ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 300, 2014-06-30 09:30

אבישי ברוורמן: גבירותיי ורבותיי, ב-13 במאי התקיימה ישיבה ראשונה בהצעת החוק של חברת הכנסת שקד, שטרית, רגב, כבל ויריב לוין; הצעת חוק קביעת מועד לתחילת הוראת סימון ארוז מראש ומכלי משקה.

אבישי ברוורמן: היו חילוקי דעות מסוימים, וביקשנו לקבל הצעת נוסח מוסכמת ממשרדי הממשלה, לאחר שיחות עם חברת הכנסת שקד; ואני מבין שהדבר הזה בוצע.

אבישי ברוורמן: אני מציע להתקדם להקראה.

<לאה ורון: אדוני, בעקבות הנוסח החדש שהוכן ביקשה חברת הכנסת שקד בקשה לדיון מחדש בסעיפים 1 ו-2, ולכן אני מציעה להעלות את הבקשה לדיון מחדש, לנמק ולקיים הצבעה.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<אתי בנדלר: אני רק רוצה להסביר את העניין.

<אתי בנדלר: בישיבה הקודמת התחילה ההקראה, אושר סעיף 1 כפי שהיה, וחלק מסעיף 2.

<אתי בנדלר: מה שאושר לא תואם את ההצעה המעודכנת של הממשלה כרגע, ולכן יש צורך לחזור מהאישורים ולהתחיל מחדש.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: מי בעד הבקשה לדיון מחדש?

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד הבקשה לדיון מחדש – פה אחד הבקשה לדיון מחדש אושרה.

אבישי ברוורמן: הבקשה אושרה פה אחד.

אבישי ברוורמן: בבקשה, מי הקריין?

<אתי בנדלר: אולי שעורך דין יובל אביעד, ממשרד הכלכלה, יסביר קודם איך נעשה תהליך התיאום ומה הוא כולל.

<אתי בנדלר: שיסביר את התפיסה הרעיונית שבהצעה החדשה.

<יובל אביעד: אני אעביר את רשות הדיבור למנהל מינהל תעשיות.

<יאיר שירן: אני יאיר שירן, מנהל מינהל תעשיות.

<יאיר שירן: אדבר מאוד בקצרה, כי כולם כבר מכירים, אבל בכל זאת צריך ליישר קו.

<יאיר שירן: המטרה פה היא לעשות סדר בכל הנושא של סימון מצרכים.

<יאיר שירן: מאז הפגישה האחרונה קיימנו כמה פגישות עם גורמים שנמצאים פה מסביב לשולחן, כאשר המטרה היא בעצם למצוא איזשהו איזון בין שיקולים של תעשייה, בריאות, צרכנים וכן הלאה.

<יאיר שירן: אני חושב שהשגנו איזושהי התקדמות, ואני אעביר את הדיבור ליובל, כדי שיעבור על הדברים.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: השגתם התקדמות ואני מקווה שאנחנו כבר יכולים להבקיע שערים ולא רק להסתובב ב-16.

<יובל אביעד: אני מציע שנתחיל בהקראה, ואם יש הערות תוך כדי, אני אשיב ונתקדם.

אבישי ברוורמן: מקובל לחלוטין.

אבישי ברוורמן: הכוונה שלנו היא לגמור את זה היום ולאשר את זה לקריאה ראשונה.

<יובל אביעד: קורא: הייתה פה הערה לגבי עוסק: להכניס הגדרה שקשורה לעוסק, כי בהמשך, במסגרת השיקולים של הוועדה, היא גם שוקלת שיקולים של יצרנים, צרכנים ופעולות עוסק.

<יובל אביעד: אז אני מציע להכניס הגדרה ל"עוסק", והכנו הגדרה כזאת: "עוסק – מי שמוכר מייבא או מייצר מוצר מזון ארוז מראש, או מבצע בו שימוש בהליכי עבודה".

אבישי ברוורמן: נרשם או שזה מהר מדי?

<אתי בנדלר: אצלי זה רשום, קיבלתי את זה הבוקר, אבל אולי כדאי בכל זאת.

<אתי בנדלר: ..

<יובל אביעד: "עוסק – מי שמוכר מייבא או מייצר מוצר מזון ארוז מראש, או מבצע בו שימוש בהליכי עבודה".

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: יש הערות?

<אתי בנדלר: כן.

<אתי בנדלר: אני אתחיל מההגדרה של "מאסדר".

<אתי בנדלר: "מי שניתנה לו הסמכות לקבוע הוראת סימון" – אני מניחה שאתם מתכוונים למי שהוסמך לפי דין לקבוע הוראת סימון.

<יובל אביעד: נכון.

<זמר בלונדהיים: זה קיים בהוראת הסימון עצמה, ולכן חשבנו שזה מיותר.

<זמר בלונדהיים: הוראת סימון היא הוראה לפי דין, אז אם יש לך סמכות לקבוע.

<זמר בלונדהיים: ..

<זמר בלונדהיים: אבל אפשר.

<אתי בנדלר: אוקיי, זה ברמה של נוסח.

<אתי בנדלר: אבל לא נותנים סמכות, כי מסמיכים בחקיקה.

<אתי בנדלר: אני מבקשת להוסיף להצעה של עורך דין אביעד הגדרה ל"עוסק".

<אתי בנדלר: כפי שנראה בהמשך הצעת החוק, משתמשים כאן מעת לעת בשלושה מונחים.

<אתי בנדלר: אחד זה "יצרן", שמופיעה ב"מוצר מזון ארוז מראש – מוצר מזון שנארז באריזה מראש בידי יצרן"; ויש שימוש גם במילה "עוסק" ובמילה "יבואן".

<אתי בנדלר: אנחנו לא בטוחים שהמינוחים אכן מתאימים לכל מקום ושיש התאמה, ולכן אני מבקשת שאת ההגדרות האלה נאשר בכפוף לבדיקת התאמתן לסעיפים.

אבישי ברוורמן: מקובל לחלוטין.

<אתי בנדלר: עכשיו לגופו של עניין.

<אתי בנדלר: לגבי "מוצר מזון ארוז מראש" – המוצר נארז תמיד על ידי היצרן, או יכול שהוא ייארז על ידי יבואן?

<יובל אביעד: אני מציע שאלי גורדון ייתן את המענה, כי ההערה שלו אלינו הייתה שיבואן לא אורז מזון ארוז מראש.

<אלי גורדוןן: אני אלי גורדון, מנהל שירות המזון, משרד הבריאות.

<אלי גורדוןן: לפי החקיקה נכון להיום, אורז מזון הוא יצרן.

<אלי גורדוןן: גם פעילות אריזה מוגדרת כאחת הפעולות היצרניות.

<אלי גורדוןן: לכן יבואן לא יכול לארוז.

<אלי גורדוןן: הוא יכול לסמן את המוצר, אבל עדיין, הסימון והאריזה של המוצר זה גם חלק בלתי נפרד מאחריות היצרן וגם מתבצע על ידי היצרן.

<אתי בנדלר: על סמך איזו חקיקה אדוני מדבר?

<אלי גורדוןן: נכון להיום אנחנו מדברים על צו פיקוח על מצרכים, שמתוקף זה אנחנו מחייבים כל יצרן לקבל רישיון יצרן.

<אלי גורדוןן: אחת הפעולות היצרניות שעסק חייב לקבל בדינו ובגינו רישיון יצרן, זו פעילות אריזה.

<אתי בנדלר: אני רוצה להבין שוב.

<אתי בנדלר: מה שאתה אומר נכון לגבי יצרנים, אבל האם לא יכול להיות שיש יבואן שמביא מזון ארוז כבר מחוץ לארץ, ואז הוא נארז מראש לא בידי היצרן?

<אתי בנדלר: אלא אם כן אתה מדבר על יצרן בין שהוא בארץ ובין שהוא בחוץ לארץ.

<אלי גורדוןן: יצרן, גם בארץ וגם בחו"ל הוא היצרן.

<אלי גורדוןן: הסעיף כפי שהוא מוגדר כרגע, הוא מדבר על ייצור מזון ומדבר על כך שלא ייצר אדם מזון או לא יארוז אדם מזון - - -

<אתי בנדלר: אני רוצה לומר משהו לאדוני.

<אתי בנדלר: החקיקה היא חקיקה טריטוריאלית בדרך כלל, לא אקס-טריטוריאלית.

<אתי בנדלר: לכן צריכים לבדוק את ההתאמה של מה שאתה אומר.

<אתי בנדלר: הרי בעצם אתה לא מטיל חובות על יצרן בחוץ לארץ, אלא על היבואן.

<אתי בנדלר: כלומר, אי אפשר לייבא לארץ, אלא אם כן היצרן עמד בתנאים מסוימים.

<אתי בנדלר: לכן השאלה היא האם זה באמת מה שמתאים לך.

<זמר בלונדהיים: יש לנו הצעה למחוק את המילים האלה, מכיוון שמבחינה מהותית זה לא כל כך משנה מי ארז.

<זמר בלונדהיים: ההגדרה יכולה להיות "מוצר מזון שנארז באריזה מראש, למעט פירות וירקות", כי זה לא משנה באמת על ידי מי זה נעשה.

אבישי ברוורמן: העיקר שיהיה ארוז, לא חשוב מי האורז.

<אתי בנדלר: בהחלט מקובל עליי.

<אתי בנדלר: עכשיו להגדרה הבאה, "מזון".

<אתי בנדלר: יש כאן הפניה ל"כהגדרתו בפקודת הבריאות (מזון) [נוסח חדש]", דא עקא שבפקודת המזון ההגדרה של "מזון" היא "כל מצרך זולת סמים או מים, המשמש מזון או משקה לאדם, וכל מצרף שבדרך כלל נותנים אותו במזון אדם ומשתמשים בו להרכבתו או להכנתו, לרבות חומרים נותני טעם ותבלינים".

<אתי בנדלר: דהיינו, מים כשהם ארוזים, אם ההגדרה תאומץ כפי שהיא, החוק המוצע לא יחול עליהם.

<אתי בנדלר: דהיינו, ניתן יהיה לתת הוראות סימון למים שהחוק המוצע לא יחול עליהם.

<אתי בנדלר: האמנם זו הכוונה?

<זמר בלונדהיים: זאת טעות.

<אתי בנדלר: זאת לא הכוונה, אוקיי.

<זמר בלונדהיים: בלי קשר, אמור גם להיות תזכיר שיחליף את ההגדרה, ושם זה יהיה אחרת.

<זמר בלונדהיים: אבל גם ביחס לנוסח הקיים, סוכם שאנחנו נכתוב פה "ריבוי של אריזות מים" במפורש, אבל זה נשכח.

<אתי בנדלר: אז "לרבות מים"?

<זמר בלונדהיים: נראה איך ננסח את זה, אבל במהות זה ככה.

<אלי גורדוןן: אפשר להוסיף "לרבות מים מבוקבקים".

<אלי גורדוןן: כי זאת ההגדרה של התקן.

<זמר בלונדהיים: אני לא יודע אם בנוסח החוק יאשרו את הביטוי.

<זמר בלונדהיים: אבל נפתור את זה בניסוח.

אבישי ברוורמן: אתי, בבקשה.

<אתי בנדלר: השאלה הבאה שלי היא למה צריכים את ההגדרה "מכירה".

<אתי בנדלר: אנחנו לא מצאנו - - -

<יובל אביעד: 17(ג)(1), בשיקולים של הוועדה.

<יובל אביעד: כשנגיע לזה...

<אתי בנדלר: אז נשים את זה בסימן שאלה אם יהיה צורך.

אבישי ברוורמן: אז אני יכול להעלות את זה להצבעה, כן?

<אתי בנדלר: הכול בכפוף לכך שנעשה שימוש בהמשך החוק באותן הגדרות.

אבישי ברוורמן: אוקיי, אם כך אני מעלה את זה להצבעה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור סעיף 1 בכפוף להערות שנאמרו לפרוטוקול – פה אחד הסעיף אושר.

אבישי ברוורמן: סעיף ההגדרות אושר.

אבישי ברוורמן: אנחנו ממשיכים לסעיף 2.

אבישי ברוורמן: בבקשה, עורך דין אביעד.

<יובל אביעד: לגבי "תחילה של הוראת סימון וסייג לתחולתה", לא צריך להיות "סייג לתחולתה", זה מהנוסח הקודם.

<יובל אביעד: לכן הוא מבקש למחוק בהגדרה "סייג לתחולתה".

<אתי בנדלר: מה?

<יובל אביעד: ב"תחילה של הוראת סימן", למחוק את ההמשך, "בסייג - - -

<לאה ורון: עורך דין אביעד, הוועדה, חברי הכנסת והמוזמנים מחזיקים את הנוסח לדיון הזה, אז אין צורך לחזור לנוסח שעבר בקריאה המקדמית.

<אתי בנדלר: לא, זה כאן, זה בדיון הזה.

<יובל אביעד: זה בדיון הזה, ואני מבקש לתקן את זה.

אבישי ברוורמן: זה כתוב גם אצלי בטאבלט.

<יובל אביעד: אז למחוק את "וסייג לתחולתה", שהוא שריד מהנוסח הישן.

<יובל אביעד: קורא:

<אתי בנדלר: הייתה כאן הערה של המועצה הישראלית לצרכנות.

<אתי בנדלר: הם מעירים את תשומת הלב לכך שהנוסח הזה יחייב את היצרנים – ככל שזה יחול רק על היצרנים – אחרי שיעברו השנתיים הראשונות, להחליף סימון מדי שנה.

<אתי בנדלר: אתם ערים לכך שבסופו של דבר התוצאה היא שכל שנה יצטרכו להחליף סימון?

<זמר בלונדהיים: כך היה גם בנוסח המקורי.

<אתי בנדלר: בסדר, אני רק אומרת שזו המשמעות של הדבר.

איילת שקד: רצינו כל שנתיים, אבל יש - - -

אבישי ברוורמן: זה יותר מדי, לא?

יצחק וקנין: הרי אנחנו רוצים לחסוך להם - - -

איילת שקד: לא, זה לא נכון, כי יש להם שנתיים הסתגלות, אז הם יכולים בעצמם להחליט שהם עושים את זה כל שנתיים.

אבישי ברוורמן: אוקיי, דה-יורה זה שנה ודה-פקטו זה כל שנתיים.

איילת שקד: נכון, אם זה תלוי בהם, הם יכולים לעשות את זה כל שנתיים.

<זמר בלונדהיים: יש להם יכולת כל שנתיים.

<אתי בנדלר: אוקיי, בסדר.

אבישי ברוורמן: אוקיי, אז אנחנו מצביעים.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור סעיף 2, בכפוף להערות שנאמרו לפרוטוקול – פה אחד סעיף אושר.

אבישי ברוורמן: אושר פה אחוד.

<יובל אביעד: קורא:

אבישי ברוורמן: יש הערות כלליות?

<אתי בנדלר: רגע, הבוקר ראיתי שהמועצה הישראלית לצרכנות.

<אתי בנדלר: .. רק המועצה הישראלית לצרכנות, או שהיה גם הרשות להגנת הצרכן?

<לאה ורון: המועצה הישראלית לצרכנות.

אבישי ברוורמן: יש פה איזה נציג של המועצה?

<לאה ורון: לא.

<לאה ורון: זה מה שהעברנו הבוקר.

<אתי בנדלר: אם כך אני לא יודעת אם לקרוא את ההערה הזאת.

איילת שקד: אם הם לא פה אז למה לקרוא?

<אתי בנדלר: השאלה אם זה תורם למשהו?

אבישי ברוורמן: השאלה היחידה היא אם יש פה דבר סובסטנטיבי.

אבישי ברוורמן: לא חשוב אם הם ישנם או לא, השאלה אם יש פה משהו סובסטנטיבי וחשוב.

<אתי בנדלר: מה שהם כותבים זה: '"ומצא כי קיימת הסתברות גבוהה לפגיעה בשלומו, בבריאותו ובבטיחותו של הציבור" – דומה כי מבחינה ערכית כמו גם מהותית, במצב בו קיים סיכון לשלומו ובריאותו של הציבור, ובהתאם לעקרון הזהירות המונעת החל במצבים אלה, אין ולא יכולה להיות מחלוקת' – אגב, כן יכולה להיות מחלוקת – 'כי נכון וראוי להסמיך מאסדר לפנות לוועדה אף אם אין מדובר בסכנה העלולה להתרחש בסבירות גבוהה דווקא.

<אתי בנדלר: בהתאם, נראה כי ראוי להחליף את המילים "קיימת הסתברות גבוהה לפגיעה בשלומו" במילים "קיימת סכנה לפגיעה בשלומו"'.

<יובל אביעד: המונחים "הסתברות גבוהה" ו"קיימת סכנה" הם מונחים שהם מושגים בחקיקה.

אבישי ברוורמן: מה ההבדל בין "הסתברות גבוהה" ו"סכנה"?

אבישי ברוורמן: ההסתברות?

<יובל אביעד: בדיוק.

<יובל אביעד: שאתה אמור לבצע איזה סוג של ניהול - - -

אבישי ברוורמן: שהסכנה היא יותר גבוהה, לא סכנה מועטה.

<יובל אביעד: זה קיים גם בחוק התקנים ובהרבה חוקים שעוסקים באותה מטריה.

<אביטל סומפולינסקי: זה לא צריך להיות "הסתברות גבוהה לפגיעה בהגנת הסביבה", אלא "לפגיעה בסביבה".

<יובל אביעד: לא, זה לא סתם נכתב בצורה הזאת.

<יובל אביעד: החוק הזה בוצע במטריה של תקן.

<יובל אביעד: יש תקן 1145, והוא תקן רשמי, והניסוח קצת תואם לניסוח שנמצא בחוק התקנים - - -

אבישי ברוורמן: אבל מה זה "פגיעה בהגנת הסביבה"?

<אתי בנדלר: אביעד, אנחנו לא מתאימים את נוסח החקיקה לנוסח תקנים, אני חושבת שההפך הוא הראוי.

<יובל אביעד: סליחה, אתי, זה לא לנוסח של התקן אלא זה של חוק התקנים, שמתוכו מאמצים את - - -

<אתי בנדלר: אני מבינה, אבל תקשיב מה אביטל אומרת.

<אתי בנדלר: האם הפגיעה היא בהגנת הסביבה, או בסביבה עצמה?

<אתי בנדלר: במה פוגעים?

<אתי בנדלר: בהגנה?

אבישי ברוורמן: מבחינת העברית, מה הכוונה?

<זמר בלונדהיים: פגיעה בהגנה שניתנת לסביבה – נדמה לי שאפשר לומר גם את זה.

איילת שקד: זה גם וגם.

אבישי ברוורמן: זה שני דברים שונים.

<אתי בנדלר: ג'וש, מה את אומר?

<ג'וש פדרסן: אני חושב שיש משהו בהערה.

<ג'וש פדרסן: זה פגיעה או בסביבה או באיכות הסביבה.

אבישי ברוורמן: חבר'ה, תסגרו לי את הסיפור הזה.

איילת שקד: תשאירי את זה, לא צריך לשנות את זה.

<אתי בנדלר: אבל אין דבר כזה "פגיעה בהגנת הסביבה".

אבישי ברוורמן: אנחנו נחליט.

אבישי ברוורמן: סגן היועץ המשפטי של המשרד להגנת הסביבה, איך לכתוב את זה?

<ג'וש פדרסן: "פגיעה באיכות הסביבה".

אבישי ברוורמן: מקובל, מר בלונדהיים?

<זמר בלונדהיים: אין התנגדות.

<זמר בלונדהיים: אבל יש לי שאלה מהותית למשרד להגנת הסביבה.

<זמר בלונדהיים: אנחנו ביקשנו לדעת מה הסיבה שהגנת הסביבה נמצאים ברשימה המצומצמת של בריאות וצרכן.

<זמר בלונדהיים: היינו שמחים לשמוע מה הסיבה לזה; לדעת מה המקרה שבו יהיה צורך דחוף בהוראת סימון לצורך הגנת הסביבה?

<ג'וש פדרסן: אני הבנתי שזה עניין שמתואם איתכם.

איילת שקד: בסדר, זה יעלה לוועדה, ואם הוועדה תחשוב - - -

<זמר בלונדהיים: רק רצינו לשמוע מה הסיבה, זה לא בהכרח שיש התנגדות.

<ג'וש פדרסן: חשבתי שזה עניין די ברור: כמו שיש היבטים של הבריאות והבטיחות, היבטים שיכולים להיות משמעותיים, כמו לקידום מטרות סביבתיות חשובות, כמו מִחזור, יש חקיקה שקובעת הוראות בעניין הזה - - -

<לאה ורון: מִחזור זה לא שלומו ובריאותו, זה לא משהו מידי.

<אתי בנדלר: אבל קיימת הסתברות גבוהה לפגיעה באיכות הסביבה.

<ג'וש פדרסן: אז יכולים להיות היבטים גם של חומרים - - -

אבישי ברוורמן: טוב, אני מסכם.

<ג'וש פדרסן: אני מציין עוד משהו לרקורד.

<ג'וש פדרסן: יכולה להיות תכולה של חומרים כאלה ואחרים; אני לא רוצה להגיד את המילה "חומרים מסוכנים", אבל יכולה להיות תכולה של חומרים במזון.

איילת שקד: לא, הוועדה תחליט.

איילת שקד: יש ועדה בשביל זה, והיא תחליט.

אבישי ברוורמן: רבותיי, אנחנו מצביעים.

אבישי ברוורמן: יש עוד איזו הערה?

אבישי ברוורמן: אם תהיינה התאמות, תהיינה בעתיד.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור סעיף 3, בכפוף להערות שנאמרו לפרוטוקול – פה אחד הסעיף אושר.

אבישי ברוורמן: אושר פה אחד.

<אתי בנדלר: רגע, אדוני, הוא באמצע הסעיף.

<יובל אביעד: קראתי את כל הסעיף.

אבישי ברוורמן: אושר, הלאה, אנחנו עוברים לסעיף 4.

<יובל אביעד: קורא:

אבישי ברוורמן: הסבר.

<יובל אביעד: הסעיף הזה בא להתמודד עם מצרי מזון ארוז מראש שייצרו אותם לפני מועד התחילה או התחילה המוקדם, כלומר, כשיש כבר ייצור ויש מלאי של מוצרים שנמצאים בשוק.

<יובל אביעד: אי אפשר לבוא ולהגיד מהיום למחר ש"אתה צריך לסמן ככה" - -

אבישי ברוורמן: נכון.

<יובל אביעד: - - ולכן הסעיף הזה אומר שיש אפשרות להיפטר מהמלאי הזה בדרך מסוימת.

<יובל אביעד: אבל יש רק תנאי אחד: שאנחנו לא רוצים לסכן את הבריאות של הציבור בעניין שתאריך התפוגה של המצרך כבר פג תוקף.

<יובל אביעד: לכן התנאי הזה נמצא בתוך הסעיף.

אבישי ברוורמן: אתה מובן.

אבישי ברוורמן: יש הערות?

אבישי ברוורמן: עורכת דין בנדלר, בבקשה.

<אתי בנדלר: הערה אחת היא לגבי המילה "שיוּצר".

<אתי בנדלר: "לא תחול על מוצר מזון ארוז מראש שיוצר בטרם מועד התחילה" – אני רוצה לוודא על איזה שלב בייצור מדובר.

<אתי בנדלר: האם די שהתחילו בייצור מרכיב אחד ממוצר המזון, או שהייצור שלו הושלם והוא כבר ארוז?

<יובל אביעד: מוצר מוגמר, שהוא כבר ארוז.

<יובל אביעד: הרי כל החוק הזה מדבר על מוצר גמור.

<אתי בנדלר: אז צריך להיות "מוצר שנארז מראש", "שיוצר ונארז".

<אתי בנדלר: ההערה השנייה היא לגבי... אביטל, תעזרי לי כאן.

<אביטל סומפולינסקי: באיזה שלב אתם רוצים להגן על המלאי הזה?

<אביטל סומפולינסקי: מהרגע שמפורסמת הודעת הסימון ואנחנו אומרים שעוד שנתיים היא נכנסת לתוקף – במהלך השנתיים האלה אפשר להציף את השוק במלאי לפי הסימון החדש בלי שום הגבלה, ואז יש לו עוד כמה זמן שהוא רוצה כדי להיפטר מהמלאי הזה?

<אתי בנדלר: זאת שאלה אחת, והשאלה השנייה היא האם תאריך הייצור מסומן על גבי המוצר מראש בכל מקרה.

אבישי ברוורמן: תשובות.

<יובל אביעד: המשמעות שתיארה אביטל היא המשמעות הנכונה, כרגע זה מה שהחוק אומר.

<יובל אביעד: לגבי השאלה השנייה, התקן עצמו קובע את החובה לסמן את התאריך - - -

<אתי בנדלר: איזה תקן?

<יובל אביעד: תקן רשמי 1145 - - -

<אתי בנדלר: שחל על כל מוצרי מזון למעט מים?

<יובל אביעד: למעט...

<יובל אביעד: במים ההגדרה היא הגדרה קצת שונה - - -

<אתי בנדלר: זאת השאלה – האם אנחנו מדברים על אותם מוצרים בסופו של דבר?

<יובל אביעד: בסופו של דבר ההגדרה שאומצה בתקן היא הגדרה מצו הגנת הצרכן (סימון מזון ארוז מראש), ולא ההגדרה שנמצאת כרגע בחוק עצמו.

<יובל אביעד: אבל ההגדרה של מזון כוללת שתייה.

<יובל אביעד: אני אקרא אותה: "דבר המיועד לצריכת אדם באכילה, בשתייה או בלעיסה" – ההגדרה היא רחבה – "לרבות חומרי מוצא ותוספות, למעט חומרים המשמשים ברפואה בלבד".

<יובל אביעד: לכן אני סבור שזה כן נכנס.

<אתי בנדלר: אוקיי.

<יובל אביעד: לגבי החובה לסמן תאריך, סעיף 9 לתקן קובע את חובת הסימון של התאריך.

<יובל אביעד: הוא קובע ככה: "יסומן סימן המזהה את תאריך הייצור או את מנת הייצור; למרות האמור לעיל, לא חלה חובה לסמן סימן המזהה את תאריך הייצור או את מנת הייצור אם התקיימו שני התנאים שלהלן גם יחד" – תכף אני אסביר למה תמיד נדע מה היה תאריך הייצור – כי "התאריך הגלוי המסומן שמהותו צוינה במלים 'עדיף להשתמש' או 'לשימוש עד'..." כאשר יש את זה, לא צריך לסמן.

<יובל אביעד: אבל, הרשות המוסמכת קיבלה מראש דיווח מהיצרן על פרק הזמן שבין תאריך הייצור המוצהר לבין התאריך הגלוי המסומן על אריזת המוצר.

<יובל אביעד: כלומר, הרשות המוסמכת יודעת את תאריך הייצור.

<אתי בנדלר: מי הרשות המוסמכת?

<יובל אביעד: אם אנחנו בעניינים של ייצור, אז זה יכול להיות משרד הבריאות, לעניין רישיון יצרן; זה יכול להיות גם אנחנו, מינהל הממונה על התקינה, שקובע את התקן, והאכיפה שלו נעשית על ידי רשות המזון, ואז עוד פעם רשות המזון אמורה לדעת על זה; וכשזה בענייני יבוא – ואני לא יודע אם יש רשויות מוסמכות אחרות בענייני יבוא חוץ מרשות המזון – זה יכול להיות גם רשות מוסמכת לעניין יבוא.

<יובל אביעד: כלומר, התקן יוצר את החובה ליידע את הרשות המוסמכת, ולכן אני לא חושב שיש בעיה גם אם לא יופיע התאריך עצמו, כי יש ידיעה על התאריך.

אבישי ברוורמן: בסדר, אתי?

<אתי בנדלר: יש תשובות לכל הדברים.

אבישי ברוורמן: אם ככה אני מעלה להצבעה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור סעיף 4, בכפוף להערות שנאמרו לפרוטוקול – פה אחד הסעיף אושר.

<זמר בלונדהיים: רגע, יש לי הערת נוסח קלה.

<אתי בנדלר: לי יש המון הערות נוסח.

<אתי בנדלר: אני בכוונה לא מעירה אותן כדי לא - - -

<זמר בלונדהיים: לא, זה משקף מהות.

<זמר בלונדהיים: אני הצעתי את המשפט האחרון, ולכן אני מעיר לעצמי: בנוסח שמתחיל ב"על אף האמור", הסיפה שלו אמורה להיות לא "לפי העניין", אלא "ככל האפשר".

<זמר בלונדהיים: כלומר, הכוונה הייתה "תוך מתן אפשרות להקל ככל האפשר".

אבישי ברוורמן: תוקן.

אבישי ברוורמן: ולכן ההצעה הייתה עם "ככל האפשר".

אבישי ברוורמן: אנחנו עוברים לסעיף 5, ועדה ממליצה, בבקשה עורך דין אביעד.

<יובל אביעד: קורא:

אבישי ברוורמן: יפה, קראת את זה במהירות המתאימה.

אבישי ברוורמן: יש הערות כלליות?

אבישי ברוורמן: אתי?

<אתי בנדלר: מדובר כאן בעצם בוועדה בין-משרדית, ועדה ממשלתית, שיש לה נציג אחד חיצוני, חיצוני במידה מוגבלת, והוא נציג מכון התקנים.

<אתי בנדלר: יש כאן מספר סעיפים שמדברים על כשירות חברי הוועדה והוראות שונות שמקובל בדרך כלל לשלב אותן בחוקים שבהם יש נציגי ציבור, כי לגבי נציגי ממשלה יש הוראות אחרות, שהן ברורות מאליהן.

<אתי בנדלר: אז אני מבקשת שהאישור יהיה בכפוף לכך שאנחנו נבדוק בהמשך איזה מהסעיפים האלה רלוונטיים ואיזה סעיפים אינם רלוונטיים.

<אתי בנדלר: ייתכן שנשאיר את הכול, ייתכן שנכתוב במפורש שזה חל רק על נציג מכון התקנים.

<אתי בנדלר: אני פשוט עוד לא הספקתי לעשות את העבודה הזאת.

אבישי ברוורמן: אז מסמיכים את היועצת המשפטית - - -

<לאה ורון: להכניס תיקונים בכל נושא הוועדה, ככל שיידרש.

<אתי בנדלר: אני בוודאי לא אכניס דברים חדשים ללא אישור הוועדה - - -

אבישי ברוורמן: אתי, אם לא נסמוך עלייך אז על מי נוכל לסמוך בבית הזה?

<אתי בנדלר: נראה לי שחלק מהסעיפים רלוונטיים רק לגבי נציג מכון התקנים.

אבישי ברוורמן: קיבלנו, תחת ההערות של - - -

<יובל אביעד: אני רק שומר על זכות הממשלה, כשנגיע להערות האלה, להסביר למה זה כן רלוונטי וצריך להישאר.

<אתי בנדלר: אז בבקשה.

<יובל אביעד: לא, כשנגיע לסעיפים.

אבישי ברוורמן: אז אני מעלה את זה, כולל ההערה של אתי בנדלר, להצבעה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור סעיף 5, בכפוף להערות שנאמרו לפרוטוקול – פה אחד הסעיף אושר.

אבישי ברוורמן: אושר.

<יובל אביעד: לא, יש - - -

איילת שקד: יש עוד קריאה שנייה ושלישית, היא תביא את הנוסח לקריאה שנייה ושלישית.

<אתי בנדלר: לא, אני רוצה לפני הקריאה הראשונה, אני לא עושה סתם דברים.

אבישי ברוורמן: סעיף 6, יושב-ראש הוועדה וממלא מקומו, בבקשה לקרוא.

<יובל אביעד: קורא:

אבישי ברוורמן: זה ברור מאליו.

אבישי ברוורמן: יש הערה? אין.

אבישי ברוורמן: אני מעלה להצבעה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור סעיף 6 – פה אחד הסעיף אושר.

אבישי ברוורמן: אושר פה אחד.

אבישי ברוורמן: סעיף 7, תקופת כהונה.

<יובל אביעד: קורא:

אבישי ברוורמן: "לתקופה אחת נוספת".

איילת שקד: למה אחת?

<יובל אביעד: כי יש חשיבות להחלפת כוח אדם.

<יובל אביעד: אנחנו קוראים לזה "דם חדש" בוועדה, כי אינטרסים צריכים - - -

אבישי ברוורמן: כן, גם אני חושב ככה.

אבישי ברוורמן: ראשי ממשלות צריכים להיות שתי קדנציות, וגם חברי כנסת.

אבישי ברוורמן: ..

אבישי ברוורמן: יש כאלה שחיים לנצח, אבל את אלה שלא חיים לנצח, גם אותם צריך להקציב.

<יובל אביעד: זה גם עניין של ריענון של אינטרסים ושל שיקולים, של ידע, וזה חשוב לא לקבע אדם אחד לאורך שנים.

אבישי ברוורמן: מקובל.

אבישי ברוורמן: אני מעלה להצבעה את 7.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור סעיף 7 – פה אחד הסעיף אושר.

אבישי ברוורמן: אושר פה אחד.

<יובל אביעד: קורא: בסעיף (2) אנחנו ביצענו מספר תיקוני נוסח שיקלו על עבודת הוועדה ועל הייצוג של עמדות של יצרנים וצרכנים, בעקבות הערת הייעוץ המשפטי של הכנסת שהועברה אלינו.

<יובל אביעד: אני סבור שאפשר לעשות תיקון נוסח שיאפשר את פומביות הדיון בצורה יותר אפקטיבית.

<יובל אביעד: קורא:

<אתי בנדלר: אנחנו קיבלנו את זה הבוקר ואין לי את זה כאן במלואו.

<אתי בנדלר: אתה יכול לקרוא את זה שוב?

<יובל אביעד: "יושב-ראש הוועדה או ממלא מקומו - - "

<אתי בנדלר: אין צורך ב"או ממלא מקומו", הרי "ממלא מקומו" זה יושב-ראש הוועדה.

<יובל אביעד: " - - יודיע בכתב בהודעה אלקטרונית, לנציגי צרכנים, יצרנים או יבואנים - - ".

<לאה ורון: ה"שניים" נמחק?

<יובל אביעד: כן.

<יובל אביעד: " - - יודיע בכתב בהודעה אלקטרונית, לנציגי צרכנים, יצרנים או יבואנים אשר ביקשו מראש ובכתב להיכלל בקבוצת ההודעות האלקטרוניות של הוועדה, על הודעת הוועדה וכוונתה לפי סעיף (1) - - "

<אתי בנדלר: "הודעת הוועדה וכוונתה"?

<אתי בנדלר: על זה אנחנו כמובן נצטרך לעבור.

<יובל אביעד: " - - בהודעה יציינו - - -

<אתי בנדלר: רגע, "על הודעת הוועדה וכוונתה..."?

<יובל אביעד: "לפי פסקה (1); בהודעה יציינו את האפשרות להביא בפני הוועדה את עמדתם במועד ובאופן שפרסמה הוועדה בהודעתה לפי פסקה (1)".

<אתי בנדלר: אוקיי, אז אולי, לפני שנמשיך ל-(3) ו-(4), אולי נעיר את הערותינו ל-(1) ו-(2).

<אתי בנדלר: בפסקה (1) רשום "הוועדה תפרסם הודעה באתר אינטרנט של המשרד ובמקום שייוחד לכך" – אני מבינה את הכוונה, הכוונה היא למנוע את זה שזה יוחבא במקום כלשהו באתר של הוועדה; אבל אני רוצה להפנות את תשומת הלב שלך, זמר, לעניין הזה: למיטב ידיעתי זה תקדים בחקיקה, ומכאן עלול להשתמע שמא כל המקומות האחרים שבהם יש חובה חוקית באתר אינטרנט כדי שדברים יובאו לידיעת הציבורים – במקומות האלה זה יכול להיות מוחבא באיזשהו מקום.

<אתי בנדלר: לכן אני בספק אם ראוי להוסיף את זה.

<אתי בנדלר: אני חושבת שזה אולי מתאים לתקנות, אבל בוודאי לא... כך נראה לי.

<זמר בלונדהיים: הסיבה שהוספנו את זה היא שבדרך כלל כשמפרסמים דברים לציבור יש יותר משבעה ימים להערות.

<זמר בלונדהיים: אני לא מכיר תקדים לזה שיש רק שבעה ימים.

<זמר בלונדהיים: השבעה ימים זה בגלל הדחיפות, כי אם יש הסתברות גבוהה לפגיעה בבריאותו של הציבור, אי אפשר לתת 30 יום להערות הציבור ועוד 30 יום.

<זמר בלונדהיים: .. לכן הצורך הוא ברור.

<זמר בלונדהיים: אז בהינתן שיש שבעה ימים, הצורך שזה יפורסם במקום ברור ובולט ולא מוחבא איפשהו, הוא צורך מוגבר לעומת מקומות אחרים.

<זמר בלונדהיים: אנחנו לא חושבים שזה ישפיע על פרשנות של הסדרים אחרים, כי פרשנות סבירה היא לעולם - - -

<אתי בנדלר: אנחנו נמצא את הנוסח המתאים – אולי נשאיר את זה ככה ואולי נשנה.

<זמר בלונדהיים: כל נוסח שיבהיר שזה מקום בולט – מקובל.

<אתי בנדלר: לגבי "בהודעה תציין הוועדה כי ניתנת אפשרות לציבור ולכל גורם הנוגע בדבר" – מי זה הגורם הנוגע בדבר שאינו כלול במילה "ציבור"?

<יובל אביעד: אפשר למחוק.

אבישי ברוורמן: למחוק.

אבישי ברוורמן: הלאה.

<אתי בנדלר: בפסקה (2) - - -

<זמר בלונדהיים: בפסקה (2) לא צריך להגיד "בכתב, בהודעת דואר אלקטרוני", כי הודעת דואר אלקטרוני היא בכתב.

<אתי בנדלר: נכון, ויש עוד הרבה הערות נוסח, אבל אני בכוונה לא... אוקיי, פסקה (3).

אבישי ברוורמן: אני מאשר את (1) ו-(2) - - -

<יובל אביעד: קורא:

<אתי בנדלר: למה צריכים לכתוב בחקיקה שהיא רשאית לקיים דיון פומבי?

<אתי בנדלר: אם לא נכתוב את זה היא לא תהיה רשאית לקיים דיון פומבי?

<אתי בנדלר: או שאתה כופה עליה, ואז תכתוב שהדיון יהיה דיון פומבי; אבל אם היא רק רשאית, אז אני לא צריכה לכתוב את זה בחקיקה.

<יובל אביעד: זה קיים גם בחוקים אחרים.

<זמר בלונדהיים: אני חושב שזה מיועד לרמוז לוועדה ש - - -

<אתי בנדלר: בחוקים מאיזה שנה?

<יובל אביעד: דווקא חוקים עדכניים.

<זמר בלונדהיים: הכוונה היא לרמוז שיש את האפשרות הזאת, והציבור גם מודע לאפשרות הזאת ולכן הוא יכול לפנות ולהגיד ש"ראוי לטעמו" ודברים כאלה.

<זמר בלונדהיים: אבל אנחנו לא נתעקש על זה.

<זמר בלונדהיים: בכל מקרה, זאת הכוונה: שאם זה כתוב, אז מבקשים את זה - - -

<אתי בנדלר: אנחנו ניוועץ בממונה על נוסח החוק שלנו.

אבישי ברוורמן: אתי, את רוצה שאני אאשר כל תת-סעיף?

<אתי בנדלר: כן.

אבישי ברוורמן: אז אני מעלה להצבעה את סעיף (3).

<אתי בנדלר: את הרישה לסעיף 8 ופסקאות (1) עד (3).

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור פסקאות 8(1), 8(2) ו-8(3), בכפוף להערות שנאמרו לפרוטוקול – פה אחד הפסקאות אושרו פה אחד.

אבישי ברוורמן: אושר.

אבישי ברוורמן: (4), אביעד, בבקשה.

<יובל אביעד: קורא: יש כאן תיקון: מדובר ב-17(ג).

אבישי ברוורמן: אצלנו כתוב 14(ג), אבל תוקן.

<אתי בנדלר: לא מדובר כאן בבקשה, אלא בפנייה כדי לקבל את המלצתה, ואחר כך הוא מחליט שהוא עושה מה שהוא רוצה.

<אתי בנדלר: אבל זה לא בדיוק בקשה, אם אני מבינה נכון.

<אתי בנדלר: אני לא מדברת כרגע על הנוסח, אני רק רוצה להבין את העיקרון.

<זמר בלונדהיים: נכון, המהות זה לא בקשה לאישור, אלא פנייה.

אבישי ברוורמן: מקובל.

אבישי ברוורמן: לאשר את (4) או לרוץ?

<אתי בנדלר: אומרת עורכת דין סומפולינסקי שיש כאן התוויית שיקול דעת, ולפיכך אנחנו נצטרך לעשות התאמה אחר כך בסעיף 17 כשנגיע אליו.

אבישי ברוורמן: אם ככה, אני יכול להעלות את זה להצבעה?

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור פסקה 8(4), בכפוף להערות שנאמרו לפרוטוקול – פה אחד הפסקה אושרה.

אבישי ברוורמן: אושר.

אבישי ברוורמן: הלאה.

<יובל אביעד: אני מציין שאני מתקן את פסקה (5) בעקבות הערות היועצת המשפטית.

<יובל אביעד: קורא: אפשר להסתפק בסיפה ולמחוק את הרישה, אם רוצים לצמצם ולא לחזור.

אבישי ברוורמן: אני בעד הצמצום.

<יובל אביעד: אוקיי, אז נסתפק בסיפה: "הוועדה רשאית להמליץ למאסדר על קביעת מועד תחילה מוקדם, להמליץ על קביעת מועד כאמור בשינויים שתמליץ, או להמליץ על אי-הצורך בקביעתו".

אבישי ברוורמן: מקובל, אתי?

<אתי בנדלר: כן.

אבישי ברוורמן: אם כך אני מעלה להצבעה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור פסקה 8(5), בכפוף להערות שנאמרו לפרוטוקול – פה אחד הפסקה אושרה.

אבישי ברוורמן: אושר.

<אלי גורדון: יש לי הערה.

<אלי גורדון: צריך להבין שאם מאסדר קבע שיש צורך בעדכון חקיקה ויצירת דרישות חדשות, הוועדה לא אמורה לעשות override על ההחלטה שלו.

<יובל אביעד: לא, היא רק ממליצה.

<אלי גורדון: היא ממליצה על צורך?

<אלי גורדון: זה אומר שהיא יודעת לעשות את אותה עבודה שהמאסדר עשה, ולטעמי זה לא הגיוני.

אבישי ברוורמן: זמר, תסביר בבקשה.

<זמר בלונדהיים: עוד רגע ניגע בשאלה מה המאסדר עושה עם ההמלצות.

<זמר בלונדהיים: כתוב שהוא רשאי לשקול את ה - - -

<אלי גורדון: זמר, קראתי את ה - - -

<זמר בלונדהיים: רגע, שנייה, זאת התשובה הראשונה.

<זמר בלונדהיים: הנקודה השנייה היא שסעיף 17 נוסף בדיוק בשביל זה, בשביל להתוות את שיקול הדעת של הוועדה ולהבהיר שהוועדה בשום פנים ואופן לא עושה את עבודת המאסדר.

<זמר בלונדהיים: אם המאסדר קבע שיש הסתברות גבוהה לפגיעה בבריאותו של אדם, לא הוועדה תעשה over-ruling לזה, אלא היא תפרוס בפניו את השיקולים הרחבים הנוספים, והוא יוכל לקבל החלטה.

אבישי ברוורמן: מר גורדון, הוא סיפק אותך?

<אלי גורדון: לא, אבל לא משנה, מכיוון שכבר אושר...

אבישי ברוורמן: אז תסתפק בזה.

<יובל אביעד: קורא: מדובר שם, בסעיף 7, על מידע שהוא מידע אישי, ולכן מצאנו מקום להוסיף את זה גם פה.

<אתי בנדלר: ההפניה צריכה להיות לפי פסקה (6), נכון?

<יובל אביעד: לפי פסקה (6), נכון.

אבישי ברוורמן: הערות נוספות?

אבישי ברוורמן: ד"ר רז, בוקר טוב.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<אורנית רז: אני רוצה להבהיר – וגם דיברנו עם עורך דין אביעד – שצריך להיות ברור שאי אפשר לפרסם סודות מסחריים של חברות, למרות שמדובר.

<אורנית רז: ..

<אורנית רז: אביעד?

<יובל אביעד: אני עניתי שחוק חופש המידע חל על הוועדה כוועדה שקמה מכוח חוק, שתתקיים במשרד הכלכלה, כאשר השר אחראי, ולכן חוק חופש המידע חל ואין צורך להזכיר את זה.

<יובל אביעד: לעומת זאת, חוק הגנת הפרטיות, לגבי מידע שהוא מידע אישי, על אף שקיים חוק חופש המידע, מצאנו לנכון לרשום את זה במפורש.

<יובל אביעד: ולכן אני לא חושב שצריך להוסיף סעיפים שקשורים לסוד מסחרי, כי אני חושב שחוק חופש המידע חל על הוועדה ומסדיר את זה.

אבישי ברוורמן: אתי?

<אתי בנדלר: אתם בדקתם את הסוגיה המשפטית הזאת?

<אתי בנדלר: זאת סוגיה משפטית שלא בדקתי אותה.

אבישי ברוורמן: עורך דין בלונדהיים, אתה מסופק?

<זמר בלונדהיים: לא בדקתי.

<זמר בלונדהיים: זו הערה שהם הביאו לפני הדיון, ואני לא בדקתי אותה.

אבישי ברוורמן: אז תבדקו את זה, ובמידה שיהיה - - -

<יובל אביעד: במידה שיהיה ספק, אנחנו נוכל לעשות שינוי.

אבישי ברוורמן: מקובל עליי.

אבישי ברוורמן: אני מצביע על פסקאות (6) ו-(7).

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור פסקאות 8(6) ו-8(7), בכפוף להערות שנאמרו לפרוטוקול – פה אחד הפסקאות אושרו.

אבישי ברוורמן: אושר.

אבישי ברוורמן: סעיף 9 בבקשה.

<יובל אביעד: קורא:

<לאה ורון: אתה יכול להסביר מה עושה השר עם ההודעה הזאת?

<אתי בנדלר: "המאסדר רשאי לקבל...

<אתי בנדלר: שהועברה אליו" – אתה מתכוון לפי הסעיף הקודם, סעיף 8, נכון?

<יובל אביעד: נכון.

<יובל אביעד: אני אתן תשובה לשאלת מנהלת הוועדה.

<יובל אביעד: הסעיף הזה נוצר בצורך שתהיה אפשרות לקבל...

<יובל אביעד: שהציבור וגם השר שאחראי על הוראות החוק, יֵדעו את החלטתו של המאסדר.

<יובל אביעד: כתשובה למנהלת הוועדה, השר לא יכול לעשות הרבה עם ההודעה הזאת.

<אתי בנדלר: מה זאת אומרת?

<יובל אביעד: הוא יכול לבוא בדברים עם המאסדר, הוא יכול להעיר את הערותיו, אבל אין לו דרך אחרת ונוספת מעבר לכלים שנתן לו תקנון הממשלה להתמודד עם מחלוקות כאלה ואחרות.

<לאה ורון: שידע ש"יש מורה מעליו".

<יובל אביעד: כשכתבתי את הסעיף הזה דווקא לא התכוונתי למורה, התכוונתי שיהיה תיאום רגולטורי בתוך הממשלה - - -

אבישי ברוורמן: אינשאללה שיהיה תיאום רגולטורי.

אבישי ברוורמן: זה יקרה כשהמשיח יגיע.

<לאה ורון: במובן הרחב של המילה, שידע שיש...

<אתי בנדלר: זה גם מנוסח כך: הפרסום יהיה רק שבעה ימים אחרי שהוא הודיע לשר, וזה כדי לאפשר לשר לבוא עמו בדברים.

אבישי ברוורמן: מקובל.

<אתי בנדלר: אני רק רוצה לוודא האם הפרסום כאן צריך להיות במקום שיועד לכך.

<זמר בלונדהיים: זה פחות חשוב.

<זמר בלונדהיים: זה לא השלב שבו הציבור יכול להיות מעורב בהליכים.

<זמר בלונדהיים: אמנם זה עדכונו, וזה כמובן חשוב, אבל זה עדכונו לאחר מעשה, ולכן פה הפרסום הוא הפרסום הרגיל.

<זמר בלונדהיים: אבל יש לי הערה.

<זמר בלונדהיים: נדמה לי שההחלטה לשר לא צריכה להיות שבעה ימים מיום שהועברה המלצת הוועדה, כי יכול להיות שלפעמים ייקח למאסדר שבועיים או שלושה לדון בהחלטה ולקבל החלטה.

<זמר בלונדהיים: ולכן זה צריך להיות מיום שהחליט שלא לקבל אותה במלואה.

<זמר בלונדהיים: כלומר, מיום שקיבלת את ההחלטה שלא לקבל אותה – עכשיו תעדכן את השר.

<אביטל סומפולינסקי: מיום ההחלטה שלו.

<זמר בלונדהיים: כן, מיום ההחלטה שלו בדבר המלצת הוועדה.

אבישי ברוורמן: אני חושב שההערה של עורך דין בלונדהיים היא נכונה.

אבישי ברוורמן: עורך דין אביעד, אנחנו נקבל את הערת בלונדהיים?

אבישי ברוורמן: עורך דין אביעד, תמצא ניסוח מתאים להערה של בלונדהיים?

<אתי בנדלר: רגע, אני לא מבינה.

<אביטל סומפולינסקי: תוך שבעה ימים מיום שהוא קיבל החלטה, הוא צריך להודיע על זה לשר, ואחרי שהוא מודיע לשר, יש לו שבעה ימים גם להודיע על זה לציבור.

<אביטל סומפולינסקי: אבל זה לא צריך להיות שבעה ימים מיום שהוועדה המליצה, אלא זה צריך להיות שבעה ימים מיום שהוא קיבל את ההחלטה.

אבישי ברוורמן: אז את מחזקת את בלונדהיים?

<לאה ורון: כן, היא מסבירה לה את זה.

אבישי ברוורמן: זמר, כמה טוב שאתה נמצא פה.

אבישי ברוורמן: אם ככה, עם התיקונים וההתאמות - - -

<אתי בנדלר: הוא לא ייתן הוראות, אביטל.

<אתי בנדלר: מה שדובר זה שיתאפשר לשר הכלכלה להרים טלפון לאדון אלי גורדון ולהגיד לו "מר גורדון, אולי תשקול שוב את החלטתך, אני מציע לך ככה וככה".

<זמר בלונדהיים: לפעמים המאסדרים הם תחת שר הכלכלה ואז הוא גם רשאי לעשות יותר מזה.

<זמר בלונדהיים: אבל זה תלוי ב - - -

אבישי ברוורמן: רבותיי, הבנו.

אבישי ברוורמן: אנחנו מעלים את זה להצבעה עם כל השינויים שייתכנו וכולי.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור סעיף 9, בכפוף להערות שנאמרו לפרוטוקול – פה אחד הסעיף אושר.

אבישי ברוורמן: אושר פה אחד.

אבישי ברוורמן: אנחנו עוברים לסעיף 10.

אבישי ברוורמן: אביעד, בבקשה.

<יובל אביעד: קורא: יש תיקון: מ-"בדברי הוועדה" ל-"פרוטוקול הוועדה".

<אתי בנדלר: זאת אומרת שאתה גם קובע במקביל חובה לנהל פרוטוקול.

<יובל אביעד: כן.

<אתי בנדלר: אז צריכים לומר את זה.

<יובל אביעד: הוספנו את זה בהמשך.

<לאה ורון: אתם קובעים שבוועדה יהיו שישה חברים ושהמניין החוקי לדיוני הוועדה זה כל ששת החברים.

<לאה ורון: זאת אומרת, לא יכול להיות מצב שמישהו במילואים, מישהו חולה וכולי?

<יובל אביעד: יש בהמשך סעיפים שמתמודדים עם זה.

אבישי ברוורמן: אביעד, בבקשה.

<יובל אביעד: קורא:

אבישי ברוורמן: זאת אומרת שליושב-ראש הוועדה יש זכות וטו.

איילת שקד: לא וטו, קול נוסף.

<זמר בלונדהיים: אבל אי אפשר להצביע בלעדיו.

<יובל אביעד: אי אפשר להצביע בלעדיו, ויש לו קול נוסף.

אבישי ברוורמן: אז זה וטו דה-פקטו.

אבישי ברוורמן: דה-פקטו זה פיליבסטר נצחי.

<יובל אביעד: קורא:

<אתי בנדלר: גם כאן זה "או ממלא מקומו"?

איילת שקד: כן.

אבישי ברוורמן: אביעד, יש לי שאלה.

אבישי ברוורמן: אני אגלה סוד עכשיו: אתמול היה למנהלת הוועדה יום הולדת, ועכשיו היא לחשה לי עוד פעם באוזן, ואני, בגלל שהיא גם חכמה, גם יפה וגם הייתה לה יום הולדת אתמול... היא שואלת: למה אתה מתחיל עם שישה?

אבישי ברוורמן: שיהיה ארבעה וגמרנו.

אבישי ברוורמן: למה שישה?

אבישי ברוורמן: שישה סדרי משנה?

אבישי ברוורמן: למה?

<אתי בנדלר: אני חושבת מה השיקולים, אני לא בטוחה.

<יובל אביעד: אנחנו יכולים להוריד את זה לחמישה.

<אתי בנדלר: בסך הכול הרי מדובר בוועדה שהולכת להמליץ ולהיעזר...

<אתי בנדלר: יכול להיות שהיא תמליץ לעשות over-ruling על החלטה של מי שניתנה לו סמכות על פי דין.

<אתי בנדלר: אז בהקשר הזה כנראה רצו לוודא שזה - - -

<יובל אביעד: אנחנו נוריד לחמישה.

<אתי בנדלר: יפה.

אבישי ברוורמן: טוב, חמישה.

<אלי גורדון: חמישה, ומי הם?

<אתי בנדלר: זה לא משנה.

<יובל אביעד: זה לא משנה.

<יובל אביעד: מי שבמילואים.

<זמר בלונדהיים: כל אחד.

אבישי ברוורמן: כל זמן שיש מישהו שמקובל על הקירח.

<אתי בנדלר: חמישה חברים, ובהם היושב-ראש או ממלא מקומו.

אבישי ברוורמן: אוקיי, סעיף (ה).

<יובל אביעד: "הוועדה תקבע את סדרי עבודתה ודיוניה, לרבות חובת עריכת פרוטוקולים; ככל שלא - - -

<זמר בלונדהיים: זה תוספת.

<אתי בנדלר: "לרבות חובת ניהול פרוטוקול"?

<אתי בנדלר: אתה בעצם אומר שהיא תקבע את החובה לנהל פרוטוקול, אבל אתה רוצה לקבוע את זה שתחול עליה החובה.

<אתי בנדלר: אנחנו נתקן את הנוסח.

<יובל אביעד: נתקן את הנוסח כך שתחול עליה גם חובת ניהול פרוטוקול.

<יובל אביעד: קורא:

אבישי ברוורמן: מישהו רוצה להתייחס?

<זמר בלונדהיים: יש מקומות ש"או ממלא מקומו" מופיע בסעיף הזה, ויש מקומות שלא.

<זמר בלונדהיים: נצטרך לעשות לזה האחדה.

<אתי בנדלר: ברור, כבר אמרתי את זה.

אבישי ברוורמן: תעשו את ההתאמה.

אבישי ברוורמן: אם כך אני מעלה את זה להצבעה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור סעיף 10, בכפוף להערות שנאמרו לפרוטוקול – פה אחד הסעיף אושר.

אבישי ברוורמן: אושר פה אחד.

אבישי ברוורמן: סעיף 11, בבקשה.

<יובל אביעד: קורא:

אבישי ברוורמן: אני חושב שזה מובן מאליו.

אבישי ברוורמן: יש הערה?

אבישי ברוורמן: אין הערות.

אבישי ברוורמן: אני מצביע.

אבישי ברוורמן: מי בעד? אושר.

אבישי ברוורמן: סעיף 12, בבקשה, עורך דין אביעד.

אבישי ברוורמן: עורך דין אביעד, מה קורה?

<אתי בנדלר: רגע, על דיון נוסף חלות הוראות סעיף 10?

<יובל אביעד: על סדרי דיון כן.

<אביטל סומפולינסקי: - - -

<אתי בנדלר: לא, כי הם רוצים שתוך שבעה ימים יאפשרו להם, אם אין קוורום, לדחות את זה בימים נוספים, נכון?

<יובל אביעד: אנחנו מתלבטים אם להוסיף שלגבי העברת ההחלטה בדיון נוסף ייקבע מועד של 14 יום.

<אתי בנדלר: מה זה?

<זמר בלונדהיים: מתלבטים האם צריך לקבוע מועד להעברת ההחלטה בדיון הנוסף, כי הרי המהירות פה היא חשובה, ולא קבענו את זה.

<אביטל סומפולינסקי: למה?

<אביטל סומפולינסקי: הרי קבעתם שתוך 30 יום הוא צריך להעביר - - -

<זמר בלונדהיים: זה לגבי הדיון הראשון, אבל פה יש דיון נוסף, ובו לא כתבנו.

אבישי ברוורמן: מה אתם ממליצים?

<זמר בלונדהיים: תוך 14 יום להעביר את ההחלטה בדיון הנוסף.

<אביטל סומפולינסקי: ומה אם אין קוורום?

<קריאה: מה עם עשרה ימים?

<אביטל סומפולינסקי: לכן - - -

<אתי בנדלר: לא אכפת לי, אבל השאלה היא מה קורה אם היא מתכנסת ואין קוורום.

<אתי בנדלר: אתה מחייב אותה להתכנס תוך שבעה ימים.

<אתי בנדלר: היא התכנסה ואין קוורום – אז מה עושים אז?

<יובל אביעד: אפשר ללכת למועד המקסימום, שהוא 30 יום.

<יובל אביעד: לא מאוחר ל-30 יום – זה המועד האחרון להגיש.

אבישי ברוורמן: אבל ברגע שתשים את המאוחר ביותר, בהגדרה זה יהיה המאוחר ביותר, זה אחד מחוקי פרקינסון.

אבישי ברוורמן: אבל אתה רוצה גם להחיש וגם לדאוג שיהיה לך קוורום.

אבישי ברוורמן: אתה צריך שיהיו לך מחליפים.

אבישי ברוורמן: אולי הייעוץ המשפטי של הגנת הסביבה יכול לעזור?

<ג'וש פדרסן: - - - את האיזונים פה: לשים פה את העניין של המהירות ואז לפרט בהוראות ספציפיות.

<קריאות: - - -

אבישי ברוורמן: רבותיי, אני רוצה לסיים את החוק הזה ברבע שעה.

<יובל אביעד: 18 יום.

<אתי בנדלר: 18 יום לְמה?

<אתי בנדלר: שהוועדה תעביר את המלצתה הסופית?

<זמר בלונדהיים: כן.

<אתי בנדלר: לא עניתם לי לשאלה - - -

<אלי גורדון: רק בגלל שזה ח"י.

<אלי גורדון: הרי כל מספר - - -

<יובל אביעד: זה היה גם בסדרי הדין - - - סדרי הדיון שבסעיף 10.

<אתי בנדלר: אוקיי, אז הוראות סעיף 10 יחולו ובלבד שהיא תעביר את החלטתה הסופית.

<אתי בנדלר: אז כאן יהיה ברור שזה גם - - -

<זמר בלונדהיים: את חושבת שצריך לכתוב את זה?

<זמר בלונדהיים: הרי זה סדרי דיוניה הכלליים ולכן נראה לי שזה חל גם על דיון נוסף באופן - - -

<אתי בנדלר: אוקיי, אז אנחנו צריכים להכניס את סדרי הדיון למקום אחר, כדי שיהיה ברור שזה חל.

<אלי גורדון: זמר, השאלה היא כזו: הרי בעיית הפורום, ההתכנסות, היא הבעיה; וזה פחות קריטי אם זה יהיה שבעה ימים, 18 יום או 30 יום.

<זמר בלונדהיים: נכון.

<אלי גורדון: השאלה אם ישנה אפשרות שאותו נציג ימנה באופן זמני לדיון מסוים מישהו מטעמו או במקומו.

<אלי גורדון: האם את המנגנון צריך להסדיר פה בחוק, או אפשר אחר כך להסדיר בנהלים או תקנות כאלה ואחרים שהוועדה תבנה לעצמה?

<אלי גורדון: כי כך פתרת את הבעיה של שבעה ימים, 18 יום או 30 יום.

<זמר בלונדהיים: פשוט לא כל כך נהוג לעשות את זה, ואני לא מכיר את זה בוועדות.

<זמר בלונדהיים: השר מינה, השר הפעיל שיקול דעת, אז שעכשיו הנציג בעצמו יחליט "לא נוח לי פה", "כן נוח לי"?

<יובל אביעד: אני אענה שזה כמעט בלתי אפשרי - - -

<אלי גורדון: זה אומר ש-18 - - -

<קריאות: - - -

<זמר בלונדהיים: 18 יום זה מספיק לקוורום.

<יובל אביעד: זה גם בלתי אפשרי מבחינת - - -

<אתי בנדלר: אלי, מה פתאום?

<אתי בנדלר: ממנים לפי המלצת השר, אז מה פתאום שהמומלץ עצמו יחליט - - - ?

<אלי גורדון: אז לפחות שיהיו שניים מההתחלה.

<אתי בנדלר: לא, זה לא מקובל.

אבישי ברוורמן: מה, לא ראיתם את "יס מיניסטר", שהשר שר והפקיד פקיד?

<זמר בלונדהיים: הוועדה קובעת את סדרי עבודתה ככל שהיא תראה לנכון, ולדעתי אין מניעה שהיא תגיד שאם מישהו נעדר בגלל סיבות כאלה ואחרות, הוא יהיה רשאי להעביר ליו"ר את עמדתו בכתב, או דברים כאלה.

<זמר בלונדהיים: כלומר, הוועדה יכולה למצוא פתרונות ארגוניים פנימיים, ואני לא חושב שצריך לרדת לרזולוציה הזאת.

<אלי גורדון: נו, זה מה ששאלתי – האם מינוי שר מחייב אותי לעשות שמיניות באוויר.

אבישי ברוורמן: רבותיי, אתי, התכנסנו?

<אתי בנדלר: כן.

<אתי בנדלר: אז בסעיף 11 מדובר על כך שהוועדה תעביר את המלצתה הסופית – ב"סופית" אני מתכוונת גם למקרה שהיה צורך לדחות את הישיבה הראשונה בשל אי-קיום קוורום – בדיון הנוסף בתוך 18 ימים מיום פניית המאסדר.

אבישי ברוורמן: מקובל?

אבישי ברוורמן: אני מעלה להצבעה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור סעיף 11, בכפוף להערות שנאמרו לפרוטוקול – פה אחד הסעיף אושר.

אבישי ברוורמן: אושר.

אבישי ברוורמן: אנחנו עוברים לסעיף 12.

<יובל אביעד: קורא:

אבישי ברוורמן: אמרנו שאת "ממלא מקומו" לא צריך.

<יובל אביעד: לא צריך, הורדנו.

<אתי בנדלר: לא רק שלא צריך, זה גם לא טוב, משום שאם היושב-ראש מתפקד אז ברור שממלא המקום לא יכול למלא את הפונקציות האלה.

<יובל אביעד: אפשר למחוק את זה.

אבישי ברוורמן: אני מאשר.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור סעיף 12, בכפוף להערות שנאמרו לפרוטוקול – פה אחד הסעיף אושר.

אבישי ברוורמן: אושר.

אבישי ברוורמן: הלאה, סעיף 13.

<יובל אביעד: קורא: פה אנחנו רוצים להוסיף תיקון קטן בעקבות הערה של היועצת המשפטית של הוועדה, ששאלה מה קורה לגבי ניגוד עניינים של היושב-ראש עצמו.

<יובל אביעד: אז הדרך היחידה לדווח על ניגוד עניינים כזה היא לשר עצמו, כי אין ערכאה שהיא יותר גבוהה מהשר.

<יובל אביעד: אז התיקון יהיה ככה:

<יובל אביעד: אחרי שכתוב "יודיע על כך בלא דיחוי ליושב-ראש הוועדה" נוסיף "ואם חבר הוועדה הוא היושב-ראש, יודיע לשר ויפעל על פי הוראותיו", או משהו כזה.

<אתי בנדלר: אינני חושבת שצריך לפעול על פי הוראותיו, כי יש לו ממלא מקום ויש קוורום של שישה, כפי שאמרנו - - -

<לאה ורון: חמישה.

<זמר בלונדהיים: לא, אבל זה גם נכון ביחס לכולם.

<זמר בלונדהיים: כלומר, אם יש יותר מאחד עם ניגוד עניינים - - -

<יובל אביעד: אם יש יותר מאחד עם ניגוד עניינים, פתאום נמצא את עצמנו בוועדה שמלאה בניגודי עניינים.

<אתי בנדלר: אם הוועדה מלאה בניגוד עניינים, אין לך מענה לזה, כי אם אתה דורש קוורום של חמישה מתוך שישה חברים, הדבר היחיד הוא לזמן ישיבה פיקטיבית, כי ברור שלא ניתן יהיה לקבל בה החלטות, ואז לזמן ישיבה נוספת שבה - - -

איילת שקד: לא צריך את זה בחקיקה.

איילת שקד: השר יפרק את הוועדה - - -

אבישי ברוורמן: ויבנה ועדה שיש בה פחות אנשים עם ניגוד עניינים.

<אתי בנדלר: אני רק רוצה לומר שכשמדובר כאן על ניגוד עניינים...

<אתי בנדלר: בסעיף קטן (א) נאמר ש"במצב של ניגוד עניינים בין תפקידו לבין עניין אישי שלו או לבין תפקיד אחר שלו" – לכל החברים יש תפקיד אחר, והתפקיד האחר הוא העבודה שלהם במשרד הממשלתי, שבעצם את עמדתו הם מייצגים, ולכן צריך להוסיף כאן הוראה שאין אותה כרגע - - -

<יובל אביעד: יש, אני אקרא אותה בסעיף קטן (ג).

<אתי בנדלר: נכון, בסדר גמור.

<יובל אביעד: קורא:

אבישי ברוורמן: מקובל, אתי?

<אתי בנדלר: כן.

אבישי ברוורמן: אני מעלה להצבעה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור סעיף 13, בכפוף להערות שנאמרו לפרוטוקול – פה אחד הסעיף אושר.

אבישי ברוורמן: אושר.

אבישי ברוורמן: סעיף 14, בבקשה.

<יובל אביעד: קורא:

אבישי ברוורמן: יפה.

אבישי ברוורמן: זה די ברור.

אבישי ברוורמן: הערה לעורכת דין סומפולינסקי.

<אביטל סומפולינסקי: (א)(2) ו-(א)(3) זה אותו דבר.

איילת שקד: (3) מכיל את (2).

אבישי ברוורמן: מקובל?

<יובל אביעד: אבל זה רק למעט סעיף 5(ג)(2), שזה הגשת כתב אישום.

<יובל אביעד: את זה למדנו בעקבות הדיונים בוועדה - - -

<אביטל סומפולינסקי: אבל ב-(2) זה "הורשע בעבירה שמפאת מהותה, חומרתה ונסיבותיה אין הוא ראוי לשמש כחבר ועדה".

<אביטל סומפולינסקי: כלומר, זו אחת הנסיבות הפוסלות אותו מלהתמנות, ולכן אין בזה צורך.

<זמר בלונדהיים: נכון, זה חוזר על הדברים.

<יובל אביעד: אז אפשר ל - - -

<אביטל סומפולינסקי: אפשר להשאיר את (3) כמו שהוא ולמחוק את (2).

אבישי ברוורמן: זמר, מקובל?

<יובל אביעד: כן.

<זמר בלונדהיים: כן.

אבישי ברוורמן: (2) הלך לעולמו.

אבישי ברוורמן: הלאה.

<יובל אביעד: זהו, צריך להצביע.

<אתי בנדלר: רגע, מה קורה אם... יש התייחסות לנבצרות בסעיף 15...

אבישי ברוורמן: עוד לא קראנו את 15.

<אביטל סומפולינסקי: אבל זה צריך להיכנס כאן.

<אתי בנדלר: אני מציעה להמשיך ישר לסעיף 15 - - -

אבישי ברוורמן: אוקיי, נקרא את 15 ונצביע ביחד, מקובל.

אבישי ברוורמן: אביעד, תמשיך לקרוא את 15.

<יובל אביעד: קורא:

אבישי ברוורמן: אתי, בבקשה.

<אתי בנדלר: אם נבצר מחבר ועדה למלא את תפקידו דרך קבע, אני חושבת שאין מקום לשיקול דעת אלא יש חובה להעביר אותו מתפקידו.

<אתי בנדלר: זאת אומרת, השר צריך להעביר אותו מתפקידו ולמנות מישהו אחר באותה דרך המינוי שלגבי חברים אחרים.

<אתי בנדלר: בנוסף לזה, לגבי מי שנעדר שלוש ישיבות רצופות, היום מקובל להכניס בחקיקה הוראה שיושב-ראש הוועדה צריך להודיע על כך לשר, והשר, משקיבל הודעה כזאת, מעביר אותו מתפקידו.

<אתי בנדלר: כי אחרת אנשים - - -

<זמר בלונדהיים: ללא שיקול דעת?

<אתי בנדלר: גם ללא שיקול דעת.

אבישי ברוורמן: ומה אם במקרה הייתה פתאום מלחמה קטנה או הוא חלה במחלה?

<זמר בלונדהיים: - - - להשאיר שיקול דעת.

איילת שקד: אני אומרת שיקול דעת.

אבישי ברוורמן: בדברים האלה צריך שיקול דעת.

אבישי ברוורמן: ישראל היא מדינה של הרבה דברים בלתי צפויים.

<אתי בנדלר: אדוני, מדובר בוועדה שמונה שישה חברים, הקוורום שאתם קבעתם עכשיו לוועדה זה חמישה חברים, ועכשיו יש חבר אחד שפשוט לא מופיע לישיבות, כי תמיד יש לו ישיבות חשובות אחרות למשל.

<אתי בנדלר: אז אם הוא נעדר משלוש ישיבות רצופות או מחמש ישיבות בתקופה של שנה, אז שיחליפו אותו.

אבישי ברוורמן: אבל גם אם הוא חולה אז הוא לא יכול להיות, וגם אם הוא במילואים כל הזמן אז הוא גם לא יכול להיות.

איילת שקד: אבל למה לא להשאיר שיקול דעת - - - ?

<אתי בנדלר: אז אפשר להוסיף הוראה לגבי מי שנבצר ממנו באופן זמני למלא את תפקידו, שהשר יהיה רשאי למנות לו ממלא מקום באופן זמני.

<אתי בנדלר: תוסיפו סעיף על נבצרות זמנית, אבל אם יש מישהו שלא נבצר ממנו אלא שהוא פשוט נורא עסוק, אז ש - - -

אבישי ברוורמן: בדרך כלל מה שקורה זה שאנשים לא באים כי יש להם דברים אחרים - - -

<אתי בנדלר: אנשים פשוט מסכלים את עבודת הוועדה.

אבישי ברוורמן: מקובל עליי, פה אנחנו בחומרא.

אבישי ברוורמן: בלונדהיים, אנחנו הולכים פה בגישת בנדלר.

אבישי ברוורמן: שלוש ישיבות ו-ביי ביי.

<זמר בלונדהיים: בסדר, נשנה את הנוסח.

<אתי בנדלר: אז כל אלה ישונו בהתאם, ובנוסף לזה מוסיפים הוראה לגבי מי שנבצר ממנו זמנית למלא את תפקידו, הוראה שלפיה השר יהיה רשאי למנות לו ממלא מקום, בסדר?

אבישי ברוורמן: רבותיי, מקובל?

אבישי ברוורמן: אם ככה אני מצביע על 14 ו-15 ביחד.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

<יובל אביעד: רק רגע, יש לי תיקון טכני בסעיף 14(א)(1): "הוא התפטר במסירת כתב התפטרות לשר" ולא "לגורם שמינה אותו".

אבישי ברוורמן: ברור.

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד סעיפים 14 ו-15, בכפוף להערות שנאמרו לפרוטוקול – פה אחד הסעיפים אושרו.

אבישי ברוורמן: סעיף 16, בבקשה.

<יובל אביעד: קורא:

אבישי ברוורמן: מה זה?

<אתי בנדלר: תראה, זה סעיף שמקובל להכניס אותו, אבל הוא קצת סותר סעיפים קודמים.

<יובל אביעד: למה סותר?

<זמר בלונדהיים: הוא לא סותר.

<זמר בלונדהיים: הסעיף הזה - - -

<אתי בנדלר: "מחמת שהתפנה מקומו של חבר הוועדה - - -

אבישי ברוורמן: זמר יסביר.

<זמר בלונדהיים: הסעיף הזה לא נוגע בכלל לקוורום ולקבלת ההחלטות.

<זמר בלונדהיים: כל מה שהוא אומר זה שאם התכנסה הוועדה בפורום המתאים והיה את הרוב הנדרש וכולי, ועכשיו פתאום מסתבר שלגבי שני נציגים הייתה טעות במינוי, למשל המינוי לא פורסם ברשומות; כלומר, יש פגם במינוי – אז האם זה פוסל את ההחלטה, אחרי שכבר היינו במניין?

<זמר בלונדהיים: אז הסעיף הזה אומר שלא: הם לא ייפגעו כל עוד הפגם הזה לא נוגע לכל חברי הוועדה.

איילת שקד: טוב, בסדר.

אבישי ברוורמן: קיבלתי.

אבישי ברוורמן: מי בעד? אושר.

אבישי ברוורמן: סעיף 17.

<אתי בנדלר: רגע, יש לנו סעיף שאומר שהמינוי של הוועדה יפורסם ברשומות?

<זמר בלונדהיים: לא, זאת סתם הייתה דוגמה.

<אתי בנדלר: כן, אבל זו הערה מאוד חשובה שלא חשבתי עליה.

<יובל אביעד: לא, אין לנו סעיף כזה.

<זמר בלונדהיים: את מתכוונת למינוי חברי הוועדה?

<אתי בנדלר: בוודאי.

<יובל אביעד: אין לנו, אבל אין לי בעיה עם זה.

<יובל אביעד: אם צריך פרסום ברשומות, נוסיף.

<אתי בנדלר: בוודאי.

אבישי ברוורמן: אז תוסיפי.

<אתי בנדלר: "הודעה על מינוי חברי הוועדה - - -

<זמר בלונדהיים: איפה את מוסיפה את זה?

<זמר בלונדהיים: בסעיף 5, לא?

<לאה ורון: אתם תחליטו אחר כך.

<זמר בלונדהיים: בסדר.

<אתי בנדלר: "הודעה על מינוי חברי הוועדה והפסקת כהונתם תפורסם ברשומות ובאתר האינטרנט של המשרד".

<זמר בלונדהיים: בסדר.

אבישי ברוורמן: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה על 16.

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור סעיף 16, בכפוף להערות שנאמרו לפרוטוקול – פה אחד הסעיף אושר.

אבישי ברוורמן: אושר.

<אתי בנדלר: כולל התוספת שאני ביקשתי?

אבישי ברוורמן: כולל התוספת.

אבישי ברוורמן: אין דבר שעורכת דין בנדלר ממליצה עליו ולא... רק במקרים נדירים אני פוסל את המלצותיה, אבל לא הפעם הזאת.

אבישי ברוורמן: סעיף 17, בבקשה.

<לאה ורון: זה לא צריך להיות קודם?

<יובל אביעד: "תפקידי הוועדה הם כל אלה: (א) לקיים דיון בבקשת מאסדר לקבוע מועד תחילה מוקדם ל - - -

אבישי ברוורמן: עורך דין אביעד, אני נותן לך הערה מאישה מאוד מנוסה: בדרך כלל כשמקימים גוף, אומרים מהם תפקידיו, ורק אחרי זה עושים את כל הפרוצדורות.

אבישי ברוורמן: אבל כאן עושים הפוך: קודם הפרוצדורות ואחרי זה התפקידים.

אבישי ברוורמן: אז אולי להבא תהפוך את הסדר.

אבישי ברוורמן: קצת היגיון: קודם תפקידים ואחרי זה פרוצדורות.

<יובל אביעד: מהמקום שלי כיועץ משפטי במשרד ממשלתי, אני מנסה להפוך לפעמים סדר של סעיפים, אבל זאת הצעת חוק פרטית - - -

אבישי ברוורמן: אה, אז זאת איילת אשמה.

אבישי ברוורמן: רבותיי, מהנדסת שלא מתחילה עם המטרות - - -

איילת שקד: לא, זו לא אני.

<אתי בנדלר: אני רוצה לומר משהו.

<אתי בנדלר: אנחנו ראינו את זה וצחקנו כבר כשקראנו את זה.

<אתי בנדלר: לא סתם אני אמרתי שיש עוד המון עבודת ניסוח על הצעת החוק הזאת – המון עבודת ניסוח – אחרי שהעקרונות יגובשו; וכמובן גם סדר הסעיפים הוא עניין שקשור לעבודת הניסוח.

איילת שקד: אתי, אנחנו סומכים עלייך, תעשי מה שאת מבינה, את עם הניסיון.

אבישי ברוורמן: אנחנו בדרך כלל מתחילים בתפקיד.

אבישי ברוורמן: אז הנה, עכשיו הגענו לתפקיד – מה מטרת הוועדה הזאת לעזאזל.

<יובל אביעד: קורא:

אבישי ברוורמן: יפה.

<לאה ורון: אתה רוצה להסביר כמה דקות?

<יובל אביעד: כן.

<יובל אביעד: המטרה של הוועדה הזאת היא לא להחליף את שיקול הדעת של המאסדר.

<יובל אביעד: המאסדר קובע את ההסתברות הגבוהה לסכנה, וזה מגיע לוועדה.

<יובל אביעד: הוועדה היא ועדת ראיית רוחב, כלומר, היא שוקלת שיקולים שהם מעבר לשיקולים המידיים של המאסדר עצמו, שיקולים שרק בעקבות הצטברותם של גורמי המקצוע הממונים בוועדה אפשר לראות באמצעותם תמונה רחבה ומלאה של הקביעה של המאסדר.

אבישי ברוורמן: יש הערות?

<אביטל סומפולינסקי: לגבי הסיפה בסעיף קטן (ד), זה שהמאסדר פנה אליה לקיים דיון נוסף זה ברור, אבל מתי היא מקיימת את הדיון הנוסף מיוזמתה?

<אתי בנדלר: אני, אגב, חושבת שזה לא ראוי שהיא תקיים דיון נוסף.

<אתי בנדלר: תחשבו על זה, אם המאסדר קיבל את המלצתה והוא פעל כפי שהוא פעל והוא גם הודיע לשר ואולי ההחלטה שלו כבר פורסמה וקיבלה תוקף – אז פתאום הוועדה תחליט לקיים דיון נוסף?

איילת שקד: אבל הוא מבקש ממנה לקיים דיון נוסף.

<אתי בנדלר: אם הוא מבקש ממנה אז זה בסדר, אבל פה כתוב "אם נוכחה כי קיים צורך בכך".

אבישי ברוורמן: אפשר להוריד את זה?

<יובל אביעד: אפשר להוריד את זה.

אבישי ברוורמן: ירד.

אבישי ברוורמן: אדוני, בבקשה.

<רז הילמן: יש לי הערה כל כך שולית, שאני מתבייש להגיד את זה.

<רז הילמן: אני רז הילמן, מנהל אגף המזון באיגוד לשכות המסחר.

<רז הילמן: אני מציע לשנות את ה"או" ל-"ו-" ב-17(ג)(2).

<זמר בלונדהיים: "על שיקולי צרכנים, יצרנים ויבואנים" במקום "או יבואנים".

אבישי ברוורמן: יש בעיה?

<יובל אביעד: חוק הפרשנות פותר את זה, אבל - - -

אבישי ברוורמן: רשמנו, נפתור את זה בניסוחים.

אבישי ברוורמן: רבותיי, מי בעד סעיף 17, עם התיקונים?

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד סעיף 17, בכפוף להערות שנאמרו לפרוטוקול – פה אחד הסעיף אושר.

אבישי ברוורמן: אושר.

אבישי ברוורמן: 18, בבקשה.

<יובל אביעד: קורא:

אבישי ברוורמן: ברור.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור סעיף 18 – פה אחד הסעיף אושר.

אבישי ברוורמן: אושר.

אבישי ברוורמן: הלאה, 19.

<יובל אביעד: קורא :

אבישי ברוורמן: למה לא לאשר להם שכר של דירקטורים בבנקים הגדולים?

<אתי בנדלר: כי הם עובדי מדינה - - -

<יובל אביעד: הם עובדי מדינה - - -

<לאה ורון: הוא צוחק.

אבישי ברוורמן: הרשם, צריך לרשום ליד זה סמיילי.

<יובל אביעד: קורא: מכון התקנים הוא גוף מתוקצב, לצורך העניין.

<אביטל סומפולינסקי: סעיף קטן (ב) זה קבוצה ריקה, כי כל חברי הוועדה הם או עובדי מדינה, או עובדי גוף מתוקצב או עובדים בגוף שאותו הם מייצגים בוועדה הממליצה.

<יובל אביעד: אני אשיב לשאלה.

<יובל אביעד: מכון התקנים הוא גוף מתוקצב לפעילות הציבורית - - -

<אביטל סומפולינסקי: אבל הוא עובד בגוף שאותו הוא מייצג בוועדה הממליצה, על זה אין מחלוקת.

<יובל אביעד: נכון.

<אביטל סומפולינסקי: אז זו קבוצה ריקה.

<זמר בלונדהיים: סעיף (ב) הוא ריק, כולם הם עובדי מדינה או הגוף שאותו הם מייצגים.

<יובל אביעד: נכון, אפשר להוריד.

אבישי ברוורמן: ירד.

<אתי בנדלר: גם לגבי סעיף קטן (ג) אני לא בטוחה, כי הם כולם מקבלים משכורת מהמשרד, כי הם נציגי משרדים או - - -

<יובל אביעד: אתי, אני לא בטוח שהמכון - - -

אבישי ברוורמן: תבדוק את זה בניסוח.

<יובל אביעד: אני אבדוק.

<זמר בלונדהיים: אביטל, כתוב "אם הוא לא מקבל ממקור אחר".

<זמר בלונדהיים: אז אם הוא מקבל ממקור אחר - - -

אבישי ברוורמן: מצוין, מר בלונדהיים צודק.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור סעיף 19, בכפוף להערות שנאמרו לפרוטוקול – פה אחד הסעיף אושר.

אבישי ברוורמן: אושר.

אבישי ברוורמן: סעיף 21, בבקשה.

<יובל אביעד: לא, אתה דילגת על 20, הסעיף הכי חשוב שיש פה ועם הכי הרבה אמוציות.

<יובל אביעד: קורא: היו התייעצויות רבות לגבי הסעיף הזה, זה סעיף חשוב, חשוב לכל צד וכל אינטרס - - -

אבישי ברוורמן: אוקיי, צמצם.

<אביטל סומפולינסקי: אבל אנחנו לא מבינים אותו.

<יובל אביעד: אנחנו נסביר.

<יובל אביעד: המטרה של הסעיף הזה היא לאפשר סימון מוקדם בטרם שנכנסה.

<יובל אביעד: .. מהמועד שפורסמה הוראת הסימון החדשה ועוד בטרם נקבע מועד התחילה שלה.

<יובל אביעד: ולמה לעשות את זה?

<יובל אביעד: כדי לאפשר לאותם יצרנים ותעשיינים כן לממש את היכולת שלהם לעמוד בהוראת הסימון ולהתחיל לסמן מוקדם, לפני שנכנסת הוראת הסימון לתוקף, אבל זאת בהגבלה אחת, שאומרת שאם הם בחרו לעשות את זה, אז תחול הוראת הסימון שלפיה הם התחייבו לסמן מוקדם וגם הדין שממנו נקבעה הוראת הסימון, כדי שלא לפטור מהפרת חובה חקוקה בנזיקין או מהעילות הפליליות שקבועות בתוך הפקודה.

אבישי ברוורמן: בסדר.

איילת שקד: בסדר.

<יובל אביעד: על זה ישנה הערה של נציגי התאחדות התעשיינים, שברגע האחרון ביקשו להוריד את התיבה שאומרת שזה לא סותר כל דין קיים, ובמקום זה לאפשר למאסדר לקבוע כבר בהוראת הסימון את האפשרות של הסימון המוקדם.

<יובל אביעד: אני, כמשפטן, חושב שזה דבר שהוא הרבה יותר ראוי ויותר קל להתמודד איתו מבחינה משפטית מאשר הנוסח הקודם.

אבישי ברוורמן: מקובל.

<אתי בנדלר: אני מסכימה.

<אתי בנדלר: יש לך כבר הצעה לעניין הזה?

אבישי ברוורמן: אתה תעביר לנו את ההצעה.

<זמר בלונדהיים: נעביר את ההצעה.

<אלי גורדון: היושב-ראש, אני רוצה להבין משהו, כי זה משהו - - -

אבישי ברוורמן: קצר.

<אלי גורדון: אני רוצה להבין: החוק עוד לא נכנס לתוקף ועוד יש את הוראת החוק הקודם, שהחוק העתידי אמור לסתור אותה; ואז, בדרך כזו או אחרת, חוק שעוד לא נכנס לתוקף ואין לו חלוט עדיין...

<אלי גורדון: למעשה זאת המטרה של כל החוק, שאנחנו דנים עליו לא בפעם ראשונה, אביעד.

<אלי גורדון: אנחנו כרגע עושים מין "דלת אחורית", כך שבצורה כזאת או אחרת אפשר יהיה לעשות עבירה על החוק הקיים בטרם כניסת החוק העתידי – וזה משהו לא הגיוני.

<יובל אביעד: אז אני הקדמתי ואמרתי שכשמשפטן אני שותף לתחושה הזאת, ולכן היה לי קושי עם הסעיף הזה.

אבישי ברוורמן: מה הפתרון?

<יובל אביעד: הפתרון הוא שהקביעה תהיה בתוך החיקוק עצמו, והמאסדר יקבע, כמו בתקנות חפץ - - -

אבישי ברוורמן: בסדר, היה פתרון, והעיקרון מקובל.

אבישי ברוורמן: אני מצביע - - -

<קריאות: לא.

<אלי גורדון: לא, באופן אישי וגם כמי שמייצג פה את משרד הבריאות, אני רוצה להבין עד תום מהו הפתרון, כי זהו לב לבו של השינוי שאנחנו - - -

<זמר בלונדהיים: אלי, אתה תהיה רשאי לקבוע בתוך הוראת הסימון - - -

אבישי ברוורמן: רבותיי, אני אתן לכם הצעה פרוצדורלית, אם זה מקובל על חברת הכנסת שקד: נוריד את הסעיף הזה, נדון בו, ונוסיף אותו בקריאה שנייה ושלישית.

איילת שקד: לא, נעבור עליו ככה, ונדון בו בקריאה שנייה ושלישית, מה הבעיה?

<אתי בנדלר: לא, אם ככה, אז יש לי מספר הערות לגביו.

<אתי בנדלר: אני מציעה שתסכימי להצעה הזאת, אבל לא נתעלם מהנושא אלא נכתוב בדברי ההסבר שהוועדה תדון בעת הכנת הצעת החוק לקריאה השנייה והשלישית בהוראות שיאפשרו בנסיבות מסוימות סימון מוקדם לפני תאריך התחילה, בסדר?

אבישי ברוורמן: אם ככה, אנחנו מורידים כרגע את סעיף 20, ואנחנו נוסיף את זה ב - - -

<אתי בנדלר: נוסיף את זה בהתייחסות לנושא בדברי ההסבר.

אבישי ברוורמן: תודה, אנחנו עוברים לסעיף 21, בבקשה.

<יובל אביעד: קורא:

אבישי ברוורמן: אצלי היה כתוב 17.

<יובל אביעד: לא, זה 20.

אבישי ברוורמן: תוקן.

<אביטל סומפולינסקי: זאת אומרת שהוא מודיע את הודעת הסימון רק כשיש לו מועד תחילה.

<אביטל סומפולינסקי: כל עוד אין לו מועד תחילה - - -

<יובל אביעד: זה חל על דינים - - -

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אני מעלה את זה להצבעה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור סעיף 21 – פה אחד הסעיף אושר.

אבישי ברוורמן: אושר.

אבישי ברוורמן: 22, בבקשה.

<יובל אביעד: קורא:

<אתי בנדלר: לגבי פסקה (1), מי מחליט על כך שההחלה היא סתירה או הפרת התחייבות של המדינה באמנה בין-לאומית?

<זמר בלונדהיים: המאסדר, בעבודה הפנים-ממשלתית.

אבישי ברוורמן: המאסדר.

<יובל אביעד: הרי יש חובת התייעצות, בין היתר, עם משרדי הממשלה האחרים כאשר אתה מתקין תקנה או - -

אבישי ברוורמן: בסדר.

אבישי ברוורמן: אם יש עוד דברים - - -

<יובל אביעד: - - ואז זה יכול להגיע למשרד ממשלתי כזה או אחר שעוסק בעניינים של הפרת התחייבות של מדינות בין-לאומיות, כולל משרד המשפטים וכולל אותנו, שיש לנו מחלקה שעוסקת בסחר חוץ; וכל אחד יכול להעיר את הערותיו - - -

אבישי ברוורמן: להעיר למאסדר; והמאסדר - - -

<אתי בנדלר: האם גם הציבור יכול לבוא ולומר שההוראה הזאת לא בתוקף כי היא סותרת - - - ?

<זמר בלונדהיים: הציבור רשאי להעביר הערות לגבי כל הוראת סימון לגבי כל - - -

<אתי בנדלר: תקשיב מה אני שואלת אותך, זמר.

<אתי בנדלר: נניח שהיו הערות, בדקו, והמאסדר הגיע למסקנה שזה לא סותר התחייבות בין-לאומית; פורסמה הוראה ברשומות כפי שצריך; ועכשיו יבוא מישהו מהציבור ויגיד שמכיוון שהמאסדר טעה בהבנה ובעצם כן יש בכך משום סתירה של התחייבות המדינה באמנה בין-לאומית, ההוראות לא חלות לגביו, או שזה לפי קביעת המאסדר?

<אתי בנדלר: זה מה שאני שואלת.

<אביטל סומפולינסקי: אתם רוצים לעשות את ההגבלות האלה רק על המאסדר, או גם לתת לציבור להגיד "החוק לא חל עליי"?

איילת שקד: לא, ברור שלא, המאסדר צריך - - -

אבישי ברוורמן: רגע, איילת, תיתני להם, זה עניין משפטי.

<יובל אביעד: רק למאסדר.

אבישי ברוורמן: רק למאסדר?

אבישי ברוורמן: סגור?

<זמר בלונדהיים: בעקבות הערת הוועדה, אני מציע לשנות כך: "המאסדר לא יקבע הוראת סימון לפי חוק זה אם התקיימו אחד מאלה".

<אתי בנדלר: "הוראות חוק זה לא יחולו על קביעת הוראת סימון על ידי מאסדר אם...", או משהו כזה.

<זמר בלונדהיים: בסדר.

אבישי ברוורמן: תעשו את הניסוח.

אבישי ברוורמן: נהדר, אם ככה, אני מאשר את 22.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור סעיף 22, בכפוף להערות שנאמרו לפרוטוקול – פה אחד הסעיף אושר.

אבישי ברוורמן: אושר.

אבישי ברוורמן: 23, בבקשה.

<יובל אביעד: קורא:

אבישי ברוורמן: יש בעיה עם זה?

<רז הילמן: כן.

<רז הילמן: למה שהחוק לא ייכנס לתוקף עם הפרסום ברשומות?

<יובל אביעד: אני רוצה שמשרד הבריאות ישיב, כי החוק - - -

אבישי ברוורמן: מר גורדון, בבקשה.

<אלי גורדון: ישנן לא מעט תקנות שכרגע בקנה ואנחנו מבצעים עבודה עליהן, והחוק הזה למעשה ידחה אותן לעוד שנתיים פלוס, ולכן אנחנו ביקשנו את זמן ההעברה, וזה היה הסיכום של - - -

אבישי ברוורמן: מה היה הסיכום ביניכם?

<אלי גורדון: שנה וחצי, כפי שזה מופיע ומנוסח כרגע.

<רז הילמן: אבל ההיגיון של שנתיים הוא היגיון מקובל, אז מה ההבדל לגבי התקנות האלה?

אבישי ברוורמן: יאיר?

<יובל אביעד: שנייה, לגבי סעיף קטן (ב) אנחנו חושבים שאולי יש צורך לקבוע גם חריג לדחיפות עצמו.

<זמר בלונדהיים: להחיל את החריג שבחוק.

אבישי ברוורמן: שמעת, אביטל?

אבישי ברוורמן: אתי כבר לא מקשיבה.

<זמר בלונדהיים: אין היגיון להגיד שמגבילים את זה לשנה וחצי.

<זמר בלונדהיים: אם אתם חושבים שזה דחוף וזה צריך להיכנס לתוקף תוך ארבעה חודשים, בדיוק כמו בחוק - - -

איילת שקד: אבל הם יודעים מה יש להם בקנה, אל תסבכו סתם - -

<אלי גורדון: אבל היום אנחנו עובדים.

איילת שקד: - - הוא יודע מה יש לו בקנה, הוא יודע על מה הוא עובד.

<זמר בלונדהיים: ואם הוא לא יודע?

<זמר בלונדהיים: ואם עוד חודשיים יהיה משהו אחר?

<אלי גורדון: א', אנחנו יודעים על מה אנחנו עובדים.

<אלי גורדון: ב', אנחנו יודעים.

<אלי גורדון: ..

<אלי גורדון: דרך אגב, בוא נבין, מנגנון החוק הזה בא על מנגנון עבודה מקובל וידוע.

<יובל אביעד: בסדר, אז אנחנו לא רוצים - - -

<רז הילמן: זמר, יש עוד בעיה, אבל בהפוך: כל מה שיוּצר עד לתאריך, גם כאילו לא חל בשנה וחצי האלה.

איילת שקד: נכון, זה גם צריך להיות.

<אביטל סומפולינסקי: - - -

איילת שקד: אבל הם יודעים איזה הוראות יש להם בקנה, זה מה שהוא הסביר, הם יודעים - - -

<אתי בנדלר: הם לא יודעים, אבל נניח - - -

<אלי גורדון: אנחנו יודעים, ואני יכול - - -

איילת שקד: משרד הבריאות יודע על מה הוא עובד בארבעת החודשים הקרובים.

<אתי בנדלר: עד יום תחילתו של החוק.

<אלי גורדון: לא, בעוד שלושה חודשים - - -

<קריאות: - - -

<יובל אביעד: אתם יכולים להיות בטוחים שאתם יודעים את הכול?

איילת שקד: נו, הוא אומר שהם יודעים.

<אתי בנדלר: אני לא יודעת מה הם יודעים.

<אתי בנדלר: יש לי הערות לעניין הזה.

<אתי בנדלר: יכול להיות שיהיו עוד הערות שעדיין לא יודעים, הערות של משרדים אחרים, שיש בהם פגיעה חמורה וכולי.

<אתי בנדלר: בטוח שחייבים לתת הוראה, כי אחרת זה יפגע בשלומו של הציבור או ביטחונו.

<אתי בנדלר: צריכים לתת לזה תשובה, אבל אין כרגע זמן, ולכן אני מציעה שנפרסם את זה כמו שזה, והוועדה תדון בזה ביתר פירוט אחרי הקריאה הראשונה, למרות שהדרך הזאת לא ראויה.

אבישי ברוורמן: אם כך אני מעלה את זה להצבעה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור סעיף 23, בכפוף להערות שנאמרו לפרוטוקול – פה אחד הסעיף אושר.

אבישי ברוורמן: אושר.

אבישי ברוורמן: 24, בבקשה.

<יובל אביעד: קורא:

אבישי ברוורמן: רבותיי, הכול זה שר הכלכלה באישור ועדת הכלכלה, נקודה.

אבישי ברוורמן: יש עוד הערות?

אבישי ברוורמן: אם אין הערות, אני מעלה להצבעה.

<אתי בנדלר: סעיף קטן (ב) הוא בלתי ניתן לביצוע, ואני לא מבינה על מה - - -

<זמר בלונדהיים: רציתי להעיר על זה.

<זמר בלונדהיים: הכוונה בסעיף (ב), להבנתי, היא שתקנות לפי חוק זה ייקבעו בהתייעצויות עם מאסדרים שלהם סמכויות סימון לפי החוק.

<לאה ורון: צריך לכתוב את זה בחוק?

<אתי בנדלר: אבל כולם יודעים מי המאסדרים שיש להם סמכויות?

<זמר בלונדהיים: זאת הכוונה להבנתי.

אבישי ברוורמן: אולי לא צריך לכתוב את זה.

איילת שקד: בשביל מה צריך את זה?

איילת שקד: תורידו את הסעיף הזה, למה אתם סתם מסבכים?

<אתי בנדלר: אם כך, לא יהיו תקנות גם בעוד עשר שנים.

אבישי ברוורמן: תוריד את זה.

<יובל אביעד: הורדנו.

אבישי ברוורמן: הורדנו את (ב).

אבישי ברוורמן: רבותיי, מי בעד?

<אלי גורדון: לא, לא, לא, יש לי שאלה - - -

<לאה ורון: יש פה נציג של משרד האוצר?

<אלי גורדון: לדעתי אנחנו המאסדר היחיד שהוא לא משרד הכלכלה.

<אלי גורדון: משמעות הדבר היא ששר הכלכלה יכול ובר-סמכא לעדכן תקנות שאני לא יודע על מה ה - - -

<יובל אביעד: אבל גם ככה יש חובת התייעצות - - -

<אלי גורדון: זה ברור, ואם זה כתוב.

<אלי גורדון: .. אני לא רואה.

<אלי גורדון: .. או שמורידים את כל הסעיף הקטן הזה, או שפשוט משאירים את - - -

אבישי ברוורמן: רבותיי, אני מבקש - - -

<יובל אביעד: "בהתייעצות עם שרת הבריאות".

אבישי ברוורמן: "בהתייעצות עם שרת הבריאות.

אבישי ברוורמן: "

<אלי גורדון: מקובל.

<לאה ורון: רגע, עוד הערה אחת.

<לאה ורון: הנציג של משרד האוצר, רפרנט התעשייה באגף התקציבים, נעם שטרן, מוסר שלהצעת החוק אין עלות מתקציב המדינה.

אבישי ברוורמן: אני שמח מאוד.

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור סעיף 24, בכפוף להערות שנאמרו לפרוטוקול – פה אחד הסעיף אושר.

אבישי ברוורמן: רבותיי, יישר כוח.