200-300 שקלים ואחד שמחזיק מיליון שקלים.

אבישי ברוורמן: תן לי מרווח.

אבישי ברוורמן: אתה במקצוע.

<רועי קציר: אני לא חושב שאני יכול להגיד את המספר.

אבישי ברוורמן: למה כל דבר כל כך מסובך?

<רועי קציר: אני יכול לומר את המספר על עצמי.

אברהם מיכאלי: המספר הזה אחר כך מחייב אותם.

<אהוד פלג: לקוח שיש לו 5,000 שקלים יתרת זכות, כמה ריבית הוא מקבל?

<רועי קציר: כמה זמן הוא בבנק?

<רועי קציר: כמה זמן הוא לקוח של הבנק?

<רועי קציר: מה תיק האשראי שלו?

<רועי קציר: מה הרכב תיק ניירות הערך שלו?

<רועי קציר: מה מוסר התשלומים שלו?

אבישי ברוורמן: התשובה הזאת היא לא רצינית ואני אגיד לך למה היא לא רצינית.

אבישי ברוורמן: תקשיב.

אבישי ברוורמן: התשובות האלה לציבור שלא מבין, הוא חושב שזה פה וזה שם.

אבישי ברוורמן: יש פחות או יותר בק אוף זה אנוולופ, סדרי גודל שאתה מקבל פחות או יותר והם דומים.

אבישי ברוורמן: שואלים אותך, תן סדר גודל.

<רועי קציר: אמרתי.

<רועי קציר: סדר הגודל על עצמי, 0.6 אחוז.

אבישי ברוורמן: שאל אותך מר פלג על 5,000 שקלים.

<רועי קציר: לאיזו תקופה?

אבישי ברוורמן: לאדם נורמלי שהוא לא טייקון והוא אדם הגון.

אבישי ברוורמן: הוא כמו מיכאלי אבל לא בכנסת.

<רועי קציר: 0.5, 0.6.

<משה פרל: אפשר בכל זאת להעיר הערה?

<משה פרל: אנחנו יכולים לשבת עוד שעה עם הדיון הזה.

<משה פרל: סליחה שאני מתפרץ וזה לא יקרה שוב.

אבישי ברוורמן: זה יקרה.

<משה פרל: אתה צודק.

<משה פרל: אם התחושה היא שהריביות היום הן נמוכות, אני אומר לכם לא כחל וסרק שהתחושה הזאת היא נכונה.

<משה פרל: אם התחושה היא שיש בזה איזוהי בעיה, איזשהו ניצול של הבנקים את המצב, איזושהי אי הוגנות כפי שנאמר כאן – ואני אומר את זה לא בציניות – חד משמעית לא.

<משה פרל: ריבית בנק ישראל היום היא 0.75.

<משה פרל: כל העולם היום שלילי.

<משה פרל: ההפך, מצבנו יחסית לעולם זהב.

אבישי ברוורמן: משה, תקשיב, הציבור שיושב כאן, חברי הכנסת, שלושת חברי הכנסת שיושבים כאן, הם מספיק אינטליגנטים להבין שמדיניות שער ריבית שנקבעת על ידי נגידים בארץ ובעולם, יש לה מטרות כמו להוביל את הכלכלה, להשפיע על האינפלציה, ולכן היא נתון שמתוכו נגזר שער הריבית שהבנקים מחייבים.

אבישי ברוורמן: לכן השאלה הזאת היא ברורה.

אבישי ברוורמן: ברור שאם במדינת ישראל יחליטו, כמו הבנק האירופאי כדי לעודד את הכלכלה, אם חס וחלילה ניכנס למיתון, על שער ריבית אפס, זה ישפיע גם כאן.

אבישי ברוורמן: כל מה ששאלנו, במצב הנוכחי, עם הריביות, לקבל מידע.

אבישי ברוורמן: זה הכול.

<משה פרל: תודה.

<משה פרל: הסברת יותר טוב ממני.

<רועי קציר: יש כלים שמאפשרים ללקוחות לנהל את החשבון שלהם טוב יותר ובצורה נבונה יותר.

<רועי קציר: לדוגמה, הפרי האוטומטי.

<רועי קציר: אני ישבתי כמה שנים בסניפים ואנחנו מעודדים את הלקוחות.

<רועי קציר: יש לך יתרת זכות?

<רועי קציר: תעביר אותה לפיקדון כי הריבית עליה יותר גבוהה.

<רועי קציר: דרך אגב, זאת המטרה של הציבור, לשים את הכסף בצד כדי שלא לבזבז אותו כי מה שבעו"ש, אנחנו מבזבזים אותו.

<רועי קציר: הרבה מאוד מהלקוחות רוצים את הכסף בעו"ש.

<רועי קציר: אני חושב שאם הציבור ישתמש יותר בפתרונות לשירות ללקוח של פיקדון אוטומטי, של מוצרים נוספים כאלה, זה בעצם הפתרון הנכון.

<רועי קציר: אני מסכים עם דבריו של משה.

<רועי קציר: כל הבנקים עושים את זה בצורה וולנטרית וזה עובד.

אבישי ברוורמן: אם כך, יש לי הצעה.

אבישי ברוורמן: משה, תקשיב.

אבישי ברוורמן: לפני שאנחנו מדברים על הצעת החוק, יש לי רעיון.

אבישי ברוורמן: חלק מהדברים אנחנו מעדיפים שיהיו בצורה וולנטרית ולא רק באמצעות המקל של החוק.

אבישי ברוורמן: על החוק תכף נמשיך לדבר.

אבישי ברוורמן: ההצעה הזאת, ואני פונה אל כל נציגי הבנקים שנוכחים כאן ואל אלה שלא נוכחים כאן, ואני אומר את הדברים גם לאוזנו של המפקח שנמצא כאן, שעד לישיבת הוועדה הבאה אני מבקש מהבנקים – ומשה, אני מסתכל עליך – שנקבל התייחסות לכך, שהבנקים יתחייבו להודיע ללקוחות על יתר זכות בחשבונות ויתרת זכות למשל של מעל 15-20 אלף שקלים על מנת שעד לכניסת הצעת החוק לתוקף יוכלו לקוחות הבנקים לדעת על יתר הזכות ויוכלו להשקיע את הכספים בפיקדון יומי או באפיקי חסכון אחרים.

אבישי ברוורמן: אני יודע שזה אלמנטרי ואני יודע שהצרכן הוא אדם רציונלי שכל יום מסתכל וקורא את הדברים, אבל לצערי חלק גדול מבני האדם שאני מכיר, גם שלא קראו את הטריטיס של דני קנמן ודני אריאלי, רובם לא כל כך קוראים את הדברים, לא שמים לב וקמים בבוקר ופתאום יש להם עשרים אלף שקלים בחשבון.

אבישי ברוורמן: לכן מבחינה ווטלנורית, האם אתם מוכנים ואם אתם עושים את זה, תעשו את זה בצורה יותר ברורה כדי שהציבור, שהוא לא תמיד רואה את הכול, יתחיל להבין שאם יש לו הרבה כסף, שאתם תגדילו אור אדום, יעביר את זה לפיקדון קצר מועד של פר"י.

אבישי ברוורמן: האם אני יכול לבקש מכם דבר כזה?

<משה פרל: אני מציע, תן לנו לבדוק ולחזור אליך באופן מסודר ולא להתייחס לזה כרגע.

אבישי ברוורמן: משה, אני מבקש את זה.

<משה פרל: בסדר.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: מי מדבר אחרי בנק הפועלים?

אבישי ברוורמן: הבנק הלאומי שצועד עם הזמן?

<שמעון שרצקי: בנק דיסקונט.

<שמעון שרצקי: בהמשך לדבריו של משה פרל.

<שמעון שרצקי: גם אנחנו טוענים, וגם ההצעה הזאת להודיע ללקוחות, דבר שנעשה היום אצלנו, על יתרת העו"ש שלהם שהיא גבוהה.

<שמעון שרצקי: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שלקוח שיתר העו"ש שלו היא יתרה גבוהה, הוא יוזם בעצמו את השקעת הכספים האלה.

אבישי ברוורמן: כאן הייתה הערה של הי דונט אסיום.

<שמעון שרצקי: נכון.

<שמעון שרצקי: אני מבין את זה.

<שמעון שרצקי: אם אני זוכר נכון, משנת 2010-2011 כל יתרה בעו"ש עד 7,500 שקלים – כי אנחנו מניחים שביתרות גבוהות הלקוח כן יוזם מעבר לפיקדון – יתרת עו"ש, אנחנו משלמים שמונים אחוזים מריבית הפח"ת.

<שמעון שרצקי: זאת ריבית יומית.

<ברכיה רוזנברג: מנהל רגולציה, בנק לאומי.

<ברכיה רוזנברג: מזה שלוש שנים בנק לאומי נותן ריבית על יתרת הזכות באופן וולנטרי ולא תלוי בהעברת משכורת או לא, אם חצי מהחודש היית במינוס או לא.

<ברכיה רוזנברג: משהו שעומד היום על כתשעים אחוזים מריבית הפיקדון היומי.

<ברכיה רוזנברג: נכון להיום זה משהו פחות או יותר בריביות שמשה פרל דיבר עליהן.

<אהוד פלג: 0.25 אחוזים?

<ברכיה רוזנברג: סביב סדר הגודל הזה.

<ברכיה רוזנברג: צריך להבין שכמו שנאמר כאן, הריבית היום היא מאוד נמוכה וכאשר ריבית בנק ישראל תעלה, כמובן שהריבית כאן תעלה בהתאם.

<אהוד פלג: וריבית האובר דרפט?

<קריאה: מה קשור?

אבישי ברוורמן: הוא שואל שאלה בשמי.

אבישי ברוורמן: מה הריבית על האופר דרפט?

<ברכיה רוזנברג: תלוי.

<ברכיה רוזנברג: זה מאוד תלוי.

<קריאה: זה נמצא באינטרנט אצלנו.

<קריאה: אני לא יודע להגיד.

אבישי ברוורמן: יש לנו כאן עוד בנק?

<מיקי אלה: בנק יהב.

אבישי ברוורמן: אתם קיבלתם נקודת זהב.

<מיקי אלה: אני דווקא אומר שאנחנו אמנם לא משלמים ריבית על עו"ש זכות אבל לחילופין אנחנו מאמינים שיש ערך גבוה יותר בלפטור עמלות מחשבון עו"ש וזה מה שאנחנו עושים.

<מיקי אלה: אנחנו פוטרים עמלות ניהול חשבונות ואנחנו חושבים ששם יש ערך גבוה יותר.

אבישי ברוורמן: יפה מאוד.

אבישי ברוורמן: אם כך, אני חושב שלאחר שנאמרו הדברים, אני מביא את זה לזקן בחבורה למרות שהוא קצת צעיר ממנו, לדודו זקן.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: קודם כל, תודה ליושב ראש הוועדה על ההזדמנות שנתת לי להשמיע את דבריי.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אני אדבר על כל הצעות החוק למרות שהן לא מאוחדות פורמלית.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: כולן כמעט זהות.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אני גם מצטרף לדבריך לגבי המצב בדרום.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אנחנו פועלים לפי הנחיות פיקוד העורף שהן מצד אחד לאפשר שירותי בנקאות חיוניים לאוכלוסייה בדרום ומצד שני לא לסכן חיי אדם.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: ברשותכם, אני אחזור לנושא.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אני אתחיל בשורה האחרונה ואתייחס לדברים שנאמרו כאן כי נאמרו דברים נכונים ואני רק מחבר אותם, כולל הנתונים שהם מפורסמים ולא צריך להתווכח עליהם.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: בפתח דבריי אני אציין שאני חושב שהצעת החוק לא משרתת את המטרות שלפחות רשומות בדברי ההסבר וכוונותיה, לא משרתת את הגברת התחרות וגם לא משרתת את האוכלוסיות החלשות ואנחנו מתנגדים לה.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אני אסביר ואני אנמק.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אני אתחיל אולי מההיסטוריה שהוצגה כאן.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: כן, הצעת החוק הראשונה בנושא הועלתה כבר בשנת 2000 ומשנת 2000 יש היסטוריה ארוכה להצעות האלה שאני חושב שהשינוי היה בהצעות החוק שהגישו חבר הכנסת אקוניס בשנת 2009 וחבר הכנסת שמה בשנת 2011 כי הם יצרו איזשהו שינוי גם בתודעה של המערכת הבנקאית וגם בעקבות פעולות של הפיקוח על הבנקים, ושמענו כאן מה הבנקים משלמים ואני אתייחס לזה יותר בכללי ולא ספציפי.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אני לא אכנס לכל בנק ובנק.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: העיקרון שמגולם בהצעה הוא חיובי והוא מקובל, אבל הוא קיים הלכה למעשה בצורה תחרותית, בצורה טובה יותר מחובה כדין.

אבישי ברוורמן: אתה אומר שהמצב בשוק הוא – ואני רוצה לחדד את זה ושתענה לי – כזה שבצורה וולנטרית מרבית הבנקים נותנים ריבית זכות על העו"ש ולכן אין צורך לחוקק את הנושא הזה שיכול ליצור בעיות.

אבישי ברוורמן: זה מה שאתה אומר?

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אמת.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אני רוצה להתייחס גם בצורה וולנטרית.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אולי מנהלת הוועדה אמרה את זה בחצי משפט.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: וולנטרית ולא כל כך וולנטרית.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: כלומר, היו הצעות חוק והצעות החוק שהוצעו ב-2000 ואחרי כן ב-2005, ב-2009, ב-2011 עשו את שלהן.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: היו גם פעולות של הפיקוח ובעקבותיהן ההצעות השתפרו.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: יש הצעות שלהערכתנו יש להן ערך כלכלי טוב יותר, הוצגה אחת כאן, לגבי קיזוז יתרות עו"ש לאנשים מסוימים.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: יש לזה ערך הרבה יותר גדול מתשלום ריבית בעו"ש.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: חלק מהבנקים משלמים ריבית.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: צריך לזכור שהריבית נמוכה.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: הבנצ' מרק, ריבית בנק ישראל – 0.75.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: שיעור תשואה לפדיון על מק"ם, מלווה קצר מועד, נמוך מ-0.75.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: כל הריביות, כל הוויכוח על הריביות כאן, מיותר.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: תיכנסו לאתר האינטרנט של בנק ישראל ותראו שם מידע חודשי עם פילוחים גם על המרווח הפיננסי שלא השתנה בשנים האחרונות והוא נע בין 3.4 ל-3.3.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: המרווח הפיננסי הכולל במגזר הלא צמוד שמחשבים את כל האשראים ואת כל הפיקדונות.

אבישי ברוורמן: מה אתה מתכוון במרווח?

<המפקח על הבנקים דוד זקן: פער הריביות בין סך האשראי לבין סך הפיקדונות, לפי פילוחים באיזה אשראי מדובר.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: כמובן ככל שמדובר באשראי לתקופה ארוכה, יכול להיות שהמחיר שלו גבוה יותר, ובאיזה פיקדון מדובר, עם כל הפילוחים.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אני אחסוך לך את השאלה.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: תיכנס לאתר האינטרנט ותמצא את המידע הזה חודשי, תוכל לקבל דיווח מה הממוצע על עו"ש, מה הממוצע על פח"ק, מה הממוצע על פז"ק, את כל הנתונים בחודשי.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אני בטוח שיש לך יחידה כלכלית ויצאו לך אפילו גרפים על כך.

<אהוד פלג: האם ה-3.3 הם במקטע משקי הבית?

<אהוד פלג: המרווח הפיננסי במקטע משקי הבית הוא 3.3?

<המפקח על הבנקים דוד זקן: מדובר במגזר השקלי הלא צמוד.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: רוב הכסף כאן הוא משקי בית.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אין כאן את הפילוח לפי משקי בית.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: רוב הכסף הוא משקי בית.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: דיברת על חח"ד ועו"ש חובה, חח"ד ועו"ש חובה – העלות השנתית האפקטיבית במאי 2014 הסתכמה ב-7.98 אחוזים.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: שמונה אחוזים.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אתה הצגת מספר גבוה יותר.

<אהוד פלג: הם התחילו מעשרה אחוזים.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: העו"ש בממוצע מקבל 0.2 אחוז.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אני מציע לך, תקרא את הנתונים ותנתח אותם.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אם אתה חושב שיש בהם בעיה, תבוא ודבר אתנו.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אנחנו סבורים שאין בהם בעיה.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: זה קצת מגוחך שנשלח את הנתונים כי הם מופיעים באתר בנק ישראל.

אבישי ברוורמן: אני מציע, אולי את סיכום הדברים לעשות בצורה יותר פשוטה ולהעביר אותם לכל חברי הוועדה כדי שנראה את הדברים האלה.

אבישי ברוורמן: שלח לנו אותם.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אני מוכן לשלוח אותם.

אבישי ברוורמן: אנחנו נעביר אותם גם לכאן וגם לכאן.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: בסדר.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: כמו שאמרתי, אני חושב שהצעות החוק והדיון הציבורי כן עשו את שלהם.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: כלומר, כן המצב השתנה.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: למעשה להטיל חובה חוקית לקבוע איזושהי ריבית, איזושהי תקרה, איזושהי ריבית אחידה, זה ייצור מצב יותר גרוע ולא תחרותי.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: החשש שלנו הוא שכולם יתיישרו.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: זה לא שהפיקוח על הבנקים חושש להטיל פיקוח על משהו, על מחיר מסוים.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: הראינו שאנחנו יודעים לעשות את זה ועשינו את זה רק לאחרונה בהכנסת הסל הבסיסי בעמלות עו"ש לפיקוח במחיר של עשרה שקלים.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אני אתייחס לזה בדיון על מחירי השווקים הבנקאיים.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אנחנו חושבים שזה צריך להיות הצעד האחרון.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: כלומר, שיש לו תכלית, שהוא משרת מטרה מסוימת, זה בסדר.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אנחנו לא חושבים שפיקוח או מחיר שהמפקח יקבע או הנגידה תקבע, זה משרת את התחרות וזה משרת את הצרכנים.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: במקרה של הריבית, ואני רוצה להתייחס לאמירה שנאמרה כאן כי גם אנחנו רוצים לעודד את הציבור לחסוך, להחזיק את הכסף בעו"ש, לא מעודד את הציבור לחסוך אלא עושה בדיוק הפוך.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: להשקיע אותו בפיקדונות קצרים, בין אם קצרים מאוד ובין אם קצת יותר ארוכים, זה חסכון.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: הכסף מוחזק בעו"ש בין היתר ממניע עסקאות ולא רק ממניע חסכון, לפחות לפי התורה שלימדו אותנו.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אני מצטרף להצעה של יושב ראש הוועדה ולא רק מצטרף להצעה אלא אני חושב שאפילו אפשר לעגן אותה.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אני לא זהיר כמו ידידנו פרל.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אפשר לעגן אותה ברגולציה אבל אני כן רוצה להסביר שהיא תחליפית להצעת החוק הזאת.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: זה לא שהיא עומדת בפני עצמה.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: צריך לזכור עוד משהו בהסדר של העו"ש ואולי משה נגע בזה בנקודה מסוימת.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: כאשר בנק מחזיק עו"ש, לא הכול הולך לאשראי.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: בנק צריך להחזיק נזילות.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: הוא צריך כסף בקופות.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אף אחד לא נכנס לבנק והבנק אומר לו, סליחה, הכסף שלך בעו"ש, נתנו אותו באשראי.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: הוא צריך להחזיק נזילות בסניפים, בכספומטים, הוא צריך להחזיק את המזומן והוא צריך להחזיק גם נזילות בבנק המרכזי.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: כך שההסדר הוא לא הסדר סימטרי.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: לא צריך לצפות לסימטריות בהסדר.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אנחנו פועלים – ואולי אני ארחיב על כך בחלק השני של הדיון – וכן עושים צעדים.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: הצעדים שאנחנו עושים הם לעידוד התחרות ולא לקביעת מחירים.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אנחנו חושבים שזה לא נכון לקבוע מחיר לעו"ש, לא למרווח הפיננסי, ואנחנו לא בעד.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אולי ברוח המשחקים שמתקיימים היום לא נכון לקבוע מי הם השחקנים, מי השופט ומה תהיה התוצאה.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אם אתם חושבים שזאת היא מערכת בנקאות טובה יותר, אנחנו חושבים שזה לא נכון.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: לסיכום.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אנחנו כן חושבים שאם יש מה לשפר, אנחנו כאן כדי לשפר אבל הצעת החוק הזאת לדעתנו לא טובה.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך.

אבישי ברוורמן: מה פלג, אתה רוצה להתייחס?

<אהוד פלג: כן.

<אהוד פלג: בעצם הבסיס להצעות החוק שהובאו, בסיס שאנחנו מאוד מזדהים אתו, הוא תחושה של פעם אחת חוסר הגינות בעובדה שיש פער כל כך גדול, קודם כל, בלי קשר, כאשר לוקחים מאתנו כספים ולא משלמים, ופעם שנייה, שיש פער כל כך גדול בין הריבית על האשראי שאנחנו צריכים לשלם לבנקים לבין הריבית שאנחנו מקבלים מהבנקים על כספים שלנו שנמצאים לשימושו של הבנק.

<אהוד פלג: מה שיירפא את המצב הזה לאורך זמן, וכאן אני מסכים עם המפקח, זה קיומה של תחרות אמיתית בין הבנקים, אותה תחרות שהמפקח משווה אותה למשחק כדורגל שיש בו כללים ועובדים לפיהם, ויש שחקנים שמכבדים את הכללים, ויש שופט שמקשיבים לו.

<אהוד פלג: לצערי הרב הרבה פעמים, ובהרבה ענפים כפי שאדוני יודע, אנחנו עדים למצב שהשוק החופשי, המנטרה הזאת, היא בעצם אשליה ובעצם יש לנו כאן שוק מופקר בהרבה מאוד נושאים.

<אהוד פלג: בנושא של הבנקים אחת הדוגמאות לכך הייתה שבהיעדר ריסון עצמי נדרשה התערבות של המפקח והמפקח עושה צעדים מאוד חשובים בכיוון הזה ועל כך נרחיב בדיון הבא.

<אהוד פלג: אני מבקש לומר שעד שהתחרות בטווח הארוך תסדיר את כל השוק ואז לא יצטרכו את ההתערבות החיצונית של המפקח, יש לנו טווח קצר.

<אהוד פלג: בטווח הקצר, כמו ששמע אדוני והצליח להוציא מנציגי הבנקים את הפער האדיר בין הפירורים שאנחנו מקבלים כריבית זכות לבין מה שאנחנו נדרשים לשלם כריבית חובה, ואני עשיתי כאן חישוב וראיתי שעל 5,000 שקלים אובר דרפט אני אשלם על פי ריבית של 12 אחוזים, אני אשלם לשנה 300 שקלים.

<אהוד פלג: 5,000 שקלים ביתרת זכות על פי 0.2 אחוז – ו-0.2 זה לא מה שאני אקבל אבל לשיטתם – אחרי שניכיתי את ההפקדה ואת המשיכה, שתי פעולות שתורדנה לי שלושה שקלים, אני אקבל שבעה שקלים.

<אהוד פלג: שבעה שקלים, זה מה שאני אקבל, 300 שקלים זה מה שאני אתן על 5,000 שקלים.

<אהוד פלג: אני מזמין את אדוני לעשות את המכפלות.

<אהוד פלג: לכן המצב לא הוגן ובטווח הקצר נדרשת רגולציה על אותו מרווח פיננסי וזה במהות הצעות החוק בתוספת ההצעה שהמועצה הישראלית לצרכנות הציעה.

<אהוד פלג: תודה.

אבישי ברוורמן: אני מאוד מודה לך.

<רן מלמד: אולי כדאי להוריד את הריבית.

<רן מלמד: זה יהיה יותר קל.

אבישי ברוורמן: מה פרל, אתה רוצה להוסיף משהו?

<משה פרל: אני מתלבט אבל היות וכבר הייתי מספיק חצוף כדי לבקש, אני אמשיך.

<משה פרל: זה שאומרים את אותו דבר כמה פעמים, לא הופך אותו לנכון.

אבישי ברוורמן: זה נכון לכל אחד.

<משה פרל: זה נכון אבל אני מרשה לעצמי להעיר בעניין הזה אפרופו דבריו של עורך דין פלג.

<משה פרל: לציין עובדות כאילו יש עמלות משיכה והפקדה וכולי ולערבב כאן סלט שיוצר תחושה של אי הגינות, זה מפריע לי.

<משה פרל: יושבים כאן עיתונאים והדיון הוא רציני.

<משה פרל: בכל מה שקשור לנושא הפיקדונות והריבית, אני לא מוצא שום דבר שקשור לאי הגינות וקשה להציג את מצבו של הלקוח הישראלי כנחות לגבי כל אחר בעולם.

<משה פרל: צריך להפסיק להתאמץ לשרטט את זה כך בטח אחרי הדברים שהוצגו כאן על ידי המפקח.

אבישי ברוורמן: משה, אמרת את דברך כמו קאטו הזקן.

אבישי ברוורמן: רן מלמד, רצית להגיד משהו?

<רן מלמד: רציתי להגיד שאולי צריך לדבר על הורדת הריבית על החובה מאשר להעלות את הריבית על הזכות בהקשר הזה.

<רן מלמד: יכול להיות שזה יהיה יותר קל ויותר יעיל.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת מיכאלי.

אברהם מיכאלי: תודה היושב ראש.

אברהם מיכאלי: ישבתי והקשבתי בקשב רב לדעות השונות ואני חושב שלא הובעו כאן היום כל הדעות שיש בסוגיה הזאת.

אברהם מיכאלי: אתה כפרופסור מומחה גדול בכלכלה, אולי תקיים יום סמינר בו נקיים דיון פתוח בסוגיה הזאת.

אברהם מיכאלי: אין ספק שהתחושה של האזרחים, והיא לא תימחק כל כך מהר, שהבנקים לא עובדים אתם בצורה הגונה.

אברהם מיכאלי: החוק הזה, לפי הרישומים שלי, החלו בכנסת ב-2007, ב-2006, ויכול להיות שהוא היה כבר ב-2000.

אברהם מיכאלי: מה זה מראה?

אברהם מיכאלי: אגב, הצעת החוק הזאת הוגשה על ידי עשרות חברי כנסת בהצעות חוק שונות ובתקופות שונות.

אברהם מיכאלי: אנחנו חיים כאן בבניין שהציבור הוא זה שפונה אלינו ואומר לנו את הדברים האלה.

אברהם מיכאלי: אגב, אני כן הייתי מבקש לקבל כאן את חוות הדעת של מרכז המחקר של הכנסת כי אנחנו לא רוצים להיות כאן פופוליסטים שמחוקקים חוקים נגד בנקים.

אברהם מיכאלי: לכן ישבתי והקשבתי בקשב רב לדברים שנאמרו כאן.

אברהם מיכאלי: יחד עם זאת, אני לא מבין את הבנקים למה הם נאחזים כקרנות המזבח, במקום שאתם תבואו ותציעו לאזרחים ולא תחכו לוועדת חקירה של כחלון כפי שהיה לפני כמה שנים בנושא עמלות בבנקים.

אברהם מיכאלי: חברים, אתם צריכים להבין שהתחושה של האזרחים במדינה היא שהבנקים עושקים אותם.

אברהם מיכאלי: במקום זה שתבואו ותחזקו אותנו ותאמרו שאתם באים לקראתנו, אתם מוכנים לעשות צעד אחד או שניים או שלושה, נגיע למצב שהצעות החוק, אם הן מיותרות כמו שאתם אומרים , ומר זקן כמפקח ישכנע אותנו.

אברהם מיכאלי: אני כרגע לא יורד מהחוק.

אברהם מיכאלי: הממשלה מסכימה לזה ואנחנו נקדם אותו ונקיים כאן

אברהם מיכאלי: את כל הדיונים שצריכים להתקיים אבל אנחנו לא רוצים גם לעשות צחוק מעצמנו כפי שמישהו יגיד שבסדר, קיבלתם הצעת חוק, אות מתה, תלו את החוק במסגרת.

אברהם מיכאלי: אנחנו רוצים שהאזרחים ירגישו שבאים להקל אתם.

אברהם מיכאלי: האזרחים משלמים הרבה כסף לבנקים.

<לאה ורון: חבר הכנסת מיכאלי, מה אתה מציע?

אברהם מיכאלי: אני הייתי מציע שמרכז המחקר ייתן לנו ככנסת פרטים על כל הסוגיה הזאת, האם בכלל יש אפקטיביות לריבית זכות לאור כל הנתונים עליהם הוא דיבר במרווחים הגדולים.

אברהם מיכאלי: אגב, אני אמרתי שהחוק הזה הוא מידתי בגלל שבנק ישראל הוא זה שיפקח גם על ריבית הזכות.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: כן, אבל אנחנו לא צריכים לקבוע את המחיר.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אני מוכן לבוא, לשבת ולנסות לשכנע אותך ולראות אם צריך הצעה חלופית.

<המפקח על הבנקים דוד זקן: אני כן מתחבר להצעה שהציע יושב ראש הוועדה.

אבישי ברוורמן: רבותיי, אני מודה לחבר הכנסת מיכאלי שאני מכיר אותו כאדם שקול, מתון, לא פופוליסט והוא אמר את הדברים.

אבישי ברוורמן: לציבור כלפי הבנקים – בלי להתייחס לנושאים השונים – יש טרוניה וחלק גדול בצדק.

אברהם מיכאלי: אני מבין שבעוד רבע שעה יתקיים דיון בנושא.

אבישי ברוורמן: אני מתחיל אותו עכשיו.

אבישי ברוורמן: אני מקדם אותו כבר בנושא הבא.

אבישי ברוורמן: לכן אני מסכם את הדיון הזה כדלקמן: קודם כל, אני רוצה באמת לבקש ממרכז המחקר, מעבר למידע שנקבל כאן, שיעשה לנו דוח לקראת ישיבת הוועדה הבאה.

אבישי ברוורמן: אני משוכנע שלישיבת הוועדה הבאה יגיעו כל מציעי הצעות החוק, גם של שתי הצעות החוק הנוספות בנוסף להצעה של חבר הכנסת מיכאלי ומרגי שהיו היום על סדר היום כך שבישיבה הבאה נצליח למזג אותן והוועדה תוכל לקדם אותן לקריאה ראשונה.

אבישי ברוורמן: אני שב ומזכיר את בקשתנו לקבל ממנכ"ל איגוד הבנקים או מהבנקים מסמך שיפרט את הנתונים לגבי ריבית הזכות שמציעים הבנקים ללקוחותיהם וכן תגובתם להצעתי בעניין שתהיה הודעה ללקוח על יתרת זכות משמעותית, לנסח את זה, כדי שישקיע את הכספים באפיקי חסכון שונים או לפחות בפק"מ יומי ולא להסתמך רק על כך שהצרכן הוא רציונלי ומסתכל כל הזמן על חשבונו.

אבישי ברוורמן: אני שמח שקיבלתי לזה גיבוי מהמפקח על הבנקים.

אבישי ברוורמן: אנחנו נמשיך את הדיון הזה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה חבר הכנסת מיכאלי.

אבישי ברוורמן: אני מודה לכם ואני עובר לדיון הבא בנושא דיווח המפקח על הבנקים בנושא מחירי שירותים בנקאיים למשקי הבית בהתאם לחוק הבנקאות.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.