הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 19, פרוטוקול מספר 71, 2014-06-24 10:00

עדי קול: בוקר טוב, אני שמחה לפתוח את הישיבה של הוועדה המיוחדת לפניות ציבור.

עדי קול: כמו כל ישיבה אני פותחת ומסבירה על הוועדה לפניות הציבור, ועדה קטנה ונשכנית, תראו מיד, לא מוכרת בציבור וצריכה להיות מוכרת יותר, אנחנו מזמינים את כל צופי ערוץ הכנסת ובכלל לפנות אלינו בטענות ופניות ומענות כלפי גופים ממשלתיים וגופים אחרים.

עדי קול: לוועדה לפניות הציבור יש את כל הזכויות של ועדה אחרת בכנסת, כמו ועדת עבודה ורווחה, כמו ועדת חוקה, חוק ומשפט, ההבדל בינה לבין ועדות אחרות הוא שהיא מתכנסת בעקבות פנייה, פנייה של אדם, של קבוצה, של ציבור, והתפקיד שלה זה להגן על האינטרסים של הציבור ובמקרה הספציפי הזה על ציבור הצרכנים.

עדי קול: אנחנו מתכנסים היום לדיון על נושא מחירי המזון בנתב"ג, נמל התעופה בן גוריון, ואני רוצה לפתוח ולהקריא מספר מחירים שאנחנו נתקלנו בהם לאחרונה.

עדי קול: שיפודי התקווה, עסק שפועל גם בנתב"ג וגם ברחבי ישראל.

עדי קול: סניף רמת גן שלו מוכר קבבוני טלה ב-69 שקלים ובנתב"ג ב-120 שקלים, הבדל של 74% פער מחירים בין נתב"ג לרמת גן.

עדי קול: אנחנו לא מצליחים להבין מה הסיבה.

עדי קול: אני רק מתחילה איתם.

עדי קול: בארומה הקפה עולה 18 שקלים, מה שהוא מוכר 12 שקלים מחוץ לנתב"ג.

עדי קול: אנחנו מדברים על משולש פיצה בפיצה האט, עולה 18 שקלים ועולה 13 שקלים במקומות אחרים.

עדי קול: פערי מחירים עצומים בין המחירים בחוץ למחירים בנתב"ג, ואנחנו שואלים את שאלת הציבור, למה ואיפה הכסף.

עדי קול: זו שאלה שאנחנו חוזרים ושואלים אותה גם כאן וגם במקומות אחרים, מי מרוויח על חשבון הציבור.

עדי קול: כמו כל דיון בוועדה לפניות ציבור אנחנו נפתח עם הפונה, עם אדם שיציג את טענתו ואנחנו נמשיך הלאה לנסות להבין איפה נמצאים המזומנים.

עדי קול: אני מרגישה שהציבור, שהוא קהל שבוי בשדה התעופה, כזכור, הוא קהל שמגיע הרבה שעות לפני שעת הטיסה, לפעמים מבקשים אותו להגיע שעתיים-שלוש לפני השעה, הוא מסתובב בחלל, הרבה פעמים יוצא הרבה זמן מראש מהבית, לוקח זמן עד שהוא יקבל ארוחה במטוס, זה שעות רבות בלי אוכל ושתייה, וכל מה שהוא יכול לעשות זה לקנות במחירים מופקעים, שבעיניי מרגישים כמו עושק.

עדי קול: עושק אמיתי.

עדי קול: אנחנו דיברנו על זה השבוע ואחד הפונים שפנה אלינו, זה כמעט מחיר של כרטיס, היום יש כרטיסי טיסה ב-low cost, אתה רוצה ארוחה משפחתית, זה כמעט עוד מחיר של כרטיס טיסה נוסף, רק לאכול לפני הטיסה.

עדי קול: למה זה צריך להיות ככה?

עדי קול: ולמה זה צריך להיות ככה בגוף שהוא גוף ציבורי בסופו של דבר?

עדי קול: אני אתן את רשות הדיבור תחילה לשחר.

עדי קול: כל מי שמדבר, אני מבקשת להציג את עצמכם, שם ותפקיד, לפרוטוקול.

עדי קול: תודה.

<שחר תורג'מן: אני יודע שחלק מהאנשים עשויים לייחס איזה שהוא מניע ציני לפנייה שלי, אבל אני עוסק באירוע שנוגע ל-4 מיליון תושבים בשנה, שעוברים את נתב"ג.

עדי קול: אני אעדכן אותך, 13 מיליון ב-2013.

עדי קול: 13 מיליון איש לפי הנתונים שקיבלנו.

<שחר תורג'מן: עכשיו השאלות הפשוטות.

<שחר תורג'מן: האם מדובר במונופול?

<שחר תורג'מן: התשובה לשאלה כן.

<שחר תורג'מן: האם מדובר בלקוחות שבויים?

<שחר תורג'מן: כן.

<שחר תורג'מן: אני מבקש מהלקוחות שלי להגיע, כמו שאר המתחרים שלי, לשדה התעופה לנתב"ג שלוש שעות לפני הטיסה.

<שחר תורג'מן: אין סיכוי בעולם שמישהו שיגיע שלוש שעות לפני טיסה לא יידרש לשתייה, לקפה, לכריך.

<שחר תורג'מן: אין סיכוי כזה.

<שחר תורג'מן: לקוחות שבויים שנכנסים לתוך השרוול, אין להם אלטרנטיבה אחרת ולכן איפה שיש מונופול ואיפה שיש לקוחות שבויים יש סוג של כשל שוק ומישהו צריך לשמור ולהשגיח ולפקח.

<שחר תורג'מן: נכנסתי למזנון הכנסת בדרך לכאן.

<שחר תורג'מן: כריך טונה במזנון הכנסת עולה 15.5 שקלים.

<שחר תורג'מן: גם פה יש, דרך אגב, לקוחות שבועיים, אבל - - -

עדי קול: וגם כאן יקר יותר.

<שחר תורג'מן: יכול להיות.

<שחר תורג'מן: גם פה יש לקוחות שבויים, מישהו וידא ודאג שהמחירים יהיה סבירים.

<שחר תורג'מן: בקבוק שתייה 9.5 שקלים.

<שחר תורג'מן: אלה לא המחירים בנתב"ג, את ציינת מה המחירים בנתב"ג.

<שחר תורג'מן: הפערים גבוהים בדרך כלל יותר ממה שאותה רשת מוכרת בחוץ, ואין לי טענה, אני לא מתבייש להפנות את החץ, בעיקר בעיקר לרשות שדות התעופה, אני לא מתבייש.

<שחר תורג'מן: דרך אגב, אני יודע, תהיי בטוחה שאני עשוי אני אישית, או החברה שלי, לשלם מחיר יקר בעתיד, אבל אני לא מוטרד מזה.

<שחר תורג'מן: אז דיברתי על פערים גבוהים.

<שחר תורג'מן: מה אפשר לעשות?

<שחר תורג'מן: מה כן אפשר לעשות?

<שחר תורג'מן: מאחר שמדובר במונופול ומאחר שמדובר בלקוחות שבויים צריך לעשות פיקוח.

<שחר תורג'מן: איך עושים פיקוח?

<שחר תורג'מן: מוציאים החוצה.

<שחר תורג'מן: מה אני בסך הכול רוצה?

<שחר תורג'מן: אני רוצה או הייתי רוצה שיהיה סל מוצרים בנתב"ג שהוא מפוקח.

<שחר תורג'מן: אני לא מבקש שיפקחו על הכול, על הדברים הבסיסיים.

<שחר תורג'מן: כמו שאנחנו מפקחים במדינת ישראל על מחירי החלב והלחם - - -

עדי קול: כמו שמפקחים באוניברסיטאות.

עדי קול: גם באוניברסיטאות קהל הסטודנטים נמצא שעות רבות והוא קהל שבוי, ושם מפוקח, יש סנדוויץ', מאפה ושתייה שהם במחיר מוגדר בכל האוניברסיטה ואתה יכול בכל קפיטריה לקבל את המחיר המפוקח.

<שחר תורג'מן: מה בכל זאת אפשר לעשות?

<שחר תורג'מן: אפשר לעשות מחיר מכרז עם מחיר מטרה, זאת אומרת זוכה מי שיגיש את ההצעה הגבוהה ביותר, ובתנאי שעל חלק מהמוצרים לא יחצה מחיר מסוים, או בתנאי שלא ימכור יותר יקר ממה שהוא מוכר בארץ.

<שחר תורג'מן: אפשר לעשות את זה, אם רוצים לעשות את זה.

<שחר תורג'מן: דרך אגב, מדברים על איזה שהוא אירוע שהוא סוג של מחאה חברתית, שלא צריך לחכות שנתיים כדי לפתור אותו.

<שחר תורג'מן: זה עניין של החלטה של רשות שדות התעופה ובקבועי זמן של ימים, עוד לקיץ הזה, לא סתם התחלתי את הקמפיין הזה לקראת הקיץ, כן, יש לזה מניע, אני רוצה ומעוניין שבסופו של דבר נצליח להשפיע על אלה שיוצאים כבר בקיץ הקרוב.

<שחר תורג'מן: אז מחיר מטרה אפשר לעשות.

<שחר תורג'מן: דרך אגב, עוד פרט אחד חשוב בנוגע לתחרות, שאולי אזרחי מדינת ישראל לא ערים לו.

<שחר תורג'מן: התחרות בין חברות התעופה מביאה למצב שחלק מחברות התעופה רוצות להוזיל לעצמן את העלויות, איך הן עושות את זה?

<שחר תורג'מן: הן מוותרות על שירותים שבעבר היו שירותים חינמיים, כמו ארוחות במהלך הטיסות.

<שחר תורג'מן: למעט טיסות ליעדים רחוקים, אמריקה ויעדים דומים לה, יעדים קרובים, אגן הים התיכון ואירופה, בחלק מהטיסות כבר אין ארוחות חינם, או אין ארוחות בכלל.

<שחר תורג'מן: אז עכשיו הפכנו את זה לאיזה שהוא מוצר בסיסי שאין מנוס ממנו, או שאתה קונה את זה בטיסה ואתה משלם על זה, או שאתה קונה את זה בנתב"ג.

<שחר תורג'מן: מה בסך הכול אני מבקש?

<שחר תורג'מן: אני מבקש שרשות שדות התעופה - - - ואני חייב גם לפרגן לרשות שדות התעופה, היא מנהלת את נתב"ג ברמה, ב-top ten, או אפילו ב-top five, לדעתי.

<שחר תורג'מן: אני לא מבקר איכות אבל אני יודע להעריך את איכות השירות שניתן בשדה התעופה - - -

עדי קול: על זה אנחנו משלמים, זה מה שעולה לנו.

<שחר תורג'מן: בסדר, אני לא בא להעליל על כל שאר השירותים הניתנים, אני יודע גם לפרגן.

<שחר תורג'מן: גם לפרגן מותר, בעין הסערה או בעין המחאה, אני בסך הכול רוצה שיעשו את מה שהציבור מצפה שיעשו, שישמרו על הציבור, שיגנן על הציבור ובנקודה הזו אני חושב שהציבור קצת מופקר.

עדי קול: קודם כל אני מסכימה איתך, אני באמת חושבת, הסנדוויץ' בטיסה, אומרים, יותר זול מנתב"ג.

עדי קול: ככה כותבים לי אנשים, הסנדוויץ' בטיסה כשאנחנו משלמים עליו, עכשיו צריך לשלם תוספת, גם הוא יותר זול.

עדי קול: אני פונה לרשות שדות התעופה.

עדי קול: האצבע מופנית אליכם, אתם גוף ציבורי, מי שלא יודע, רשות סטטוטורית מחויבת קודם כל, אני יכולה גם להקריא לכם מהפסיקה, אני דוקטור למשפטים, מדברת קודם כל על טובת הציבור ועל לשקול שיקולים של טובת הציבור לפני השיקולים העסקיים.

עדי קול: אנחנו מנסים להבין למה אתם לא שומרים עלינו.

עדי קול: מי ידבר בשמכם?

<שמואל זכאי: בשנה האחרונה, כמו שכולנו יודעים, כי כולנו טסים, יש מהפכה בנתב"ג, מהפכת מחירים.

עדי קול: רק לא במחירי המזון.

<שמואל זכאי: אנשים מגיעים לנתב"ג לא בשביל לקנות סנדוויצ'ים או לקנות שתייה, הם מגיעים לנתב"ג בשביל לטוס.

עדי קול: אבל הם צריכים לשתות ולאכול אחרי שהם יצאו מהבית, לפעמים חמש שעות קודם.

<יעקב גנות: גברתי - - -

עדי קול: אני אסביר את הכללים, ליושב ראש הוועדה מותר לדבר מתי שהוא רוצה, זה חלק מהפררוגטיבה שלנו.

<יעקב גנות: אחרי 30 שנה תאמיני לי שאני יודע את זה בדיוק לא פחות טוב ממך, רק חשבתי לתת לזכאי שידבר.

<יעקב גנות: את יודעת, אנחנו לא רגילים כל יום להופיע כאן, שידבר ברצף.

עדי קול: אני אפריע לך בשאלות, אני מודיעה את זה מראש, וגם אם תרצה לדבר, אני אשמח לתת לך.

<שמואל זכאי: זה בסדר גמור, אין לי בעיה עם זה.

<שמואל זכאי: מחירי הטיסות בנתב"ג ירדו במאות דולרים.

<שמואל זכאי: עכשיו אנחנו צריכים לשאול את עצמנו מה הביא לירידה במחירים של הטיסות בנתב"ג.

עדי קול: העלייה במחירי המזון?

<שמואל זכאי: אני אסביר.

<שמואל זכאי: מה שהביא לידי זה הוא קודם כל הסכם שמים פתוחים, שחתמה עליו ממשלת ישראל עם האיחוד האירופאי, זאת החלטה ממשלתית, ואנחנו, כמי שאחראים על פי החוק, שכבר ציטטת, על התפעול, על הבטיחות, על הביטחון, של כל נמלי התעופה במדינת ישראל, צריכים לעשות את זה תוך שמירה על האיתנות הפיננסית, אפשרנו את מימוש המדיניות.

<שמואל זכאי: איך אפשרנו את מימוש המדיניות?

<שמואל זכאי: על ידי השקעה מתוכננת מראש בחמש השנים האחרונות של - - -

עדי קול: סליחה שאני עוצרת אותך ואני אעצור אותך כי אתה לא עונה לשאלה שלי.

עדי קול: אני שמחה מאוד על השמים הפתוחים, אני חושבת שזה פרויקט מצוין, אני חושבת שזה מצוין שאנחנו מוזילים את יוקר המחיה וחלק מיוקר המחיה זה גם נסיעות לחו"ל, עובדה, כנראה שלקבוצת אוכלוסייה מסוימת.

עדי קול: אנחנו מדברים על מחירי המזון ואני רוצה תשובה לזה.

עדי קול: השאלה שלי היא כזאת, למה אין פיקוח על מחירי המזון?

<שמואל זכאי: קודם כל בעצם השאלה שלך יש עובדה שהיא לא נכונה.

עדי קול: מה?

<שמואל זכאי: יש פיקוח על מחירי המזון בנתב"ג.

עדי קול: באיזה אופן?

עדי קול: שנייה, קודם נבדוק את העובדות, יש לנו ויכוח על טבלת המחירים שהצגתי?

<יעקב גנות: כן, כן.

<שמואל זכאי: יש לנו ויכוח על עצם הקביעה שלך שהיא ממש לא נכונה, שאין פיקוח על המחירים בנתב"ג.

<שמואל זכאי: יש פיקוח על המחירים בנתב"ג, לכל חוזה של זכיין שפועל בנתב"ג ויושבים פה זכיינים שפועלים בנתב"ג, הם גם יאשרו את מה שאני אומר, יש נספח מוצרים, כל עלייה במחירים שכתובה בנספח - - -

עדי קול: למה לא יכולים לראות את החוזים האלה?

עדי קול: אני פניתי בבקשה לראות את החוזים האלה, למה לא יכולתי לראות אותם?

עדי קול: קיבלתי תשובה שלא תחשפו לנו כי החוזים הם סודיים, הם בין הלקוח לרשות.

<יעקב גנות: יש הבדל בין חוזה לבין טבלת מחירים.

<יעקב גנות: ביקשת את החוזים.

עדי קול: ביקשתי את החוזים, נכון, והרגע אמרת לי בנספח לחוזה - - - הנספח לחוזה הוא חלק מהחוזה וביקשתי את החוזים ואמרתם לי ש'אנחנו לא יכולים'.

עדי קול: אתם רוצים את עמדת הייעוץ המשפטי שלנו?

עדי קול: בבקשה.

<ורד קירו זילברמן: ככל שזה מכרז פומבי אז אין חיסיון, אין סודיות.

<שמואל זכאי: הרי ברור מאליו שאין שום דבר סודי בנספח מוצרים, משום שהנספח מוצרים - - -

עדי קול: או בחוזה עצמו.

עדי קול: אנחנו ביקשנו לראות את החוזים.

עדי קול: תשמעו, אחת הטענות של העסקים, שאתם גובים שכר דירה מאוד מאוד גבוה.

עדי קול: נאמר בתקשורת, ארומה אמרו שהם משלמים 800,000 שקל שכירות.

עדי קול: אני רוצה לדעת מה החוזה.

<שמואל זכאי: תיכף נדבר גם על שכר הדירה.

<שמואל זכאי: עכשיו את צריכה להבין שרשות שדות התעופה, אנחנו רוצים לדאוג לצרכן, נכון?

<שמואל זכאי: בניגוד לכל מקום אחר בעולם, מסבסדת בישראל 2014 באופן מלא את כל התעופה הפנים ארצית לישראל.

<שמואל זכאי: כשאת טסה משדה דב לאילת את לא משלמת אפילו שקל אחד לרשות שדות התעופה.

עדי קול: אני שאלתי על המזון ואמרת שהוא כן מפוקח.

עדי קול: תסביר לי איפה הוא מפוקח.

<שמואל זכאי: תקשיבי, מה לעשות שכלכלה זה דבר מורכב.

<שמואל זכאי: פופוליזם זה דבר מאוד מאוד פשוט, להוריד את המחירים, כלכלה זה דבר מורכב.

עדי קול: תסלח לי, תסלח לי, אני לא פופוליסטית, אני מייצגת את הציבור, זו הוועדה לפניות הציבור.

עדי קול: הציבור משלם הרבה כסף על קפה, הוא משלם 18 שקלים במקום 12.

עדי קול: אתה אומר לי 'אני כן מפקח', איפה אתה מפקח?

<שמואל זכאי: משלם ביחס למה?

עדי קול: ביחס למחירים שהוא משלם באותה רשת מחוץ לנתב"ג.

עדי קול: אני מוכנה להקריא לך בדיוק באיזה רשתות.

<שמואל זכאי: ואת באמת חושבת שחנות שמחויבת להיות פתוחה 24 שעות ביממה, 7 ימים בשבוע - - -

עדי קול: ויש לה גם לקוחות 24 שעות ביממה - - -

<שמואל זכאי: לא, לא, לא, אין לה לקוחות 24 שעות ביממה ו-7 ימים בשבוע, שהוצאות התפעול שלה הן בדיוק כמו חנות שנסגרת ב-10 בלילה בתל אביב?

עדי קול: בתשובה שלכם אני קיבלתי הודעה שאומרת שאתם חושבים שאין להם הוצאות על ניקיון ואבטחה ואין להם הוצאות נוספות שיש להם בסניפים אחרים, זאת אומרת מבחינת

עדי קול: כם הם יכולים לקחת מחירים נמוכים יותר.

עדי קול: זה הכול הגיע בתשובה שקיבלתי מכם.

<שמואל זכאי: קודם כל כמו שאמרתי, ההשוואה של המחירים בנתב"ג למחוץ לנתב"ג, זה כמו להשוות מחיר של מלפפונים למחיר של דירות.

<שמואל זכאי: אי אפשר להשוות כי זה לא אותו דבר, החנות לא פתוחה באותן שעות, המיקום הוא לא אותו מיקום, הזכיינים צריכים להוביל את העובדים שלהם בהסעות, אלף ואחת הוצאות שלא קיימות במקומות אחרים.

<שמואל זכאי: ויש לי עוד משהו, האם בדקתם כמה עולה למשל כוס קפה ב-JFK, זה נמל תעופה.

עדי קול: כן.

<שמואל זכאי: כן?

<שמואל זכאי: מה התשובה?

עדי קול: לא, אתה לא משווה, כמובן.

עדי קול: האם בדקת כמה מרוויחים בניו יורק שכר בשביל להשוות את זה?

עדי קול: אנחנו משווים את יוקר המחיה ביחס למדינה שבה אתה נמצא ולא ביחס לשדות תעופה אחרים.

<שמואל זכאי: השכר של מי את מתכוונת?

עדי קול: השכר של האזרחים, הציבור שצריך לשלם.

עדי קול: השכר הממוצע בניו יורק מול השכר הממוצע בישראל, אנחנו מדברים על יוקר המחיה.

עדי קול: אבל אמרת שאתם כן מפקחים על מוצרים ואמרת שיש טבלה של הנספח, מה יש בנספח הזה?

עדי קול: אנחנו יכולים לראות אותו?

<שמואל זכאי: יש בכל חוזה, עם כל זכיין, נספח מוצרים.

<שמואל זכאי: הזכיין לא רשאי להעלות את המחירים מבלי שהוא מקבל אישור.

<שמואל זכאי: ממאי שנה שעברה, יותר משנה, המחיר לא עלה, במשך שנה וחודש המחיר מוקפא.

<שמואל זכאי: הזכיין בכלל רשאי לבקש רק להעלות את המחירים רק אם מדד המחירים של המסעדות עלה מעל 5%.

עדי קול: אני מייצגת את שחר פה, הוא העלה רעיון, רעיון שאני תומכת בו מאוד, שמוצרים מסוימים יהיו מפוקחים, שיהיה קפה, מאפה, קפה בסיסי, מאפה בסיסי, שיהיו מחירים מפוקחים.

עדי קול: למה אנחנו לא עושים דבר כזה?

<יעקב גנות: תראה לה.

עדי קול: אני שמחה שהוא בא להראות לי.

<יעקב גנות: בבקשה.

<שמואל זכאי: משום שהתפיסה שלנו היא מאוד מאוד פשוטה.

<שמואל זכאי: יש תחרות, אנחנו קובעים במכרזים - - -

עדי קול: מה זה המחיר הזה?

<יורם שפירא: זה המחירים, זה המוצרים, זה המחיר, זה תלוי ב - - -

עדי קול: אז אם המחיר לקפה הפוך בסוף יוצא 16 שקלים וכתוב 9, אז מה אתם אמורים לעשות?

עדי קול: אתם אמורים לפקח על זה?

<יורם שפירא: אנחנו מפקחים ועוד איך.

עדי קול: איך?

<יורם שפירא: את רוצה שנראה לך את הדוחות?

עדי קול: אני רוצה לראות איפה הם משלמים 9 כשאנחנו בדקנו ומשלמים 16.

<יורם שפירא: אתם בדקתם במקום אחד סוג אחד.

עדי קול: 18.

<יגאל ששון: סליחה, אם יורשה לי אני אגיב לעניין.

<יגאל ששון: אני מתכוון רק לענות, כי יש פה אי הבנה.

עדי קול: רק שמך ותפקידך לפרוטוקול.

<יגאל ששון: יגאל ששון ואני מקקאו בסניף נתב"ג וברשותך, רק כדי שלא יהיו אי הבנות.

<יגאל ששון: המחירים, אתם טועים, יש גדלים של כוסות ויש גם הבדלים, אם זה אספרסו, או מקיאטו או קפוצ'ינו.

עדי קול: אבל השווינו את אותו דבר מחוץ לנתב"ג.

<יגאל ששון: לא, המחיר שמופיע פה של הרשת, מה שאת מדברת על אספרסו קטן הוא 13 שקלים ואנחנו מוכרים אותו ב-12 שקלים.

עדי קול: ושם כתוב 9.

<קריאה: זה משהו אחר.

<יגאל ששון: זה לא על זה.

<יורם שפירא: ברשותך, 5 שקלים יש פה - - -

עדי קול: לא ראיתי 13 על אף קפה, ראיתי 9 על כולם.

עדי קול: אתם הראיתם לי את זה ל-20 שניות ואני לא הספקתי להתעמק בזה וראיתי רק את הספרה 9 .

<יורם שפירא: אם תרשי לי, או שזו טעות הקלדה של אדם - - - אנחנו מוכרים - - -

עדי קול: רגע, רגע, לא, סליחה, אני רוצה לבקש - - -

<יורם שפירא: לא, לא - - -

עדי קול: אתה תסביר לי.

עדי קול: אנחנו יודעים לדבר.

<יורם שפירא: אבל אני אראה לך.

עדי קול: בסדר, אני רוצה לבקש דבר אחד.

עדי קול: אחת, אנחנו ביקשנו חוזים, אני רוצה לראות את החוזים.

<שמואל זכאי: הנה חוזה.

עדי קול: לא, אני לא רוצה לראות בשידור חי בערוץ הכנסת כשיושבים כאן, אני רוצה לראות כשאני יכולה לעבור ולבדוק וללכת לבדוק מה זה אספרסו ארוך וכפול ומה זה קפה ומה זה לאטה.

<קריאה: אין בעיה.

עדי קול: אני רוצה לבדוק את זה, לכן ביקשתי את זה מראש.

עדי קול: אז אני מבקשת, אם אפשר, מרשות שדות התעופה, לשלוח לי את החוזים.

עדי קול: האם אני יכולה לקבל את החוזים?

<שמואל זכאי: כן, תקבלי.

<שמואל זכאי: ניתן לך אחד או שניים לדוגמה כי יש מאות.

עדי קול: ביקשנו על קפה, מאפה.

<שמואל זכאי: תקבלי אחד או שניים לדוגמה, אין שום בעיה.

עדי קול: זה דבר אחד.

עדי קול: כתבתם לי בתשובה שכן נעשה פיקוח מול רשת קקאו לאחרונה.

<יעקב גנות: עכשיו, גברתי, את מקבלת את החוזה בזה הרגע.

עדי קול: תודה רבה.

עדי קול: זה רק הנספח או כל החוזה?

<קריאה: לא, זה סעיף ספציפי של הפיקוח.

עדי קול: אתה לא רוצה לבוא לתת לי את זה?

<יעקב גנות: לא, אני שולח לך את זה.

<יעקב גנות: בגלל שאני לא אוהב תקשורת אז אני שולח מישהו אחר שישלח לך.

עדי קול: זה לא אישי נגדכם, אני מניחה.

<יעקב גנות: אין לי ספק, זה פרסונלי.

עדי קול: דיברתם על פיקוח שנעשה בשנה האחרונה, אני יכולה לדעת במה מדובר?

<יעקב גנות: תקבלי את זה מיד אחרי הישיבה.

עדי קול: תודה רבה.

<שמואל זכאי: לגבי הפיקוח, קיימת יחידה בנתב"ג שקוראים לה יחידת פיקוח על חוזים.

<שמואל זכאי: בידי היחידה הזאת מצויים כל החוזים המסחריים שנחתמו בין הרשות לבין הזכיינים, כולל נספח המוצרים שמגדיר כמה מחיר אפשר למכור כל מוצר בנתב"ג, היא עוברת גם בצורה גלויה וגם אנחנו משתמשים באמצעים - - -

עדי קול: אז המחירים האלה בסדר מבחינתך?

עדי קול: זאת אומרת אם יחידה פיקוח עברה - - - אני שואלת את השאלה, קבבוני טלה שעולים 120 שקל מול 69 שקלים ברמת גן.

<יורם שפירא: לא, ב-120 שקל הייתה תקלה.

עדי קול: הבנתי.

עדי קול: אתם רוצים שנעבור אחד אחד?

עדי קול: איזה תקלה זו הייתה?

עדי קול: תקלה שהגביהו ובדקו?

<יורם שפירא: לא, לא נמכר מעולם ב-120 שקלים, הוא ביקש להעלות את זה, הוא כבר יצר מחירון, המחירון הוא 69 שקלים.

<יורם שפירא: הוא קיבל מאיתנו שהוא לא יכול למכור ב-120 שקלים, זה לפני הכתבות ולפני הכול , והוא מוכר את זה ב-69 שקלים.

עדי קול: אתם רוצים שנעבור מוצר מוצר ונבדוק.

<יורם שפירא: אין שום בעיה.

עדי קול: לא, אני רוצה לדעת, אני באמת רוצה לדעת.

עדי קול: אתם אומרים פופוליזם - - -

<יורם שפירא: אני לא אמרתי פופוליזם.

<יורם שפירא: הוא לא התכוון אלייך, דרך אגב.

עדי קול: אולי הוא התכוון אליי.

עדי קול: כן, הוא התכוון אליי.

עדי קול: אני רוצה לדעת, הטענה שלכם היום שלא משלמים יותר בנתב"ג מאשר שמשלמים במקומות אחרים?

<יורם שפירא: לא.

<יורם שפירא: זאת לא הטענה שלנו.

עדי קול: אז מה הטענה?

<שמואל זכאי: זאת לא הטענה.

עדי קול: אז אני שואלת מה הטענה.

<שמואל זכאי: הטענה היא שהמחירים בנתב"ג הם מחירים שנקבעים במכרזים והם לוקחים בחשבון שההוצאה של המפעיל, ההוצאות שלו הן הוצאות יותר גדולות מאשר - - -

עדי קול: בכמה אחוזים?

<שמואל זכאי: מאשר במקומות אחרים.

עדי קול: בכמה אחוזים?

עדי קול: תשמעו, עד שאני לא אדע מה שאתם דרשתם אני לא אוכל לבדוק אם מה ש - - -

<שמואל זכאי: אנחנו דרשנו במכרז, למכרז יש מחיר מינימום, הצעת מינימום - - -

עדי קול: אבל אין הצעת מקסימום.

<שמואל זכאי: מחיר מינימום לוקח בחשבון - - - דרך אגב, מחירי מינימום מתבצעים אחרי ייעוץ כלכלי של חברות שמתמחות בעניין הזה וכך הלאה.

<שמואל זכאי: עכשיו יוצאים לתחרות, מפרסמים מכרז, יש איש עסקים שחזקה עליו שהוא יודע לנהל את העסק שלו, רשום לו במדויק מה המחיר שהוא צריך למכור את המוצרים, רשום לו בצורה מדויקת - - -

עדי קול: מחיר מינימום.

<שמואל זכאי: לא מינימום, המחיר המוחלט.

<שמואל זכאי: לא המינימום ולא המקסימום, המחיר המדויק.

<שמואל זכאי: הוא עושה את התחשיב שלו ואם הוא חושב שהוא יכול להתמודד בתחרות הזאת אז הוא מגיש הצעה.

<שמואל זכאי: במדינת ישראל שנת 2014 מה אתם מציעים?

<שמואל זכאי: לא הבנתי מה אתם מציעים.

עדי קול: אני מציעה הצעה מאוד פשוטה ואני רוצה לשאול את דעתך להצעה הזאת.

עדי קול: אמרתי, שוב, בשמונה השנים האחרונות שלי ביליתי באוניברסיטת תל אביב.

עדי קול: באוניברסיטה יש שלושה מוצרים שהם מוצרים מפוקחים, מים, יש סנדוויץ' ויש קפה.

עדי קול: הקפה מוגדר, קפה בסיסי, סנדוויץ'.

עדי קול: הדברים האלה הם במחירים מפוקחים ואתה יכול לקבל אותם בכל מקום.

<שחר תורג'מן: אבל על איזה תחרות הם מדברים?

<שחר תורג'מן: הם אומרים לך כאן שהם בעצם מכתיבים את המחיר, איזה תחרות יש פה?

<שחר תורג'מן: הם מכתיבים את המחיר, הם קובעים מחיר.

עדי קול: חכה שנייה, אנחנו עוד לא יודעים אם המחיר - -

<שחר תורג'מן: דרך אגב, את יודעת שיש שני תעריפים בנתב"ג, יש תעריף לעובדי נתב"ג, הקפה לעובדי נתב"ג הוא שישה שקלים.

<שחר תורג'מן: במקומות עבודה זה מקובל.

<שחר תורג'מן: אולי דרך אגב, כדאי שבמדינת ישראל יהיה תעריף אחיד, כי אז יהיה מנגנון מצוין שישמור על מחירים לציבור הרחב וללקוחות שבויים.

<שחר תורג'מן: אם הם מפקחים, הם שמו את מחיר המקסימום, מחיר המטרה, איזה מין תחרות יש?

<שחר תורג'מן: אין פה תחרות.

<שחר תורג'מן: יש לי פה תחרות על מי יהיה בנתב"ג, בהינתן כללי משחק של לא תחרוג מהמחירים האלה, וזהו.

<שחר תורג'מן: אם קפה, אם הקפה לאדוני, קפה קטן עולה 12 שקלים, סנדוויץ' טונה 32 שקלים, זה מחירים סבירים בעיניך ללקוחות שבויים - - - למה אין אלטרנטיבה?

<שחר תורג'מן: למה בחלק משדות התעופה יש מכשירים אוטומטיים לממכר סנדוויצ'ים, קפה?

<שחר תורג'מן: אני יודע שיש את זה בנתב"ג, אבל יש את זה במקומות שגם עם זכוכית מגדלת של שען חירש לא תראה אותם.

<שחר תורג'מן: אתה לא יכול לראות אותם, זה לא במתחמים הראשיים.

<יעקב גנות: למה אתה כועס כל כך?

<יעקב גנות: אני לא מבין.

<שחר תורג'מן: אני כועס, אני אגיד לך למה אני כועס.

<שחר תורג'מן: אני כועס כי הנושא הזה עולה כל שנה.

<שחר תורג'מן: אני לא הראשון שמעלה את הנושא הזה, מדי שנה בשנה הוא עולה ושום דבר לא השתנה.

<שחר תורג'מן: גל המחאה ב-2011, הגל העצום הזה, טיפה אחת לא חלחלה לנתב"ג, לצערי.

<שמואל זכאי: תגיד, אולי אתה כועס כי מחירי הטיסות בנתב"ג ירדו באופן משמעותי, בין השאר בגלל שהנוסעים יכולים לקנות כרטיסי טיסה באופן ישיר מחברת תעופה ולא קונים עוד באמצעות סוכנים?

עדי קול: סליחה, אני מבקשת ממך, אתה יכול - - -

<שמואל זכאי: אולי?

<שחר תורג'מן: אתה רוצה שאני אגיב?

<שחר תורג'מן: אני אשמח להגיב.

<שחר תורג'מן: אני לא כועס, אני שמח.

<שחר תורג'מן: הנה ציטוט.

<שחר תורג'מן: דרך אגב, אתה מוזמן לשמוע את הראיונות או לקרוא אותם כשהיה שמים פתוחים.

<שחר תורג'מן: היחידי שהעז לצאת כנגד ההשבתה זה אני.

<שחר תורג'מן: התראיינתי תחת כל עץ רענן ואמרתי שאני בעד שמים פתוחים.

<שחר תורג'מן: אני שמח על התחרות, אני - - -

<שמואל זכאי: רק היום הופיעה כתבה שאתה מתנגד לשמים הפתוחים - - -

<שחר תורג'מן: נשאלתי שאלה אני אענה, אפשר לענות?

עדי קול: רק משפט אחד, כי אתם הופכים את זה למאבק אישי וזה לא הנושא שלנו.

<שחר תורג'מן: לפרוטוקול, קבוצת הדקה ה-90 שמחה על התחרות, מאוד אוהבת תחרות, מנגנון נפלא להורדת מחירים.

<שחר תורג'מן: אני בעד תחרות, ככה הדקה ה-90 נולדה, היא שינתה סדרי בראשית במדינת ישראל בהקשר של מחירי תיירות בארץ.

עדי קול: שחר, אני עוצרת אותך לפני ש - - -

<שמואל זכאי: וברור לך שהתחרות הזאת יכולה להיות, התחרות הזאת שמורידה את המחירים לצרכן, זו הדאגה שלנו במאות דולרים לטיסות - - -

<שחר תורג'מן: נכון, ואני מאוד בעד.

<שמואל זכאי: חזקה עליך שאתה בעד, ברור לך מאליו שכדי לעשות את זה היה צריך להשקיע בחמש השנים האחרונות בפיתוח של מסלולים בנתב"ג?

<שחר תורג'מן: אמרתי שאתם - - - אני פרגנתי לכם כאן - - -

עדי קול: שחר, אני עוצרת אתכם.

עדי קול: אני עוצרת את השיחה על השמים הפתוחים ואני חוזרת אלינו.

עדי קול: שאלתי שאלה מאוד ספציפית - - -

<שמואל זכאי: אבל זה קשור.

עדי קול: זה קשור, שוב, אנחנו לא נחזור ונגיד שאנחנו מעריכים את הירידה במחירי הטיסות, זה לא סותר.

עדי קול: זה לא סותר את העובדה שכאמור חלק מהארוחות בטיסות ה-low cost אנחנו נצטרך לקנות, זה אומר שזה קהל שבוי שצריך לאכול, אנחנו לא מתווכחים על זה, ואני שאלתי אותך שאלה מאוד ספציפית, אני רוצה שלושה או ארבעה מוצרים שיהיה בהם מחיר קבוע ויהיה אפשר לקנות אותם בכל החנויות.

עדי קול: אני רוצה לדעת מה הם, הקפה, המאפה, השתייה, של אנשים שלא רוצים לקנות - - - אתה יודע, מי שרוצה לקנות קפה מפונפן, קוראים לזה היום, קפה יוקרתי, אין בעיה, אני רוצה שמי שרוצה לקנות קפה פשוט - - -

<שמואל זכאי: קודם כל שלושת המוצרים שנמכרים הכי הרבה בנתב"ג, אחד זה בקבוק מים, שני זה קפה והשלישי זה קפה ומאפה.

<שמואל זכאי: אלה שלושת - - -

עדי קול: ומה המחיר שלהם בכל הרשתות?

<שמואל זכאי: אלה שלושת המוצרים שנמכרים בנתב"ג.

<שמואל זכאי: כמו שאמר שחר ידידי, הפכנו להיות ידידים - - -

<שחר תורג'מן: אשמח.

<שמואל זכאי: מעצם זה שאנחנו קובעים מחיר זה אומר שהמחיר מפוקח, כי אנחנו קובעים את המחיר בנספח מוצרים.

עדי קול: אז מה המחיר על קפה, מאפה ומים?

<שמואל זכאי: עכשיו יכול להיות ויכוח שהוא לגיטימי, אני מבין את טענתך, מבין דברייך, שאת טוענת שהמחיר שאנחנו מפקחים עליו הוא גבוה מדי.

עדי קול: נכון.

<שמואל זכאי: טענתנו היא שבהינתן כל הנסיבות שתיארתי, שהביאו להורדה של סך הכול של המוצר הזה שנקרא טיסות הוא לא גבוה.

<שמואל זכאי: הוא נורמלי, הוא בגדר הנורמה.

עדי קול: אפשר לדעת כמה רשות שדות התעופה מרוויחה?

עדי קול: מרוויחה בשנה, הרווח שלה.

עדי קול: זה גוף ציבורי, זה גוף סטטוטורי.

<יעקב גנות: ודאי, זה פורסם, זה - - -

<יורם שפירא: היא לא מרוויחה.

<יעקב גנות: מה זה נקרא מרוויחה?

<יורם שפירא: רשות שדות התעופה לא מרוויחה, רשות שדות התעופה מחלקת את - - -

עדי קול: רק לא אמרת את שמך לפרוטוקול.

<יורם שפירא: יורם שפירא, סמנכ"ל מסחר של רשות שדות התעופה.

<יעקב גנות: הוא זה שחותם על המכרזים.

עדי קול: אני רציתי ל - - - לא מרוויחה רשות שדות התעופה?

<יורם שפירא: תני לי להשלים את המשפט.

<יורם שפירא: רשות שדות התעופה, יש לה עודף מהפעילות השוטפת שהולך כולו לפעילות הפיתוח.

<יורם שפירא: זה לא כסף שמחלקים למישהו, אז אפשר לגחך - - -

עדי קול: כן, אני מגחכת.

<יורם שפירא: אפשר לגחך, סליחה, רשות שדות התעופה השקיעה ומשקיעה בימים האלה 5.5 מיליארד שקל מתקציביה היא, לא ממיסים - - -

<שחר תורג'מן: אבל זה מס, מה זה לא ממיסים?

<יורם שפירא: שחר, לא הפרעתי לך.

<שחר תורג'מן: מה זה לא ממיסים?

<שחר תורג'מן: זה מס.

<יעקב גנות: למה אתה מתפרץ ?

<יורם שפירא: תפסיק להפריע.

<שמואל זכאי: קיבלנו זיכיון מהמדינה ואנחנו משלמים עליו כסף.

<שמואל זכאי: מה, אנחנו קיבלנו זיכיון בהתנדבות?

עדי קול: מר זכאי, אני מבקשת.

עדי קול: כל אחד ידבר בזמנו, שלא נהפוך את זה להיות שוק, למרות שבשוק מאוד זול.

<יורם שפירא: כבר לא.

<שמואל זכאי: בשוק בנמל תל אביב לא, מידע אישי.

<יורם שפירא: יש ארבע אפשרויות לממן את הפעילות הזו.

<יורם שפירא: אחת, כדי לקבל מיסים ממדינת ישראל רשות שדות התעופה לא קיבלה שקל משנת - - -

עדי קול: השאלה היא - - - לא, לא, לא - - -

<יורם שפירא: אני אגיע לקפה.

עדי קול: לא, לא, אני אומרת, יש - - -

<יעקב גנות: אבל אי אפשר להסביר משהו בלי להבין את הרקע.

עדי קול: אבל אני רוצה פשוט.

<יורם שפירא: בבקשה.

עדי קול: פשוט.

עדי קול: יש רווח, הרווח הולך לפיתוח.

עדי קול: השאלה למה מתוך הרווח הזה אתם לא אומרים 'רגע, אנחנו גם מתוך הרווח הזה אומרים שאנחנו מגנים על האזרחים ואנחנו עושים פיקוח - - -

<יורם שפירא: אנחנו מגנים ואני אגיד לך איך אנחנו מגנים.

<יורם שפירא: נורא קל לתקוף אותנו, זה בסדר, אין לנו בעיה, קל לתקוף אותנו.

<יורם שפירא: בכלל קל לתקוף עובדי מדינה, זה קל, אבל אנחנו עושים הכול בשביל הציבור ולא בשביל אף אחד שיושב סביב השולחן הזה מהצד שלנו.

<יורם שפירא: אמרתי, הכסף הולך לפיתוח, מאיפה נביא את הכסף?

<יורם שפירא: אפשרות אחת, שמדינת ישראל תממן.

<יורם שפירא: מדינת ישראל לא העבירה שקל לרשות שדות התעופה מאז הקמתה.

עדי קול: אתה רוצה שניכנס לענייני עלויות של המשכורות?

עדי קול: עלויות השכר של רשות שדות התעופה?

<יורם שפירא: גם על זה אנחנו יכולים להתווכח, אנחנו בינתיים לא בתוך 100 הגופים שרוצים לעבוד בהם במדינת ישראל.

<יורם שפירא: קשה מאוד לגייס עובדים לרשות שדות התעופה, אל תיקחו קבוצה כזאת ספציפית ו - - -

עדי קול: למיטב הבנתי קשה מאוד להיכנס ל - - -

<יעקב גנות: סליחה, זה באמת פופוליזם.

<יעקב גנות: לקחת קבוצה של אנשים ייחודיים, שיש להם אחריות אדירה ולקחת את המשכורת, לא את המשכורת הבסיסית, אלא כולל הוצאות מעביד, זה 30% מעבר לברוטו - - - ועל זה לבנות.

עדי קול: אין לנו ויכוח שרשות שדות התעופה היא עם איתנות פיננסית מספיקה שהיא יכולה להרשות לעצמה להגן על הציבור במחירי המזון.

<יורם שפירא: אנחנו עושים את זה.

<יורם שפירא: עכשיו האפשרות השנייה היא להעלות אגרות כמו שאמר שמוליק, פנים ארצי אפס, נתב"ג חצי ממחירי האגרות בעולם.

<יורם שפירא: אתם רוצים שנעלה את האגרות?

<יורם שפירא: אין שום בעיה, נכפיל את האגרות ונוריד את המחירים האחרים.

עדי קול: לא, אנחנו פשוט רוצים שתדאגו לציבור.

<יעקב גנות: סליחה, נושא נוסף, במדינת ישראל - - -

עדי קול: סליחה, אתה עוד לא קיבלת רשות דיבור, אתה החלטת לתת לשניהם ואתה מדבר רק בהתפרצות.

עדי קול: אז אתה רוצה לבקש רשות דיבור?

עדי קול: או שאתה רוצה לדבר ככה בהערות שוליים?

עדי קול: הערות אגב לא פה.

עדי קול: גם אפילו לא הצגת את עצמך.

עדי קול: אם תרצה לדבר, אני אשמח שתבקש רשות דיבור ואני אתן לך.

<יעקב גנות: אין לי ספק.

<יורם שפירא: האפשרות השלישית היא ממקורותיה של הרשות.

<יורם שפירא: מקורות הרשות הם לא מהאגרות כי האגרות, אנחנו יודעים שהן מאוד נמוכות, היכולת היחידה של הרשות לממן את הפעילות שלה כדי שתינתן פלטפורמה לחברות התעופה להביא טיסות במחירים זולים שהציבור יוכל לטוס במחירים זולים, אז היא צריכה לממן את זה.

<יורם שפירא: היא מממנת את זה מהמסחר.

<יורם שפירא: עכשיו נגיע לכוס קפה.

<יורם שפירא: אין שום בעיה, נגיע לכוס קפה.

<יורם שפירא: בנתב"ג אפשר לקנות כוס קפה מ-9 שקלים עד 18 שקלים.

<יעקב גנות: הערת אגב.

עדי קול: אז תיקח את המיקרופון ותגיד את שמך לפרוטוקול.

<יעקב גנות: גנות יעקב, מנכ"ל רשות שדות התעופה.

עדי קול: כן, אנחנו שמחים שבאת.

<יעקב גנות: אני מודה על ההזמנה.

<יעקב גנות: גברתי, אני רוצה לציין עובדה אחת, שמדינת ישראל זו המדינה היחידה בעולם שמשרד הפנים לא מממן את נושא ביקורת הגבולות, מדינת ישראל - - -

עדי קול: אתם סוטים מהנושא.

עדי קול: אנחנו מממנים אותו באמצעות הקפה?

עדי קול: אני רוצה לדעת.

עדי קול: כן?

<יורם שפירא: אנחנו מממנים באמצעות הכנסות רשות שדות התעופה.

עדי קול: אתם יודעים מה?

עדי קול: אז אני אקרא לציבור, 'תפסיקו לקנות קפה', אנחנו נביא קפה מהבית.

< יעקב גנות: אבל גם היום אף אחד לא מפריע.

עדי קול: אנחנו נביא סנדוויצ'ים, שלא נממן את - - -

<יעקב גנות: סליחה, גם היום אף אחד לא מפריע, זה המקום היחידי - - - אני עוד לא ראיתי מישהו שמונעים ממנו להיכנס לשדה עם סנדוויץ', אין לנו בעיה.

<יעקב גנות: שתיים, יש במקום מתקנים עם מים קרים, כולם יכולים לשתות.

<יעקב גנות: שלוש, יש במקום מכונות קפה ומכונות שתייה.

<שחר תורג'מן: אז אני אמליץ ללקוחות שלי לבוא עם צידניות לנתב"ג, זה מה שאתה אומר לי.

<יעקב גנות: סליחה, אני ממליץ - - -

<שחר תורג'מן: לבוא עם צידניות, ארבע-חמש נפשות, לבוא עם סנדוויצ'ים לפתוח פק"לים.

<שחר תורג'מן: אתם רוצים לראות את החבר'ה נכנסים עם צידנית, פותחים ומתיישבים?

<יעקב גנות: סליחה, אתה מתפרץ.

<יעקב גנות: תקשיב לי, אם אתה רוצה שבאמת לא יבואו עם סנדוויצ'ים תוריד את עלויות הטיסה ואז אנשים יוכלו לטוס - - -

עדי קול: סליחה, מר גנות, הרגע אמרת, עלויות הטיסה כבר ירדו ועדיין יקר לנו הסנדוויץ'.

עדי קול: לא הגיוני שמשפחה ממוצעת צריכה לאכול ב-120 שקל - - -

<יעקב גנות: לא, אני מתכוון לדקה ה-90 שיורידו עלויות טיסה.

<יעקב גנות: יורידו עלויות טיסה כדי שאנשים יוכלו לקנות - - -

עדי קול: הנה, אנשים קונים כרטיסי טיסה ומגיעים ועדיין עולה להם 120 שקל ארוחה משפחתית - - -

<יורם שפירא: לא עולה להם 120.

<יעקב גנות: סליחה, בואו נעבור עכשיו סעיף-סעיף.

עדי קול: סליחה, אני רוצה רגע לשאול את השאלה.

עדי קול: אתם אמרתם שאתם מרוויחים מהמסחר, המסחר, זאת אומרת מהכסף - - -

<יורם שפירא: לא מרוויחים, מכניסים.

עדי קול: מכניסים 56 מיליון שקלים.

<יורם שפירא: יש לנו הכנסות מהמסחר שהולכות לטובת פיתוח התשתיות התעופתיות של מדינת ישראל.

<שמואל זכאי: וסבסוד הפעילות הפנים ארצית באופן מלא.

<יעקב גנות: וסבסוד פעילות שהמדינה לא - - -

עדי קול: אני חושבת שיותר פעמים אי אפשר לומר מכמות הפעמים שהזכרתם את הסבסוד של הפעילות הפנים ארצית.

<יעקב גנות: מה לעשות, זה 200 מיליון שקל.

עדי קול: 200 מיליון שקל?

עדי קול: כמה רווח תפעולי?

עדי קול: אמרת שזה מושקע בפיתוח, כמה זה?

<יורם שפירא: אמרתי לך 75 מה-500 מיליון הולכים לפיתוח - - -

עדי קול: אז אנחנו אומרים, אתם רשות שמרוויחה 500 מיליון שקל בשנה ועדיין לא יכולה לבוא ולהגיד 'אנחנו מורידים', 'אתם יודעים מה?

עדי קול: בואו נוריד להם את השכירות כדי שהם לא יצטרכו לגבות מאיתנו כל כך הרבה כסף'.

<יורם שפירא: לא נוריד להם את השכירות, אני אגיד לך, יש פתרונות.

עדי קול: מה השכירות הממוצעת, דרך אגב?

<יורם שפירא: יש 172 חוזים, כל אחד שכירות אחרת.

עדי קול: שכירות ממוצעת למטר?

<יורם שפירא: אין שכירות ממוצעת למטר.

עדי קול: לכל מספר אפשר לעשות ממוצע.

<יורם שפירא: לא, לא - - -

עדי קול: לכל קבוצת מספרים אפשר לעשות ממוצע.

<יורם שפירא: לא, לטבוע בבריכה שהממוצע שלה הוא 80 סנטימטר, זה טבעת במטר 50.

<יורם שפירא: עזבי, מה זה ממוצע?

עדי קול: לא, אז אני רוצה לשאול אותך, אנחנו מדברים על קפה?

עדי קול: רשתות מכירת הקפה, השכירות שלהן.

<יעקב גנות: הנה, עכשיו תתנו לנו, נדבר רק על הקפה.

<יורם שפירא: מחירי המזון בנתב"ג, יש למעלה מ-20 נקודות הסעדה בנתב"ג ולמעלה מ-50 אוטומטים בנתב"ג ועשרות נקודות לשתיית מים בחינם, לנתב"ג מים טהורים, נקיים וקרים.

<יורם שפירא: אז בואו נתחיל מזה.

<יורם שפירא: שתיים - - -

עדי קול: רגע, שנייה, האם אתה יכול להגיד לי שבכל מקום שמוכרים קפה בנתב"ג אני יכולה להשיג קפה ב-9 שקלים וסנדוויץ' ב-15 שקלים?

<יורם שפירא: אם תלכי לאוטומטי ותקני - - -

עדי קול: לא לאוטומט, אני מדברת על - - -

<יורם שפירא: תלכי לרשת קקאו ואתה יכולה ל - - -

עדי קול: השאלה שלי למה אתם משתמשים כל הזמן בקקאו?

עדי קול: מה היה - - -

<יעקב גנות: כי הוא פה.

<יורם שפירא: אני לא השתמשתי, הוא בא לפה.

עדי קול: אבל יש פה את הבר קפה.

עדי קול: סליחה, אני אשאל אתכם, יש אצלכם קפה ב-9 שקלים?

<נאור אשכנזי: לא, אבל גם ברשת לא.

עדי קול: לא, אבל הוא אומר שבחוזים שלכם - - -

<יורם שפירא: לא אמרתי בחוזים שלו.

עדי קול: אני ראיתי את החוזה.

<יורם שפירא: לא אמרתי בחוזה שלו, אמרתי שיש מגוון של מחירים בנתב"ג שנעים - - -

עדי קול: הבנתי, לכן אתם מראים לי את קקאו, כי רק לו יש 9 שקלים.

<יעקב גנות: יש הרגשה שאנחנו בחקירה פה.

<יגאל ששון: אבקש לקבל ציון לשבח מהוועדה לקפה קקאו.

עדי קול: קודם כל כן, אבל אני רוצה להבין איך זה קרה שלכם יש את זה בחוזה ולאחרים אין.

<יורם שפירא: זה רק מראה שהטענה שיש כל מיני טענות היא נכונה.

עדי קול: אבל רק בקקאו וגם קקאו, סליחה רגע, אני מנסה להבין למה קקאו זה הגוף היחיד שאתם התייחסתם אליו ואמרתם - - -

<יורם שפירא: אני לא התייחסתי - - -

עדי קול: זה גוף שהייתה טענה לגביו והפעלתם לגביו פיקוח.

עדי קול: מה הייתה הטענה?

<יורם שפירא: לא נכון.

<יורם שפירא: את רואה את החוברת הזאת?

עדי קול: אני מקריאה מהחוברת שלכם.

<יורם שפירא: אבל את רואה את החוברת הזאת?

עדי קול: כן.

<יורם שפירא: כל המכתבים האלה של המפקחת על החוזים והמחירים של נתב"ג, שזה התפקיד שלה, וכל זה רק מהתקופה האחרונה.

עדי קול: אז, סליחה, בחוזה שלך, כמה המחיר המינימלי לקפה?

<נאור אשכנזי: דבר ראשון אין מינימלי.

עדי קול: יש מינימלי, לפי מה שהם אמרו.

עדי קול: הם אמרו שיש רשימת מחירים בנספח החוזי.

<נאור אשכנזי: דבר ראשון, צריך לדייק בדברים.

<נאור אשכנזי: המספרים שצוינו הם לא נכונים לגמרי.

<נאור אשכנזי: מחירי הקפה שלנו בנתב"ג הם 2 שקלים מעל הרשת וזה משהו שהוסכם בחוזה ואנחנו לא מפרים חוזה.

<נאור אשכנזי: זה דבר ראשון.

<נאור אשכנזי: אנחנו עובדים מול החוזה.

עדי קול: אז אם מישהו - - -

<נאור אשכנזי: אין לנו קפה ב-9 שקלים ברשת וגם לא אספרסו.

עדי קול: אבל אם מישהו בא וקנה את הקפה ב-18 שקלים?

<נאור אשכנזי: גדול, שברשת עולה 16 שקלים.

<נאור אשכנזי: כן.

<נאור אשכנזי: ואספרסו, 10 שקלים ברשת ו-12 שקלים אצלנו ב - - -

עדי קול: ולמה?

עדי קול: למה הפער של 2 שקלים?

<נאור אשכנזי: כי ההוצאות שלנו הן שונות.

<נאור אשכנזי: יש לנו מכרז שמראש הוגש והוסכם ואנחנו עומדים בחוזה של המחירים.

<נאור אשכנזי: הכול מאוד פשוט.

<נאור אשכנזי: לא עשינו שום דבר - - - גם בכריכים.

<נאור אשכנזי: זרקו פה מחירים הזויים שלא קשורים.

<נאור אשכנזי: ברשת המחירים שלנו הם 29 שקלים לכריך ובנתב"ג 30 שקלים.

<נאור אשכנזי: דרך אגב, אני שלחתי את כל המחירים בשבוע שעבר - - -

עדי קול: הדבר היחיד שאנחנו ציינו לגבי ארקפה זה קפה הפוך, עולה 19 שקלים, מול המחיר בפולג ב-16 שקלים.

עדי קול: 3 שקלים הבדל.

<נאור אשכנזי: הגדלים טיפה שונים, זה הכול.

עדי קול: לא, על אותו קפה.

<נאור אשכנזי: אין אותו קפה.

<נאור אשכנזי: זה לא אותו קפה, כי הכוס בנתב"ג טיפה יותר גדולה מבנתניה והיא שונה.

<נאור אשכנזי: אז אם עושים השוואה, היא צריכה להיות מדויקת, דבר ראשון, ולא להשמיץ אותנו סתם, וזה מה שקרה.

<נאור אשכנזי: סתם השמיצו אותנו.

עדי קול: לא, שוב, אני מייצגת את הציבור, הציבור רואה שתי עמדות שונות עם מחיר שונה.

<נאור אשכנזי: מצוין.

<נאור אשכנזי: אנחנו עובדים 24 שעות, גם בשעות של הלילה שהשדה לפעמים סגור ואין נוסעים והעובדים עדיין נמצאים ומשלמים להם, כולל חניות וכולל הגעה ואנחנו לא מתלוננים לאף אחד, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם הרשות, יש לנו בקרת מחירים כל שבוע או שבועיים, שבאים ובודקים אותנו, כולל בקרות של משרד הבריאות שאין בשום מקום אחר במדינת ישראל.

<נאור אשכנזי: אז סתם לצאת עם כתבה - - -

עדי קול: אז הכול בסדר?

<נאור אשכנזי: לא, סתם לצאת עם כתבה כדי לשבח מישהו מסוים על חשבוננו זה לא נכון.

עדי קול: אני אחזור אליך.

עדי קול: היא ביקשה לדבר, היא ביקשה לפניך, אני אתן לך אחר כך.

<עפרה לוי: נציגי הרשות הנכבדים פה אמרו בעצמם שהכנסות הרשות או תקציב ההשקעה של הרשות, כל אחד בשפתו, מגיעות מהעולם המסחרי - - -

<יעקב גנות: לא, אגרות ומסחר והכול.

עדי קול: האמת שאמרת מסחר, אני מניחה שהתכוונת - - -

<עפרה לוי: אמרת אגרות מאוד נמוכות, אמרת תעופה מקומית מסובסדת על ידי הרשות, אמרת הכנסות הרשות מגיעות מהעולם המסחרי.

<שמואל זכאי: שנדייק, 53% מההכנסות של הרשות באות מאגרות, כמו בכל העולם שיש אגרות, ו-47% באות מהכנסות ממסחר.

<שמואל זכאי: בדרך כלל בעולם, בנמלי תעופה, בין 70% ל-80% מההכנסות באות מאגרות, כלומר ממיסים ישירים שמטיל הנמל על הנוסע או על חברת תעופה, ורק 20% על הכנסות ממסחר.

<שמואל זכאי: כדי שהעול של המיסים הישירים לא יהיה ישירות על הציבור, כי את לא יכולה לטוס בלי לשלם מס, הלכה הרשות בצורה חכמה ואמרה, 'בואו נוריד את המחירים של האגרות, נעשה אותם אגרות זולות - - -

עדי קול: סליחה, אתם חוזרים כל פעם על אותו נושא.

עדי קול: בבקשה.

<עפרה לוי: תודה.

<עפרה לוי: אנחנו באמון הציבור מאמינים שלהגיד משפט כמו קצת פחות מ-50%, אני אשתדל לדייק, מגיע מהעולם המסחרי בסופו של דבר מי שמשלם את זה הם הצרכנים, אם זה במחיר הקפה, אם זה בנושא של מגבלה למוניות.

<עפרה לוי: במקביל לסיפור הזה התעורר סיפור נוסף שבו הרשות עצרה - - -

עדי קול: אנחנו לא ניכנס כאן לנושא המוניות, אנחנו - - -

<עפרה לוי: אין בעיה, אבל - - -

<שמואל זכאי: כדי להגן על האזרח.

<עפרה לוי: אני מצטערת, אני מתקשה לראות איפה זה מגן על האזרח.

עדי קול: גם האזרח מתקשה לראות איפה זה מגן עליו.

עדי קול: אני אגיד לך, אני הוועדה לפניות הציבור, קיבלתי בשבועות האחרונים עשרות פניות לגבי המוניות.

<עפרה לוי: אנחנו מבקשים מהוועדה להפנות את הנושא לוועדה לביקורת המדינה ולבקש ממבקר המדינה לחקור את הנושא הזה, כיוון שבסופו של דבר שוב מי שמשלם את ההכנסות האלה ואת תקציבי הפיתוח האלה זה האזרחים והצרכנים.

עדי קול: קודם כל אנחנו לא צריכים להעביר לוועדת ביקורת, מיד אנחנו יכולים להעביר למבקר המדינה בעצמנו.

<עפרה לוי: בשמחה.

עדי קול: אפשר לדלג על הוועדה.

<עפרה לוי: קיצור דרך זה תמיד מבורך.

עדי קול: קיצור דרך זה יותר טוב.

עדי קול: אני מסכימה, אחד מהדברים זה שאנחנו נסיים את הדיון הזה ונקרא למבקר המדינה ל - - -

<יעקב גנות: את מדברת בכזה קצב שתאמיני לי - - -

עדי קול: נכון.

עדי קול: אני לא התנצלתי על זה לפני, יש לי בעיית דיבור מהיר, אני אנסה לעצור אותו.

<יעקב גנות: אני עוד מעט אני עולה על השולחן - - -

עדי קול: אתה יכול, כי הצלמים הלכו.

עדי קול: אתה יכול לעלות על השולחן, אין בעיה.

<יעקב גנות: לא, אני כל הזמן מקשיב כדי להבין.

עדי קול: אנחנו כמובן נקרא לבדוק את העניין הזה.

עדי קול: אתם תשמחו, כמו שאת אומרת - - -

<קריאה: אין בעיה.

עדי קול: כמובן, אתם אומרים אין בעיה, אנחנו נשמח שמבקר המדינה יבחן את כמות ההכנסות וגם איך הצרכן משלם לצורך ההכנסות האלה.

<ניב זילברשטיין: קודם כל, לפני שאנחנו גם כועסים על שכירויות שהן אסטרונומיות ולא פרופורציונאליות לסיפור הזה - - -

עדי קול: דרך אגב, לי קשה לכעוס על השכירויות, כי אני לא קיבלתי את החוזים עדיין אז אני לא יודעת מה המחיר.

<ניב זילברשטיין: אל"ף, את יכולה להיכנס לאינטרנט כי המכרז היה פתוח.

עדי קול: המכרז, אבל לא החוזה.

<ניב זילברשטיין: המכרז היה פתוח.

<ניב זילברשטיין: גם אמרתי את זה ליועצת שלכם.

עדי קול: אני חייבת להגיד לך, המכרז פתוח וקיבלנו מידע שאומר שהמספרים שהוצעו במכרזים היו הרבה יותר גבוהים ממחירי המינימום ולכן אנחנו לא יכולים לדעת מה החוזה.

<ניב זילברשטיין: אז קודם כל לפני באמת שאנחנו כועסים אני חייב להגיד דבר טוב והם מכירים אותי כמישהו שנלחם איתם הרבה.

<ניב זילברשטיין: אני רוצה להגיד לעמיתי שמואל, אתם מנהלים את העסק הזה טוב וצריך להבין שבשונה מקניון שמחר בבוקר יהיה סגור יומיים ולא תהיה בעיה כאן, אם נתב"ג יהיה סגור יומיים יהיו לנו פה צרות צרורות.

<ניב זילברשטיין: אתם מנהלים את זה טוב, זה גם עולה לנו הרבה כסף - - -

עדי קול: נכון, אז כמה כסף?

עדי קול: השכירות שלך שם מול השכירות שלך במקום אחר.

<ניב זילברשטיין: אז בואי אני אספר לך.

<ניב זילברשטיין: אנחנו משלמים פלוס מינוס פי שישה מחנות ממוצעת אצלנו בקניון.

<ניב זילברשטיין: פי שישה בנתב"ג.

עדי קול: מחירים, אתה יכול לתת לנו מחירים?

<ניב זילברשטיין: 150,000 שקל בחודש, שזה מספר אסטרונומי.

<ניב זילברשטיין: אם אני מסתכל על חנות רחוב, נגיד סתם, שמשלמת - - -

עדי קול: בקניון.

עדי קול: נגיד לך בקניון עזריאלי, רמת אביב.

<ניב זילברשטיין: אני מצטער, אנחנו יצאנו מכל הקניונים בגלל הסיפור הזה.

<ניב זילברשטיין: אנחנו לא מוכנים לשלם לא 800 שקל למטר ולא 400 שקל למטר, אלה מספרים שהם הזויים.

<ניב זילברשטיין: אנחנו משלמים בחנות נורמלית סדר גודל של 12,000 שקל לחודש.

<ניב זילברשטיין: אלה המספרים שאנחנו מוכנים לשלם, כי סך הכול אם אנחנו נשלם יותר נצטרך להעלות את המחיר.

<ניב זילברשטיין: בנתב"ג אנחנו משלמים יותר.

<ניב זילברשטיין: אנחנו לא מוכרים פי חמישה או פי שישה, רוב השנה, אגב, אין שם יותר מדי עבודה.

<ניב זילברשטיין: לספר לכם?

<ניב זילברשטיין: תבואו בינואר-פברואר, זה מה זה שקט - - -

עדי קול: ואתם עדיין מרוויחים.

<ניב זילברשטיין: לא.

<ניב זילברשטיין: אז רק שתדעי, לקח לנו שנה וחצי עד שהגענו ל-break even ואם נסתכל על הפחת, כי אין לך חוזה פה לעשרים שנה, החוזה הוא לחמש שנים ואתה מפעיל כאן את החנות לחמש שנים ואנחנו לא יודעים מה יהיה עוד חמש שנים, נשארו לנו עוד שנתיים ולכן אתה פלוס מינוס break even, זה לא מציאה גדולה.

<ניב זילברשטיין: להגיד לך את האמת, אם את אותו כסף הייתי משקיע בארבע חנויות, כי באותו כסף שעלה לנו ל - - -

עדי קול: אז למה אתה שם?

<ניב זילברשטיין: כי כבר יש חוזה וחתמנו ולהגיד לך - - -

עדי קול: אבל ידעת מראש.

<ניב זילברשטיין: לא, זה מה שאני אגיד לך.

<ניב זילברשטיין: אל"ף, אם תשאלי אותי בדיעבד, זו לא הייתה ההחלטה הכי חכמה בעולם, שתיים, לצאת היום זה למחוק את כל ההשקעה שהייתה והייתה שם השקעה אדירה, וזה לא נכון, אתה לא בעצם אומר 'אוקיי, יאללה הפסדתי 2 מיליון דולר ונתקדם הלאה בחיים', זה עסק שלנו, זה לא חברה ממשלתית שאתה יכול לעשות את זה.

<ניב זילברשטיין: לגבי החוזים.

<ניב זילברשטיין: תראי, אפשר לשנות, כלומר באמת ההצעה שלכם - - - העולם מתחלק לשתיים, כשאתה בא ומתחרה בקפיטריות, ויש לנו 55 סניפים בכל הארץ, מקרית שמונה ועד אילת, ויש לנו גם מקומות שהחוזה הוא קצת שונה והתמודדנו בחוזים שונים, אז יש שתי אופציות.

<ניב זילברשטיין: אופציה אחת זה כמו שאמרתם, ואמרתי את זה אתמול ליועצת, לוקחים איקס מסוים של מוצרים כשאתה חייב להתחייב למחיר מסוים ואתה לא זז ממנו, בתי ספר, קפיטריות, אוניברסיטאות ועוד.

<ניב זילברשטיין: במקרה הנוכחי זה לא היה ככה.

<ניב זילברשטיין: במקרה הנוכחי פונקציית המטרה של נתב"ג היה מחיר שכר דירה ולא מחיר לצרכן.

<ניב זילברשטיין: האם אפשר לשנות את זה על החוזה שלנו?

<ניב זילברשטיין: לא.

<ניב זילברשטיין: האם אפשר לשנות את זה עתידית?

<ניב זילברשטיין: כן.

<ניב זילברשטיין: אני מצטער להגיד לך, אני אומר את זה קצת בביקורת אלייך כי זה מאוד פופוליסטי ובטח הבחור שהלך מכאן מאוד נהנה מהסיפור הזה, סך הכול אני מניח שבהידברות בינך לבין הרשות בחוזים העתידיים יהיה ניתן לקבוע איקס מסוים של מוצרים, בדיוק כמו באוניברסיטת תל אביב, בדיוק כמו באוניברסיטת באר שבע, בדיוק כמו בבית ספר בחולון שלפני שבוע התפרסם בו מכרז לסנדוויצ'יה או זה.

<ניב זילברשטיין: אותו דבר, בהידברות בינך לבין הרשות אני מניח שתוכלי לקחת - - -

עדי קול: לא, קודם כל אני אשמח לעשות הידברות, לא נשמע שיש עם מי.

עדי קול: במקרה הספציפי הזה.

<ניב זילברשטיין: עדי, אני חייב להגיד לך משהו, הם מכירים אותי כי אני נלחם, הם מכירים אותי טוב.

<ניב זילברשטיין: תאמיני לי, בהידברות הם מקשיבים והם עוזרים.

<ניב זילברשטיין: עכשיו תביני אותנו, אתם לקחתם אותנו כי הכי קל לקחת לכתוב פיצה וזה וקולה וזה וזה ואלף ואחד דברים, כי זה קל.

<ניב זילברשטיין: קצת נתונים ו - - -

עדי קול: זה מה שהציבור צורך.

<ניב זילברשטיין: קצת נתונים ואני אתן לך - - - 44% מהמוצרים שלנו בנתב"ג זה אותו מחיר כמו בשאר הארץ.

<ניב זילברשטיין: עוד 16% מחיר זול יותר בנתב"ג ורק 40% מהמחירים של המוצרים הם יותר יקרים.

עדי קול: והם יקרים פי כמה?

<ניב זילברשטיין: בשקלים, אני מדבר איתך על - - -

עדי קול: לא, באחוזים, כי אמרת את זה באחוזים.

<ניב זילברשטיין: באחוזים נגיד 5%-6%.

<ניב זילברשטיין: תלוי מה, עוד פעם.

<ניב זילברשטיין: אבל צריך להבין עוד משהו, העסק הזה עובד 24 שעות, גם בשעות מתות.

<ניב זילברשטיין: אני הייתי שמח - - -

עדי קול: מה זה שעות מתות?

עדי קול: מתי זה?

<ניב זילברשטיין: שעות מתות זה מ-12 וחצי עד 4 בבוקר.

עדי קול: זה שעות שלא אוכלים בהם פיצה.

<ניב זילברשטיין: לא, עזבי אותך פיצה, אני מדבר על לשתות.

<ניב זילברשטיין: פיצה, אגב, זה הרבה יותר - - - אני הייתי שמח לסגור חלק מהסניפים, הייתי שמח גם לא לקחת בעסקת החבילה את שני הסניפים, יש לי סניף אחד לפני הדיוטי פרי וסניף אחד בתוך הדיוטי פרי.

<ניב זילברשטיין: זה לא שיקול דעת, זה כאילו היום יש חוזה, אנחנו צריכים לעמוד בחוזה.

<ניב זילברשטיין: עולה לנו להביא עובדים לנתב"ג הרבה יותר כסף מכל מקום אחר.

עדי קול: רגע, אמרת שפונקציית המטרה - - - לך אין נספח מחירים?

<ניב זילברשטיין: ברור שכן.

<ניב זילברשטיין: אני אספר לך עוד משהו ותקראו את החוזה, אני לא יכול לעשות מבצע שם בלי לקבל את האישור שלהם, אני לא יכול להזיז מחיר בלי לקבל את האישור שלהם.

<ניב זילברשטיין: אני לא יכול מחר בבוקר להכניס מוצר חדש בלי אישור שלהם.

עדי קול: אבל אתה מבין מה אמרת?

עדי קול: אתה לא יכול לעשות מבצע, אתה לא יכול להוריד את המחירים.

עדי קול: זאת אומרת הם לא נותנים לך להוריד את המחירים.

<ניב זילברשטיין: לא, בלי אישור אני לא יכול לעשות שום דבר.

<שמואל זכאי: לפרוטוקול, אפשר להוריד מחירים כל הזמן.

<שמואל זכאי: אנחנו לא חסם בהורדת מחירים, אנחנו חסם בעליית מחירים.

<ניב זילברשטיין: אני יכול לעשות מבצעים?

<ניב זילברשטיין: אני יכול ל - - -

<שמואל זכאי: באישור.

<ניב זילברשטיין: תקראו את החוזה, בבקשה.

<ניב זילברשטיין: בחוזה רשום, ואם אתה רוצה אני אפנה אותך לסעיף הספציפי, רשום שאני לא רשאי אפילו לכבד מבצעים ושי, קופונים או כל דבר אחר, למה?

עדי קול: כי זה אסור?

<ניב זילברשטיין: לא - - -

עדי קול: קודם כל אני מבקשת שתבדקו את זה, כי אנחנו נשמח לדעת שהחוזים שלנו כן מאפשרים לבתי עסק לעשות מבצעים.

<שמואל זכאי: יש פיקוח, הוא מבקש.

<שמואל זכאי: זה הכול.

<שמואל זכאי: הוא יודע לבקש.

<אהוד פלג: גברתי היושבת ראש, המועצה הישראלית לצרכנות רוצה להביא את הפרספקטיבה של הצרכן והצרכן מגיע לנתב"ג ורואה את המחירים והמחירים הם גבוהים.

<אהוד פלג: בואו נתחיל עם כל הטיעונים שהושמעו פה ויכול להיות שבדקות האחרונות גם יצא המרצע מהשק.

<אהוד פלג: קודם כל הנושא של איך נקבעים מחירים ופה אני לא מחדש כלום לאף אחד, כי בדרך כלל זה בא מהכלכלנים, כולם סוגדים לתחרות החופשית, בסדר גמור, בתנאי שיש.

<אהוד פלג: אין?

<אהוד פלג: צריך לבוא פיקוח, כי אחרת יש השתוללות.

<אהוד פלג: פה יש לקוחות שבויים, הזכירו כבר כמה שעות צריך לבוא מקצווי ארץ לנתב"ג, כמה שעות לפני הטיסה צריך להתייצב שם לכל הבדיקות והתהליכים, ולאחר מכן, במיוחד אם לוקחים טיסות של low cost, ששם לא נותנים מזון ושתייה, אז ברור למה הצרכנים צריכים שם לצרוך את שירותי המזון והשתייה, פעם אחת, ולמה הם לא יכולים להביא טרמוס קפה מהבית, כשהם מחשבים כל גרם של משקל כדי לא לעבור על המשקל המקסימלי המותר.

<אהוד פלג: אז עכשיו בואו נראה מה הם פוגשים שם.

<אהוד פלג: וכאן אנחנו מצפים, ופה אולי ראוי להזכיר שמדובר ברשות שדות התעופה, מדובר בגוף ציבורי, מדובר בשטח ציבורי ואנחנו הציבור.

<אהוד פלג: זאת אומרת שאנחנו צריכים לראות איך הגוף הציבורי שקיבל משאב ציבורי לניהול ועושה כנראה עבודה טובה, אבל הוא צריך לשקול כשיקול מרכזי את רווחת הצרכן.

<אהוד פלג: האם זה בא לידי ביטוי?

עדי קול: נכון, כך התחלתי את דבריי.

<אהוד פלג: בעקבות פרשה קודמת שאותה הצפנו, הנושא של מכרזים שערורייתיים ברכבת ישראל, על הפעלת דוכני קפה ומאפה ברציפים, פנינו לחשב הכללי באוצר ודרשנו, וזה קיבל את גיבוי ועדת הכלכלה, שבכל המכרזים של גופים ממשלתיים יהיה סעיף שדואג ושם כשיקול מרכזי את רווחת הצרכנים.

<אהוד פלג: אני שמח לבשר לוועדה שקיבלנו את תשובתה של החשבת הכללית באוצר שהיא נענית לבקשה והחליטה להוציא הנחיה כזאת.

<אהוד פלג: עכשיו יגידו לנו המדקדקים, ואני אסכים איתם, שהנושא של כפיפות רשות שדות התעופה להוראות החשכ"ל לא קיים, מצד שני חלות עליהם תקנות חובת המכרזים שקובעות שכל גוף ציבורי, לרבות רשות שדות התעופה, לא כתוב שם, אבל מכלל ההגדרה זה חל גם עליהם, תהיה מוכוונת על ידי תקנות חובת המכרזים, או על ידי נוהל פנימי שהרשות תקבע.

<אהוד פלג: אם כך הדברים הם בידיהם, או לכל הפחות יש עליהם חובה להראות התחשבות בנו.

<אהוד פלג: עכשיו, איפה ההתחשבות הזאת - - -

עדי קול: אהוד, בהזדמנות הזאת אני אומר שאנחנו עובדים ביחד על הצעת חוק שתחייב את כל הגופים שמתקשרים עם המדינה על פי חוק חובת המכרזים לשקול שיקולים צרכניים.

עדי קול: אנחנו עובדים על זה עכשיו, אנחנו נגיש את זה בקרוב כדי שגם אתם תוכלו לעשות את זה.

<אהוד פלג: איפה ההוראה הזאת או איפה ההתחשבות הזאת בצרכנים באה לידי ביטוי במדיניות כאן?

<אהוד פלג: אני יכול לשפוט רק על פי מבחן התוצאה.

<אהוד פלג: מבחן התוצאה זה מה אני מוצא.

<אהוד פלג: הסעיף הזה, רק אם ניתפס לסעיף אחד, 10% יותר גבוה ממחירי הרשת, או כמו שנאמר פה 2 שקלים יותר, אני רוצה להבין את ההוראה הזאת.

<אהוד פלג: בחוץ יש תחרות, בחוץ יש לי את קופיקס, 5 שקלים כוס קפה, בנתב"ג אין לי את הדברים האלה, אין תחרות.

<אהוד פלג: כשאין תחרות צריך פיקוח.

<אהוד פלג: יש לי פה דוגמאות של חוזים, גברתי, של רשויות מקומיות שמפעילות את החופים בפיקוח וקובעות במכרזים שלהם, אני יכול לצטט, הוראות מאוד מאוד מחמירות לגבי כמה מצרכי יסוד על מנת להבטיח בדבר שנמצא בשליטתם מחירים שווים לכל נפש, לפחות לגבי מוצרים מסוימים לאלה שבאים ליהנות מהמשאב הציבורי הזה שנקרא חוף ים.

<אהוד פלג: אני לא מבין מדוע שטח כמו נתב"ג לא יהיה כפוף לאותם הסדרים ממש, אם באמת השיקול המוביל הוא רווחת הצרכנים.

<אהוד פלג: לכן אנחנו מבקשים שאותה התחשבות עצמה תבוא לידי ביטוי במכרזים של רשות שדות התעופה ותבוא לידי ביטוי במחירים שאנחנו, הצרכנים, נראה על המדפים.

עדי קול: אני מבקשת את אותה בקשה, האם אנחנו יכולים לקבל אותה?

<קריאה: המנכ"ל, בקשות זה אתה.

<יעקב גנות: קודם כל שמענו.

עדי קול: קודם כל שמעת.

עדי קול: אמרו המנכ"ל זה הוא, אני אשמח לשמוע ואני אדבר לאט עכשיו.

עדי קול: הבקשה שלנו היא מאוד פשוטה, אנחנו מבינים שיש חוזים שאי אפשר לפתוח אותם, אנחנו מדברים כרגע על חוזים עתידיים ובחוזים עתידיים אנחנו רוצים לראות, קרא לזה אהוד, לשקול שיקולים צרכניים.

עדי קול: אני מדברת על הגנה על הציבור, להבטיח שברשתות המסחריות שפועלות בתוך הנתב"ג יהיו מחירים שפויים, מחירים זהים למחירים בחוץ במוצרים מסוימים.

עדי קול: להגדיר מוצרים, לפרסם את המוצרים האלה, להגיד, 'אתם יכולים לקנות ב-18, אבל בכל אחד מהמקומות יש לכם קפה בסיסי, מאפה ומים', אני זורקת עכשיו את המוצרים האלה, 'במחירים שהם אותם מחירים כמו שאתם משלמים בחוץ'.

<יעקב גנות: הבקשה נרשמה ותישקל בחיוב.

עדי קול: ומתי אני יכולה לקבל עליה תשובה?

<שמואל זכאי: את תקבעי מתי תקבלי תשובה ואנחנו ניתן תשובה.

<יעקב גנות: אנחנו נודיע.

עדי קול: לא, לא, אתם רוצים שאנחנו - - - קודם כל נורא נהניתי מנוכחות

עדי קול: כם כאן ולכן אנחנו נעשה דיון נוסף בעוד כשבועיים.

<יעקב גנות: סליחה, אני מתחייב לבוא אלייך ללשכתך להגיד לך - - -

עדי קול: בתוך שבועיים.

<יעקב גנות: בתוך שבועיים.

עדי קול: בסדר.

עדי קול: מעולה.

עדי קול: אז קודם כל אני שמחה מאוד ואני אשמח לפגישה שלנו גם, בכל מקרה, ואני לא שותה קפה.

<יעקב גנות: קבענו.

עדי קול: אנחנו קרובים לסיום, אבל אני אתן לך.

<יורם שפירא: רק ממש בשתי דקות.

עדי קול: רק לא על הסבסוד של ה - - -

<יורם שפירא: לא, לא, לא, אני מדבר עכשיו על ה - - - קודם כל אנחנו מסבסדים - - -

<יעקב גנות: אבל אני מקווה שהשתכנעת.

עדי קול: איפה מסבסדים?

<יורם שפירא: אני יכול לספר על הסבסוד?

<יורם שפירא: תראי, אני אתן רק דוגמה, נתן פה דוגמה פיצה האט ונתן פה דוגמה קקאו ושולח לי הבעלים של קפה קפה שמוכר ב-10 שקלים קפה בנתב"ג ויושבים פה הבעלים של הסושי ומביאים את התפריט שלהם בפריים רמת החייל ובפריים נתב"ג, שכל המחירים בנתב"ג יותר נמוכים.

<יורם שפירא: אז אפשר לבוא ולהיתפס במוצר אחד או שניים ולהגיד שהמוצר הזה זה המוצר, אותו קפה של ה-18 שקל, שמצאו באחד המקומות, כן, יש מוצרים יקרים - - -

<שחר תורג'מן: אתם אמרתם שזה המוצרים הכי נמכרים בנתב"ג, אז תבדקו את זה.

<שחר תורג'מן: אלה המוצרים הכי נמכרים.

עדי קול: שחר, אני עוצרת אותך.

<יורם שפירא: אני מבקש את הגנתך על זכות הדיבור שלי.

עדי קול: הנה וקיבלת את הגנתי המלאה.

עדי קול: ברגע שיצאת מהדיון איבדת את זכות הדיבור שלך.

<יורם שפירא: הוא הלך לבדוק את הקפה.

עדי קול: או לשתות את הקפה פה.

<יורם שפירא: ולכן יש בנתב"ג מגוון עצום של מוצרים, מגוון עצום של מחירים, וכן, ישנם מחירים מסוימים ובאישור ולא בשום הפקעת מחיר, שהם גבוהים ממחירי הרשת, כמו שיש מחירים נמוכים ממחירי הרשת, כמו שיש מחירים שהם מחירי הרשת.

<יורם שפירא: אבל יש מגוון, ואם לבוא ולהגיד שחופי הים זו הדוגמה, כנראה שאהוד לא היה מזמן בחוף תל ברוך.

<יורם שפירא: כנראה.

<יורם שפירא: אני הרבה נמצא שם עם הנכדות שלי.

<יורם שפירא: שיבוא לקנות משהו בחוף תל ברוך ויראה כמה עולים המחירים בחוף תל ברוך או בחופים אחרים בתל אביב.

<יורם שפירא: אבל אנחנו לא משווים - - -

עדי קול: אבל יש מגוון, אתה יכול ללכת לחוף הים - - -

<יורם שפירא: יש מגוון יותר גדול בנתב"ג.

עדי קול: יש תחרות.

<יורם שפירא: נתב"ג הוא אחד השדות היחידים בעולם שאתה יכול להביא את השתייה מהבית, היחידי מהבית.

<יורם שפירא: אין כאלה שדות בעולם.

עדי קול: קודם כל, דרך אגב, זו אחת הקריאות של הוועדה, אנחנו אומרים 'תביאו את השתייה מהבית'.

<יורם שפירא: בסדר, שיביאו, כל אחד שיעשה את השיקולים שלו.

<יורם שפירא: אפשר למצוא אצלנו מקפה זול עד קפה טוב יותר ואיכותי במחיר יותר יקר.

עדי קול: אבל, שוב, גם הקפה הזול ביותר הוא לא במחיר שנמכר ב - - -

<יורם שפירא: זה לא נכון.

<יורם שפירא: פשוט אומרים לך נתונים, אני לא יודע מי אומר לך את הנתונים האלה ואני לא רוצה להתווכח פה עם אף אחד לגבי הנתונים, יושבים פה יותר מבעל רשת אחת בנתב"ג, הם יגידו לך את המחירים שלהם, לא אני, הם יגידו לך את המחירים שלהם - - -

עדי קול: שוב, ב-5 שקלים כמו קופיקס אני לא אמצא בנתב"ג.

<יורם שפירא: לא.

<יורם שפירא: אי אפשר גם לקנות בצל בסופרמרקט במחיר של השוק.

<יורם שפירא: לכל אחד יש את המחיר שלו ואת העלות שלו, עם כל הכבוד.

<יורם שפירא: עם כל הכבוד לכל אחד אחר.

עדי קול: טוב, אנחנו חוזרים על הדברים.

<יורם שפירא: כל מה שאני אומר, יש פיקוח, יש מגוון ויש איכות ויש לזה את המחירים שלו, וכן, אנחנו נשקול את מה שביקשת לגבי המכרזים העתידיים.

עדי קול: אתה תשקול ואתם תחזרו אליי עם תשובה בתוך שבועיים ותהיה לנו פגישה משותפת.

עדי קול: לפני שאני מסיימת, האם יש עוד גורם שרוצה לדבר ולא הייתה לו הזדמנות?

<דוד אליהו: כן, אני דודי, הבעלים של מסעדת פריים.

<דוד אליהו: כמו שהצגנו, רוב המחירים, 80% מהתפריט ברמת החייל יותר יקר ב-10% עד 15% מנתב"ג ואפשר לבדוק את זה.

<דוד אליהו: יש את זה באינטרנט ויש את זה גם ב - - -

עדי קול: למה?

עדי קול: אתם לא משלמים שכירות גבוהה?

<דוד אליהו: אנחנו משלמים, אבל יש תחרות בנתב"ג.

עדי קול: איזה תחרות?

<דוד אליהו: יש תחרות, כי יש הרבה עסקים.

<דוד אליהו: את אומרת שאין תחרות - - -

עדי קול: מחירים נקבעים בחוזים, אז איך יש תחרות?

<שמואל זכאי: מחיר מקסימום.

<דוד אליהו: אבל יש תחרות בין הסניפים.

<דוד אליהו: בין העסקים השונים יש תחרות.

<ישראל שלו: אני ישראל שלו, עורך הדין של פריים.

<ישראל שלו: הבעיה העיקרית היא שאנחנו מסעדת גורמה, בתל אביב אנחנו מוגדרים כמסעדת גורמה, סושי גורמה, סושי ברמה מהגבוהות בארץ, אנחנו נאלצים להתחרות עם רשתות של מזון מהיר.

<ישראל שלו: רק כדי שנבין, אנחנו לא נכנסנו בטעות לנתב"ג, נתב"ג החליט שהוא רוצה לשדרג את האוכל.

<ישראל שלו: כולם מדברים פה, המכנה המשותף - - -

עדי קול: לא, אנחנו מדברים על מוצרי הבסיס שהם - - -

<ישראל שלו: אני יודע, כולם מדברים על המכנה המשותף הנמוך ביותר בכל מישור, הבעיה היא שלפעמים הוא נשאר שם ואתה תשקיע מיליארדים במבנים יפים ועדיין אנשים שיגיעו יצטרכו בסוף לאכול פיצה.

עדי קול: אני עוצרת אותך, כי סושי בעיניי הוא מוצר מותרות ולכן אנחנו כרגע לא נכנסים לזה - - -

<ישראל שלו: אני רק אשלים את העניין הזה.

<ישראל שלו: פה אני חושב שהעניין מהותי, משום שמרגע שהכניסו אותנו לנתב"ג דרשו מאיתנו להוריד מחירים ודרשו מאיתנו להוריד מחירים כדי שנוכל לעמוד ברף של המחירים שנמצאים מולנו.

<ישראל שלו: אנחנו הסכמנו לכך.

<ישראל שלו: אנחנו דוגמה קלאסית לפיקוח הקשה שיש בנתב"ג.

עדי קול: ולכן אני חושבת, שוב, כשהם רוצים הם יכולים לפקח ולהגיד מחירים נמוכים.

עדי קול: אם היו רוצים היו אומרים גם תעשו מחירים בארקפה ובקקאו, מחירים זהים לחלוטין למחירים שמחוץ לנתב"ג.

עדי קול: יכולתם.

עדי קול: מה שזה אומר שהייתם צריכים כנראה להוריד את מחירי השכירות - - -

<יעקב גנות: לא נחזור - - -

עדי קול: אבל אנחנו לא חוזרים אחורה, צודק.

עדי קול: אנחנו מסיימים, אתה רוצה להגיד דברים?

ישראל אייכלר: אם אפשר דקה.

עדי קול: חבר הכנסת אייכלר הוא היושב ראש לשעבר של הוועדה הזאת ואורח כבוד בוועדה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: אני מתנצל על האיחור, היה לי משהו מאוד דחוף שנהיה ברגע האחרון, רציתי להיות פה מהתחלה, כי הנושא מאוד חשוב.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד בשני משפטים את שני הצדדים של אותו מטבע.

ישראל אייכלר: קודם כל כשנכנסים לנתב"ג אני רוצה לומר, אני לפעמים נדהם, אנחנו היום מנסים לארגן בכל מיני קהילות כל מיני אירועים של 5,000 אנשים, של 10,000 אנשים, אנחנו שבועות וחודשים מכינים, ופה מעבירים 13 מיליון אנשים בשנה וזה מדהים לראות שמתי שאתה מגיע הכול פנוי והכול זורם, חוץ ממתי שיש שביתה שזה נושא אחר.

ישראל אייכלר: מצד שני, כל נושא התעופה בעולם היה דבר מאוד יקר, עד שהגיעו ה-low cost.

ישראל אייכלר: ידעו שאם אני רוצה לעלות במטוס אני חייב לעבור למלון של 5 כוכבים, למה?

ישראל אייכלר: כי יש אנשים עשירים שיכולים לשלם והם רוצים שירות של מלון הכי מפואר ולכן אני והדלים האחרים צריכים לשלם מחיר גבוה, כי אנחנו צריכים שירות כזה והיינו אומרים 'אנחנו מוותרים'.

ישראל אייכלר: מה עשו?

ישראל אייכלר: עשו חברות low cost.

ישראל אייכלר: ב- low cost אתה לא מקבל כלום, אתה נוסע, מעבירים אותך כמו חבילה ואתה משלם על כל דבר בנפרד ואז אני מרוצה והוא מרוצה, אני משלם בזול, אני רוצה להגיע לאירופה, אני לא צריך שהדיילת תבוא ותכין לי ברמה של 5 כוכבים עם כוסית.

ישראל אייכלר: אם אני רוצה אני אשלם.

ישראל אייכלר: יכול להיות שהפתרון לשאלה שהועלתה פה ועקבתי אחריה, של היוקר, שצריך לעשות שני סוגי שירות.

ישראל אייכלר: אני מבין את הנהלת נתב"ג שרוצה לתת שירות מקסימלי לאזרח מבחינת זה ולכן המחיר יקר ולכן המכרזים כאלה, אבל אולי אפשר לעשות low cost גם ב - - -

עדי קול: אנחנו ביקשנו מחירים מפוקחים.

עדי קול: אמרנו שיהיה קפה ומאפה ושתייה, שאנשים יידעו שבכל רשת הם יכולים לקבל במחיר מסוים.

עדי קול: אני נתתי דוגמה של האוניברסיטאות, שאתה יודע שיש מקומות - - - אתה יכול לבחור לשתות את הקפה היקר, אבל שיהיה לך תמיד קפה בסיסי שתוכל לקבל במחיר שהוא המחיר שמקובל במשק.

ישראל אייכלר: ברור שכיוונתי.

ישראל אייכלר: בעצם זה שני סוגי שירות, שירות VIP, שירות מלון 5 כוכבים, ומי שרוצה, שיוכל לשלם בשביל כוס קפה כמו באוניברסיטה או במסעדת עובדים או דברים כאלה.

ישראל אייכלר: אני חושב שזה הפתרון הכי טוב.

עדי קול: אז אנחנו פנינו בבקשה הזאת לרשות שדות התעופה שהבטיחו לשקול אותה בחיוב ולחזור לנו עם תשובה תוך שבועיים לגבי המכרזים העתידיים ואנחנו מאוד מודים להם וגם מודים להם על ההשתתפות ומודים לכולכם.

עדי קול: אני רוצה להגיד כמה מילים לסיום.

עדי קול: אני יודעת שהואשמתי פעמיים לפחות בפופוליזם, חלק במשתמע וחלק במישרין, ואני רוצה להגיד שהמטרה של הוועדה הזאת היא לא כמובן להיות פופוליסטית אלא לייצג את הציבור והציבור מגיע אלינו ופונה ופונה בהמוניו עם דברים שמטרידים אותו ומציקים לו.

עדי קול: כמות הפניות שאנחנו מקבלים היא עצומה ואנחנו קודם כל נשמח לקבל פניות נוספות ואנחנו מעלים את הנושאים שמטרידים את הציבור לסדר היום, וזאת המטרה שלנו.

עדי קול: אני מקווה שהבנתם אותה ואנחנו ניפגש פה בהמשך.

עדי קול: תודה רבה, אני סוגרת את הישיבה.