ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 200, 2014-06-09 12:00

עמרם מצנע: שלום לכולכם, אני מתכבד לפתוח את הדיון.

עמרם מצנע: הדיון הוא על פי בקשה לדיון מהיר של חבר הכנסת אילן גילאון וחבר הכנסת מיקי רוזנטל.

עמרם מצנע: אני רוצה להגיד כבר בהתחלה שאנחנו קיימנו בחודשים האחרונים מספר דיונים בנושא של הסגל הזוטר במכללות והוועדה גם לא מתכוונת להתערב במשא ומתן שמתקיים בין הסגל לבין המכללה והות"ת.

עמרם מצנע: בבקשה, חבר הכנסת אילן גילאון.

אילן גילאון: אני אתבטא בקצרה.

אילן גילאון: הסיבה שביקשתי את הדיון הדחוף היא שקורים דברים בהתנהלות של מערכת יחסי עבודה שהם, הייתי אומר בלשון המעטה - קצת ביזאריים.

אילן גילאון: מה שלא מובן אצל 300 מרצי החוץ – וגם מרצים מן החוץ בכלל זו בעיה, אבל לא באתי לגעת בנושא הזה - שאני שומע שכאן מגיעים לכלל הסכמים בין הנהלה ומרצים ובסופו של דבר מי שמפרק את ההסכמות האלה זה הות"ת מתוך כל מיני תביעות שמקומן לא יכירן, כמו שקט תעשייתי לחמש שנים, או דרישות דרקוניות אחרות.

אילן גילאון: זה ממש לא מובן, אני חושב.

אילן גילאון: לכן חשבתי שצריך להביא את הנושא הזה מההיבט הזה לכאן.

אילן גילאון: 300 המרצים, שכאמור – לי לא נוח לקרוא להם "מרצים מן החוץ" כי אני לא מכיר בתופעה כזו, לפי הבנתי הם כרגע נמצאים בשביתה או במשבר עבודה.

אילן גילאון: אנחנו הרי באים לכאן כשלא צריך להרע לתמימים או להכי חלשים.

אילן גילאון: הם, בעיניי, הפרולטריון הכי מובהק היום שצריך להגן עליו ולשמור עליו, והדברים האלה לא קורים.

אילן גילאון: לכן באתי לבקש סעד מהוועדה של אדוני.

רונן הופמן: אני רוצה לומר שאני מרגיש שאני רוצה לשמוע וללמוד את זה בין השאר כי הייתי מרצה מהחוץ וגם הייתי סטודנט של פרופ' בידרמן.

רונן הופמן: אז כן, מאד חשוב.

<שרון חגבי: שמי שרון חגבי, אני בוגרת המכללה ומרצה במכללה מזה שלוש שנים, ראש צוות שטח, חברת ועד ופעילה מזה שנתיים בכל הרמות האפשריות על מנת לקדם את האינטרסים של המרצים מן החוץ במכללה האקדמית.

<שרון חגבי: אנחנו כיום נמצאים במצב שבו מבחינת המשא ומתן קיבלנו שני סעיפים בעל כורחנו במובנים רבים, מתוך הבנה שאין עדיין ארגון ארצי.

<שרון חגבי: זה בעצם – היקף המשרה, של 14 שעות.

<שרון חגבי: אני לא באה להתווכח על זה, רק חשוב לי לציין שהפערים בינינו לבין האוניברסיטאות נשארים ומקובלים.

<שרון חגבי: הסעיף השני, שהוא מאד משמעותי, זה בעצם הסכם לחמש שנים, שאין לו אח ורע.

<שרון חגבי: גם ההסכמים של הסגל הזוטר לא היו לחמש שנים.

<שרון חגבי: אבל הסכמנו לשני הסעיפים המאד משמעותיים האלה, התפשרנו עליהם, ומאותו רגע אנחנו מוצאים את עצמנו במצב של כרסום, כרסום והכנסה של סעיפים שמטרתם, מעבר לסיכול של המאבק המקומי שלנו, כך אני רואה את זה - יש פה ניסיון מאד מוזר.

<שרון חגבי: מצד אחד אומרים לנו, ופה בוועדת החינוך נאמר: תקימו גוף ארצי.

<שרון חגבי: אז אני שואלת את ועדת החינוך: איך אנחנו אמורים להקים גוף ארצי אם כל מכללה יסגרו אותה בהסכם לחמש שנים, ושקט תעשייתי – לא משנה מה הות"ת מחליט לעשות, אנחנו מחויבים לשקט תעשייתי.

<שרון חגבי: אז איך אנחנו אמורים להקים ארגון ארצי.

<שרון חגבי: איך אנחנו אמורים לקדם פה שוויון בהשכלה, לצמצם פערים – לא ברור לי.

<שרון חגבי: לכן אנחנו באים כאן ומנסים – כן, כן, ברור לי שהיו פה דיונים וברור לי שהנושאים עלו כאן, אבל נראה לי שוועדת החינוך חייבת להיכנס לתמונה, כי לא רק שההסכם המקומי שלנו, כרגע, שוב – עם ההתחשבות של שני הסעיפים האלה, לא מצמצם פערים, הוא באופן מובהק מנציח הבדלים ויוצר פה השכלה סוג א', והשכלה סוג ב', סטודנטים סוג א' וסוג ב', וזה פשוט דבר שאותי, ברמה האישית, מקומם.

עמרם מצנע: אני הבנתי שהיו הבנות שהיו אמורות להגיע אתמול להצבעה באסיפה כללית שלכם.

עמרם מצנע: מה קרה עם זה?

<שרון חגבי: אין שום בעיה.

<שרון חגבי: אנחנו נמצאים במשא ומתן והיו כמה הבנות שהגענו אליהן.

<שרון חגבי: האמירה, ופה, הנקודה המאד פשוטה היא שהיו מספר סעיפים שאנחנו התבקשנו ודרשנו שיבואו לידי שינוי, שיישקלו מחדש, כמו שקט תעשייתי לחמש שנים, בהינתן הסעיף הנוסף שבו ות"ת יכולים להחליט כל החלטה שהם רוצים, במהלך החמש השנים האלה.

<שרון חגבי: ברור לנו ששני הסעיפים האלה ביחד הם סעיפים מאד בעייתיים.

עמרם מצנע: לא הבנתי – יש הסכם שהצדדים מתחייבים.

<קריאה: אין הסכם.

עמרם מצנע: לא, יש טיוטה של הסכם.

<יעלה להב רז: מה שקורה הוא שיש טיוטה של הסכם.

<יעלה להב רז: היתה טיוטה של הסכם, אנחנו עובדים, באמת, בצורה מרתונית מול ההנהלה, על מנת לייצר מסמך הבנות שיחזיר אותנו משביתה.

<יעלה להב רז: יש לנו מספר סעיפים שנותרו פתוחים.

<יעלה להב רז: יש לנו גם הסכמות.

<יעלה להב רז: יש מספר סעיפים שנותרו פתוחים.

<יעלה להב רז: כרגע, מה שההנהלה עשתה זה שהיא לקחה את המסמך הכביכול מאושר, על ידינו, ואישרה אותו מול ות"ת.

<יעלה להב רז: יש שם סעיפים שלאורך כל הדרך הבענו התנגדות לגביהם – זה גם מה ששרון חגבי אמרה, הניסיון החד צדדי של ות"ת, שלנו אין שום יכולת להתנגד לכל הנחיה שתוטל עלינו.

<יעלה להב רז: כמובן – השקט התעשייתי לחמש שנים, שהחיבור בין השניים הוא לחלוטין לא ריאלי, מבחינתנו.

<יעלה להב רז: יש סירוב כרגע לעבוד אתנו על איזה מנגנון של דלת מסתובבת, ואני מזכירה לך שבכל הדיונים שדיברנו כאן, גם ועדת החינוך הביעה ביקורת כלפי חלק מהסעיפים שלא קיימים באוניברסיטאות והם כן קיימים כאן.

<יעלה להב רז: אנחנו, מכיוון שאנחנו מבינים שאנחנו מכללה מקומית וההסכם הזה הוא הסכם מקומי, אנחנו מבינים שיכולת ההתנגדות שלנו היא קטנה, ולכן אנחנו הסכמנו לקבל את הסעיפים האלה, אבל לא יכול להיות שהסעיפים האלה יגיעו ללא מנגנון שייצור או ימנע דלת מסתובבת, שאנחנו נדע את מספר המפוטרים מדי שנה.

<יעלה להב רז: כרגע יש סירוב לנושא הזה.

<יעלה להב רז: יש סירוב גם להכניס למסמך ההבנות את ההחזר הרטרואקטיבי - - -

עמרם מצנע: אני מוכרח לשאול: אתם מצפים שוועדת החינוך, שהיא ועדה פוליטית, תתערב במשא ומתן שאתם מנהלים בצורה מרתונית?

עמרם מצנע: אני מבין שבכל משא ומתן יש הצלחות, יש דברים שלא מצליחים בהם.

עמרם מצנע: שאנחנו נתערב במשא ומתן?

עמרם מצנע: אתם רוצים שנהיה בורר?

אילן גילאון: זה לא משא ומתן נורמאלי.

אילן גילאון: זה אב-נורמאלי.

<יעלה להב רז: יש פה סיטואציה שהיא א-נורמאלית, כי כשאנחנו מגיעים לוועדת החינוך אומרים לנו: אתם מכללה אחת, זה לא הסכם ארצי, לכו והקימו איגוד.

<יעלה להב רז: כשאנחנו יושבים מול ההנהלה, ות"ת מייצר כאן הסכם שהוא בסופו של דבר, מטרתו לכרסם בכל הסכם עתידי הן באוניברסיטאות והן במכללות, והוא עושה את זה על הגב שלנו.

<יעלה להב רז: הגב שלנו הוא גב צר.

<יואב מילר: אני מ "שנקר".

<יואב מילר: גם אנחנו נמצאים בסכסוך עבודה ושביתה.

<יואב מילר: למי שלא מכיר את הנושא, הסיפור הזה סביב 14 שעות משרה מלאה כבר שם את כל המכללות בעמדת נחיתות מאד מאד משמעותית, באחוזים זה בערך 40-20%, תלוי במשרה הספציפית, ועל התנאי הזה, אנחנו, להבדיל ממכללת תל אביב, בחרנו לא לשבות, בחרנו להתפשר עליו, כשאנחנו מאמינים שהפשרה תביא לתוצאות.

<יואב מילר: להפתעתנו גילינו בשבועות האחרונים שהות"ת, אני מצטער לומר, מבין את הפשרה הזו ככתב כניעה, ומכאן ואילך הוא ממשיך לסחוט, דבר שאנחנו לא יכולים לעמוד בהם, לא ברגע זמני ולא בהמשך.

<יואב מילר: אני לא אכנס לרזולוציה כי זה כבר לא שייך למכללת תל אביב, רק לומר דבר כזה – זה לא רק שלבצע התאגדות.

<יואב מילר: במובן מסוים לא רק שזו דרישה לכתב כניעה, כל הסעיפים המצטברים שמתוארים כאן, אני במובן מסוים מוכרח להגיד שאני אפילו מעדיף שאכן ניכנע כדי שלסטודנטים בכל המכללות בארץ יהיה ברור שהם אכן סטודנטים סוג ב' לכל דבר.

<יואב מילר: גם שוק העבודה יבין את זה יום אחד.

<יואב מילר: גם אנשים שיבואו ללמד אצלנו בעתיד ייהפכו לסוג ב', מכיוון שהעבודה הזו תהיה הרבה פחות אטרקטיבית בכל הפרמטרים.

<יואב מילר: זו המשמעות שמונחת כרגע על הכף.

<יואב מילר: היא תגלוש מכאן לכל שאר 20 המכללות.

<יואב מילר: אנחנו כרגע מבצעים את המלחמה במרכז לאנשים בפריפריה, שברדיוס של 50 ק"מ אין להם שום מכללה אחרת ללמד בה, ויהיה להם הרבה יותר קשה לנהל את המאבק הזה.

<יואב מילר: זו תמונת המצב.

<אדוארדו שילמן: אני מרצה במכללה האקדמית.

<אדוארדו שילמן: כמו שחבר הכנסת גילאון אמר קודם, יש כאן דברים שלא אמורים לקרות במשא ומתן.

<אדוארדו שילמן: אחד מהם, למשל, שאנחנו אמורים לקבל כרגע את פעימת השכר שהמרצים מקבלים באופן קבוע היא נדחתה, בגלל שאנחנו נמצאים בתוך משא ומתן.

<אדוארדו שילמן: זה חלק מההגדרות, וזה בסדר.

<אדוארדו שילמן: אנחנו אמורים לקבל אותה רטרואקטיבית בסוף המשא ומתן הזה, וכרגע זה משהו שלמשל ההנהלה או ות"ת מסרבים להכניס לתוך מזכר הבנות.

<אדוארדו שילמן: אלה דברים שלא - - -

עמרם מצנע: את מה?

<אדוארדו שילמן: אנחנו אמורים לקבל פעימת שכר, כלשהי, מינואר, למעשה.

<אדוארדו שילמן: זה משהו שהם לא מוכנים להכניס למזכר ההבנות שלנו.

<אדוארדו שילמן: זה דבר שאנחנו לא יכולים להסכים עליו, והנקודות האלה בדיוק זה הדברים שלא ייעשו במשא ומתן.

<ערן חכים: אני מלווה ארגוני מטעם "כוח לעובדים" של המכללה.

<ערן חכים: אני רוצה להגיד למה אני חושב שזה כן המקום של הוועדה הזו.

<ערן חכים: הוועדה הזו התכנסה בתחילת השנה והחליטה שהיא רוצה לייצר הסדרה של ההעסקה של מרצים מן החוץ במכללות.

<ערן חכים: כמובן שההסדרה הזו היא הסדרה ארצית, אבל הדברים התגלגלו כך לו כך שלמעשה ההסדרה הזו מתקיימת במשא ומתן בין שתי המכללות שכרגע נמצאות בסכסוך עבודה לבין ות"ת.

<ערן חכים: המשא ומתן הזה הוא מה שאנחנו היינו קוראים לו כשהייתי ילד "לא כוחות,.

<ערן חכים: ות"ת הוא גוף שרואה 21 מכללות מולו והן מכללות שדואגות לעצמן, ל-300 מרצים, וות"ת למעשה יכול לכופף את הידיים של המכללות האלה בכל נקודה שהיא.

<ערן חכים: במובן הזה, הסדרה ארצית, שהוועדה הזו קראה לה, מתבררת להיות סיוט.

<ערן חכים: זאת אומרת, מדבר חיובי שהיה אמור לייצר העסקה נורמטיבית, עוד ועוד סעיפים נכנסים.

<ערן חכים: למשל, סעיפים שהוזכרו כאן.

<ערן חכים: סעיף שאומר שכל מה שלא מוסדר - - -

עמרם מצנע: אני לא מבין.

עמרם מצנע: אתם הרי לא ארגנתם גוף מייצג של כל המכללות.

עמרם מצנע: לות"ת היה יותר נוח לדון עם גוף מייצג, אבל לא קיים, בשלב הזה.

<שרון חגבי: איך - - כל כמה שנים כל ארגון כפוף להסכם של חמש שנים.

עמרם מצנע: מה זה קשור לחמש שנים?

<שרון חגבי: בוודאי שזה קשור.

עמרם מצנע: לא, זה לא קשור.

<שרון חגבי: ודאי שזה קשור.

<ערן חכים: השאלה היא מי זה "אתם".

<ערן חכים: יש פה קבוצות של עובדים שהתארגנו, שהם התארגנו במקום העבודה שלהם.

עמרם מצנע: לא, לא, זה לגיטימי, אני לא אומר שלא.

עמרם מצנע: אני רק אומר – הקשר בין - - אנחנו המלצנו, לא הנחנו, כי אנחנו לא יכולים, שבאמת יקום גוף שמייצג.

עמרם מצנע: בינתיים הוא לא קיים, על כן מנהלים - - -

<שרון חגבי: אתה יודע למה הוא לא קיים?

<שרון חגבי: כי אנשים - - -

עמרם מצנע: הוא לא קיים כי אתם לא מתארגנים.

<שרון חגבי: אני רוצה לומר משהו.

<שרון חגבי: אני דוקטור, ובני 40 מתקשרים אלי מבוהלים שמא המכללה תפטר אותם.

<שרון חגבי: אנשים במכללות אחרות לא מתארגנים כי הם פוחדים.

<שרון חגבי: איזה מין דבר זה לומר לי – תקימו התארגנות ארצית כי יש צדק בדברים שלכם, כשידוע לכולם שהתארגנות היא דבר שהוא קשה מאד, אז אנחנו מנסים, מנסים להתארגן, ואתם מנסים לכבול אותנו להסכמים דרקוניים של שנים ארוכות ואז אתם אומרים – תקימו התארגנות ארצית.

עמרם מצנע: אני פשוט מעיר הערה שהערנו ביותר מדיון אחד, שממליצים, זה יותר נוח לכולם.

עמרם מצנע: זה לא קיים כרגע, אבל זה גם לא מונע מלהתארגן בעתיד.

<שרון חגבי: אני מצפה מוועדת החינוך שתשאל את עצמה למה זה לא קורה, ולא רק תגיד שזה לא קורה.

עמרם מצנע: אבל אני רוצה לשמוע את המכללה קודם, כי המשא ומתן הוא ביניכם ובינם.

<שלמה בידרמן: אני סגן הנשיא לעניינים אקדמיים.

<שלמה בידרמן: אנחנו מנהלים משא ומתן עם הארגון שהכרנו בהם מלכתחילה, ארגון יציג.

<שלמה בידרמן: בשבועות האחרונים המשא ומתן הוא מאד אינטנסיבי.

<שלמה בידרמן: לקראת יום שני, בערב החג, הגענו להבנות – מה שנראה לנו בכל הסעיפים שאפשרו כתיבת מזכר הבנות.

<שלמה בידרמן: כתבנו את המזכר הזה, דנו בו במשך כמה וכמה ישיבות.

<שלמה בידרמן: בסיומה של הישיבה האחרונה פנה נשיא המכללה וביקש את הסכמת הוועד לכך שהמזכר הזה מקובל עליהם, והם ימליצו בפני האסיפה הכללית לקבל אותו.

<שלמה בידרמן: משהבטחה כזו ניתנה לו, ואני הייתי עד לה, הוא פנה אל ות"ת ואל הממונה על השכר כדי לקבל את האישור.

<שלמה בידרמן: האישור אכן ניתן במהלך סוף השבוע בימים חמישי-שישי.

<שלמה בידרמן: לקראת יום חמישי בערב - - -

עמרם מצנע: נשמעת פה טענה שאחרי שהיתה איזושהי הבנה על מזכר מסוים שונו מצדכם הכללים.

<שלמה בידרמן: לא.

אילן גילאון: אתם עם הות"ת מכוילים?

<שלמה בידרמן: כמו שחברינו יודעים אנחנו ניהלנו במקביל משא ומתן מאד אינטנסיבי עם הות"ת.

<שלמה בידרמן: היו חילוקי דעות אתם, היו חילוקי דעות עם הות"ת.

<שלמה בידרמן: ניהלנו את המשא ומתן בעקשנות מתוך כוונה להביא לשינוי עמוק של מצב ההעסקה של מה שנקרא – מורים מן החוץ, לכן מזכר ההבנות עושה את זה.

עמרם מצנע: אני חוזר לשאלה: כשהגעתם לאותה הבנה על המזכר, האם היה שינוי אחר כך - - -

<שלמה בידרמן: לא, לא.

עמרם מצנע: פה יש טענה שהיה שינוי.

<שלמה בידרמן: לא.

<שלמה בידרמן: כל השינויים היו בלתי צפויים.

<שלמה בידרמן: הם באו מצדם של חברינו, ששלחו לנו תיקונים מהותיים שלא יכולנו – אנחנו לא יכולים כל פעם לרוץ לות"ת ולממונה על השכר ולבקש אישורים לדברים שעכשיו עלו מחדש, שלא היו קודם לכן.

<שלמה בידרמן: אנחנו ראינו, ואני רוצה לצטט כאן את נשיא המכללה – התנהגות שאינה בתום לב, אני מצטער לומר את הדבר הזה.

אילן גילאון: של מי?

<שלמה בידרמן: של חברינו הצעירים.

<שלמה בידרמן: אנחנו סברנו והבנו – ארבעה אנשים מטעמנו ישבו בחדר והבינו שהמזכר הזה הוא המזכר שהם הולכים להביא לאסיפה שהיתה אמורה להתכנס - - -

<קריאות: - - -

<קריאה: בתיקון.

עמרם מצנע: אני אתן לכם להגיב.

<שלמה בידרמן: המזכר הזה כפי שהוא, אחרת נשיא המכללה לא היה מטריח את עצמו לפנות, הן לות"ת והן לממונה על השכר.

<שלמה בידרמן: הרי אין טעם להביא להם דבר שאיננו גמור.

<שלמה בידרמן: הדבר היה גמור.

<שלמה בידרמן: הם לא הבטיחו שהאסיפה תקבל את זה.

<שלמה בידרמן: הם אמרו שהם ימליצו לפני האסיפה לקבל את המזכר.

<שלמה בידרמן: משכך היו הדברים פנה נשיא המכללה והשיג את הסכמת ות"ת והממונה על השכר, ומכאן יש איזושהי התדרדרות שאין לי מושג למה היא מתרחשת, בכלל, לאור מה שכתוב במזכר – בוודאי.

<יעלה להב רז: יש פה מחלוקת על העבודות.

<יעלה להב רז: אני מסכימה אתך שאין טעם להעלות מסמך לא גמור לות"ת, וזה אכן מה שעשיתם.

<יעלה להב רז: העובדה היא שההנהלה שלנו מתעלמת לכל אורך הדרך מה - - לגבי סעיפים, אי אפשר להאשים אותנו - - -

עמרם מצנע: אני רוצה להבין את העובדות.

<יעלה להב רז: העובדות הן שבכל פעם שהגענו להסכמה מול ההנהלה - - -

עמרם מצנע: האם סוכם שאתם מעלים את זה להצבעה באסיפה?

<יעלה להב רז: בהנחה וההתנגדויות שלנו יתקבלו וייערכו שינויים במסמך.

<יעלה להב רז: יש פרוטוקולים ואי אפשר לטעון אחרת .

אילן גילאון: מה היתה ההסכמה האחרונה שאתם הגעתם, והות"ת ביטל אותה?

אילן גילאון: היתה הסכמה כזו?

<יעלה להב רז: יש כל מיני הסכמות.

<יעלה להב רז: למשל, דור ב', שהות"ת מנסה לכרסם ומנסה - - -

<שרון חגבי: ללא דלת מסתובבת, שזה אחד ועוד אחד.

אילן גילאון: ועליכם זה מקובל.

אילן גילאון: אתם כן מקבלים?

<שלמה בידרמן: הות"ת לא מנסה לכרסם.

<שלמה בידרמן: אם תסתכל במזכר תראה שהות"ת לא מנסה ל- - -

<יעלה להב רז: העובדה היא שאני מקבלת טלפונים – שהנה, הות"ת רוצה להכניס משפט נוסף, וזה כל פעם כשכבר יש הסכם.

עמרם מצנע: ממי את מקבלת טלפונים כאלה?

<יעלה להב רז: ממי שצריך לקבל.

עמרם מצנע: אבל אני שואל: המזכר הוא הרי משהו כתוב.

<יעלה להב רז: המזכר הוא משהו כתוב.

<יעלה להב רז: הוא לא מוסכם.

<יעלה להב רז: יש שם חלק מהסעיפים שהסכמנו עליהם.

<יעלה להב רז: יש שם סעיפים נוספים מהותיים, כמו דלת מסתובבת, שלא הסכמנו, ועדיין – ההנהלה לקחה את המסמך ואישרה אותו מול ות"ת.

<גדי פרנק: אני ממלא מקום מנכ"ל ות"ת.

<גדי פרנק: אל"ף, רק בשביל להבהיר – אם יש גורם אחד שהיה עקבי לאורך כל הדרך, מההתחלה ועד הסוף, מאז הדיון הראשון בוועדה פה, היה על השולחן, לרבות אצל חברי הסגל, לרבות פה על שולחן הוועדה – ההנחיות של מל"ג ושל ות"ת שכללו את כל הרכיבים שנמצאים כרגע על השולחן.

<גדי פרנק: השינויים היחידים שנעשו במסמך הזה היו שינויים אחרי שלושה דיונים שהיו פה, בוועדה, ושהוועדה ביקשה שאנחנו נתייחס ונשקול מחדש שני היבטים מסוימים: היבט אחד זה ההיבט שכרוך במספר השעות.

<גדי פרנק: הוא התחיל בהתחלה ב-16 שעות וירד ל-14 שעות, אחרי שחברי הוועדה אמרו לנו – לכו, תעשו את החישובים בדיוק, ותבטיחו לנו שאף אחד לא ייפגע בסופו של דבר במעבר הזה, מעבר לתוספת על הזכויות הסוציאליות, שגם שכרו ברוטו לא ייפגע.

<גדי פרנק: וזה דבר שהלך ונבדק, ולכן ירדנו מ-16 ל-14 שעות בדיון פה, בוועדה.

אילן גילאון: האם בכלל יש טעם בכלל לנהל משא ומתן עם הנהלת המקום או שצריך לנהל את זה עם הות"ת ישירות?

<גדי פרנק: אז בוא נתקדם לאט לאט, בסדר?

<גדי פרנק: דבר שני – היתה פה איזושהי בקשה לגבי הנושא של תנאי מעבר של הסגל שקיים היום במערכת, לתת יותר גמישות גם בהיבט של אותו רף מינימלי של אחוז המשרה, וגם בהקשר הזה נכנסה לתוך ההנחיות שלנו הערה שמאפשרת גמישות לגבי הסגל הקיים במובן של סגל ותיק שנמצא שנים רבות במכללה, לאפשר לו לעבור גם במצב של אחוז משרה יותר נמוך.

<גדי פרנק: זה שני השינויים היחידים שקרו, ולכן המסמכים שלנו הם עקביים לחלוטין, והמסמכים האלה קיימים אצל כולם מתחילת הדרך.

אילן גילאון: וזה תואם את ההסכמים שההנהלה הגיעה אליהם עם המרצים?

<גדי פרנק: כן.

<גדי פרנק: אני אכניס בכל זאת כמה היבטים נוספים.

<גדי פרנק: לכן, מהבחינה הזו, להגיד שות"ת מכניסה פה עזים נוספים או דברים חדשים?

<גדי פרנק: הכל היה כתוב ולא הכנסנו שום דבר נוסף מעבר למה שהיה שם קודם.

אילן גילאון: עם ההסבר המאד מפותל שלך אתה מכניס עזים כבר בהסבר הזה, אז אני לא - - -

<גדי פרנק: ממש לא.

<גדי פרנק: העובדה שהמשא ומתן בסופו של דבר התנהל במישור המקומי הוא משני טעמים: אחד, לנו הרבה יותר נוח, ואנחנו מנהלים את זה בכל המערכות שלנו, לרבות בסגל הזוטר באוניברסיטאות, לרבות לגבי הסגל הבכיר באוניברסיטאות, לרבות בסגל הבכיר במכללות - בצורה של משא ומתן ארצי, ככל שיש התארגנות שמאפשרת את זה.

אילן גילאון: אבל אין להם ארגון ארצי.

אילן גילאון: מה לעשות?

אילן גילאון: אז אתם מפחדים מתקדימים?

<גדי פרנק: יש פה טענה שנטענה כלפינו שאנחנו נגד ארגון ארצי.

<גדי פרנק: אנחנו באופן מובהק בעד ארגון ארצי, בכל המערכות - - -

<קריאות: - - -

<גדי פרנק: אנחנו מעדיפים לנהל את ההתנהלות מול ארגון ארצי, כי הדרך לעשות את זה בסופו של דבר יוצרת שוויון רוחבי וסדר הרבה יותר גדול במערכת.

<גדי פרנק: כרגע, במשאים ומתנים שמתנהלים כרגע - - -

אילן גילאון: זו חכמה קטנה מאד להגיד "בעד ארגון ארצי", כשאין ארגון ארצי.

עמרם מצנע: אבל הוא משיב על טענה שכאילו הם עושים "הפרד ומשול".

<גדי פרנק: נכון, ולכן, אנחנו מאפשרים גם את המשא ומתן המקומי, למרות שעולים בו דברים שקשה לנו להתמודד אתם, כי יש הרבה הסדרות פנימיות מקומיות שעולות בו.

<גדי פרנק: לכן גם מתנהל משא ומתן מקומי, כי מעבר לאותן הנחיות כלליות של ות"ת ושל מל"ג יש פה עוד כל מיני הסדרות פנימיות מקומיות שצריכות לקרות, ואין לנו בעיה שהן יקרו ברמה המקומית, אבל אנחנו לא יכולים להתערב בהם ולשבת בכל דיון שעוסק – אם זה במה בדיוק הוועדה שתעסוק במינויים במוסד, או איזה שי לחג המוסד יקבל.

אילן גילאון: - - - הם מסכמים עם ההנהלה, זה לא מה שקורה פה.

<גדי פרנק: שאלת למה הם אמורים לנהל את המשא ומתן רק מולנו ולא מולם.

<גדי פרנק: מאחר והם מנהלים מול ההנהלה מגוון מאד מאד רחב של נושאים, מעבר למה שמוסדר על ידי הנחיות ות"ת – הם מנהלים את זה מול ההנהלה.

<גדי פרנק: לגבי נושא אורך ההסכם – אחד, הנושא של חמש שנות הסכם – הסכמים מאד נהוגים במערכת ההשכלה הגבוהה, גם לגבי הסגל הבכיר, לגבי הסגל הבכיר במכללות אפילו ההסכם היה מעט יותר ארוך, כך שזה לא הסכם חריג.

<גדי פרנק: שתיים, בגלל העובדה שיש בו הסדרה מקומית, ובגלל העובדה שאורך ההסכם נובע בגלל שיש בו הרבה סוגיות שהם רוצים להעלות, ובגלל שההסכם הוא מאד יקר, ובאופן טבעי הוא צריך להתפרס על פני זמן, אפשרנו סעיף לא טריביאלי בכלל, בהסכמי שכר, שכל הסדרה מטיבה שתהיה בהמשך, ברמה הארצית, אם זה בגלל הנחיות ות"ת שהשתנו, או בגלל הסכם ארצי שיהיה בשאר המכללות, יוחל, אוטומטית בתוך המכללות המקומיות - - -

<יעלה להב רז: אנחנו ביקשנו לקבל הבהרה מה הוא הסכם ארצי וסירבתם.

<קריאות: - - -

<גדי פרנק: הסדרה מטיבה.

<גדי פרנק: מה שסירבנו זה לדבר הפשוט, ואני אסביר: אנחנו לא נתנו תגובה לכל אחת מההערות שלכם.

<גדי פרנק: הבעיה הגדולה מבחינתנו קרתה בין יום שני ובין יום ראשון.

<גדי פרנק: אנחנו קיבלנו ביום שני, בסופו של דבר, בערב חג השבועות, מסמך שנאמר – זה המסמך שאפשר לסכם עליו.

<גדי פרנק: עוד פעם – באישור הגופים הרלבנטיים: אצלכם - - , במכללה – מי שצריך להחליט במכללה, ות"ת והממונה על השכר כרגולטורים - - זה שצריך לחתום על ההסכם הארצי כפי שהוא יהיה כתוב בסופו של דבר בצורה מפורשת.

<גדי פרנק: קיבלנו את זה, ולמרות חג השבועות, ויסלח לי חברי חובש הכיפה שיושב כאן, הקדשנו הרבה זמן, גם תוך כדי החג, גם תוך כדי סוף השבוע, בשביל לעכל את מה שכתוב שם.

<גדי פרנק: המסמך הזה כולל היבטים שברמה הבסיסית חורגים מההנחיות הבסיסיות שלנו לפחות בהיבט מסוים כיוון שתוצאתית הוא מייצר – לא משנה אם בדרך כזו או בדרך אחרת, תוספת שכר - - -

אילן גילאון: תדבר פשוט, שאפילו חבר כנסת יוכל להבין אותך.

<גדי פרנק: אין בעיה.

<גדי פרנק: המסמך הה מייצר תוספת שכר שהיא הרבה מעבר לכל דבר אחר שאושר אי פעם.

<גדי פרנק: למרות זאת הנהלת המכללה אמרה לנו – כזה ראה וקדש.

<גדי פרנק: זה או הכל ביחד, ואז אפשר לשכנע את הסגל, או שלא.

<גדי פרנק: אנחנו בלענו צפרדע ענקית כדי להגיד – בסדר, אנחנו נגבה אתכם.

<גדי פרנק: לרבות לגבות אתכם תקציבית, לרבות לגבות אתכם מול הממונה על השכר באוצר שקשה לו עם הדבר הזה, ואנחנו נמצא את הפתרון לזה.

<גדי פרנק: ביום ראשון, אחרי שעברנו את כל הסופשבוע הזה ונתנו במוצאי השבת תשובה להנהלת המכללה שנלך עם זה, למרות שזה מאד חורג, מבחינתנו, הסתבר לנו שבעצם המסמך הזה מתחיל להתפרק – מוסיפים לו דברים, משנים בו דברים.

<גדי פרנק: אם ככה, גם לנו יש המון הערות.

<יעלה להב רז: לא הוסיפו ולא שינו שום דבר.

<אדוארדו שילמן: אנחנו מלכתחילה לא הסכמנו - - -

<יעלה להב רז: אתם קיבלתם מסמך שאנחנו לא הסכמנו עליו.

עמרם מצנע: יש לכם בעיה גם עם המכללה.

<גדי פרנק: את רוצה שנעשה פוליגרף?

<גדי פרנק: באמת, מה את מצפה שנעשה, כרגע?

<יעלה להב רז: שלא תבואו אלי בטענות.

<קריאות: - - -

אילן גילאון: תכנסו לשיחות ישירות.

<קריאות: - - -

עמרם מצנע: לא, לא כדאי להם.

<גדי פרנק: הנציגות פה – גם של מכללת תל אביב יפו יכולה להגיד את זה, הנציג של "שנקר" כבר יצא, אבל לא משנה, הוא ספציפית לא היה בדיונים אבל נציגות "שנקר" היתה - אנחנו גם עם נציגות מכללת תל אביב יפו ישבנו באופן ישיר וגם עם נציגות "שנקר".

<גדי פרנק: אני כבר מתקשה לספור כמה פעמים ישבנו ביחד אתם.

<גדי פרנק: אנחנו לא יכולים לשבת בכל דיון, כי יש הרבה דיונים שהם לא רלבנטיים אלינו, שהם דיונים מקומיים, פרטניים, ואנחנו לא יכולים להתערב בכל דבר.

<גדי פרנק: אנחנו רגולטור מקרו.

<גדי פרנק: אנחנו לא נכנסים לנהל את המכללה ואת הסגל ברמה של איזה עט ואיזה - - -

<אדוארדו שילמן: לא בשלב הזה.

<אדוארדו שילמן: בשלב הזה ההנהלה טוענת שכל דבר שאנחנו דורשים עולה לות"ת, וות"ת אומר כן או לא.

עמרם מצנע: אין ערך ל - - -

<אדוארדו שילמן: אני רק רוצה לומר שאנחנו אמנם לא מנהלים משא ומתן מול ות"ת, אנחנו אולי לא אמורים, כן כדאי לנו או לא כדאי לנו.

<אדוארדו שילמן: אנחנו מנהלים משא ומתן מול ההנהלה.

<אדוארדו שילמן: העובדה שהיא שנכון לעכשיו, בשלב שאנחנו נמצאים בו, והוא שלב מאד מאד קריטי, יש איזשהו מזכר הבנות שעל רובו או חלקו הגדול – הסכמנו.

עמרם מצנע: אבל תענה לי – אומר סגן הנשיא שהיה מסמך, טיוטה או non paper, לא משנה – שהוסכם.

<אדוארדו שילמן: לא.

<אדוארדו שילמן: זו היתה אמירה שאנחנו לא מסכימים לה.

<יעלה להב רז: מרביתו הוסכם מלבד סעיפים - - -

<אדוארדו שילמן: מרביתו הוסכם מלבד סעיפים מסוימים.

<אדוארדו שילמן: לגבי הסעיפים הללו, הטענה של ההנהלה היא שאין על מה לדבר, מאחר וות"ת, ופה אני מכניס שוב את גדי פרנק לתמונה - הם לא יסכימו לדבר על הדברים הללו.

<אדוארדו שילמן: אבל זה לא לעניין.

עמרם מצנע: מה זאת אומרת לא לעניין?

<אדוארדו שילמן: כי אנחנו לא אישרנו את הסעיפים, ולכן אין מה ללכת אתם לות"ת.

<אדוארדו שילמן: עכשיו כבר אי אפשר כי זה אומר - - -

עמרם מצנע: זאת אומרת שהמסמך שאומר סגן הנשיא שהיתה הסכמה – אתם אומרים שלא היתה הסכמה עליו.

<יעלה להב רז: לא על כולו.

<יעלה להב רז: על חלק – כן.

עמרם מצנע: אבל אין חלק.

עמרם מצנע: בסוף מגישים מסמך.

<יעלה להב רז: אבל אנחנו לא אישרנו את המסמך.

<יעלה להב רז: לא אישרנו להגיש אותו.

עמרם מצנע: לא אישרתם – למי?

<יעלה להב רז: להנהלה.

<יעלה להב רז: גם לפני שבוע היו יכולים לקחת מסמך ולהגיד – הנה, כזה ראה וקדש.

עמרם מצנע: אוקיי, אז תחזרו לדון.

<אדוארדו שילמן: אבל כרגע טוענים שאנחנו מפוצצים את המשא ומתן .

<קריאות: - - -

שמעון אוחיון: כדי להבין – אני פונה למנכ"ל של ות"ת.

שמעון אוחיון: תרשה לי, בכל זאת – אולי תן לי דוגמה איזו צפרדע בלעתם.

<גדי פרנק: אמרתי.

<גדי פרנק: המטרה של התהליך הזה היתה מלכתחילה – להסדיר תנאי העסקה יותר הוגנים, לרבות פנסיה, לרבות זכויות סוציאליות נוספות, לרבות רציפות העסקה, ולא לפגוע ברמת השכר.

<גדי פרנק: לשמר את רמת השכר.

<גדי פרנק: כחלק מהתהליך הזה, נכנס לתוך הדבר הזה – תוספת שכר של 4% בממוצע.

<גדי פרנק: כמובן זה לא מחליף את העובדה שהם יהיו צמודים לכל יתר ההסכמים שהסגל הבכיר יקבל.

<גדי פרנק: כלומר, אם הסגל הבכיר יקבל בממוצע עוד 3% לשנה, הם ממשיכים להיות צמודים לזה, וזה, מבחינתנו, היתה צפרדע מאד גדולה, כי מחר יכול לדרוש כל אחד - - -

שמעון אוחיון: זה עדיין במסגרת הסכם פנימי בתוך המכללה.

שמעון אוחיון: זה לא בהשוואה למכללות אחרות.

<גדי פרנק: ברור לי, וכמו שאמרתי פה לחברים – אנחנו לא ניתן למצב שפה, בסופו של דבר, לא יהיה איזשהו שוויון רחבי בתוך המערכת.

<גדי פרנק: אם אנחנו בסופו של דבר נצטרך לאשר תוספת שכר כזו או אחרת, במקום מסוים, נצטרך את המקבילה שלה – לא משנה אם היא לא בדיוק זהה, היא תהיה דומה, גם במקום אחר.

אילן גילאון: הבעיה היא תקדים.

<גדי פרנק: בסופו של עניין אישרנו את ההסכם הזה, רק שהביאו לנו מתווה - - -

עמרם מצנע: הוא הבין שכל הסכם כזה אתם, פחות או יותר, יהיה צריך להיות מיושם גם במכללות האחרות.

<גדי פרנק: ולכן אני אומר - - - זה בסדר, ובלענו את זה.

<גדי פרנק: זה לא עניין של תקדים, אנחנו בסופו של דבר אישרנו את העניין הזה.

<קריאות: - - -

אילן גילאון: אני, אם הייתי הות"ת הייתי מקים ארגון ארצי בעצמי.

<גדי פרנק: חוקית אני לא יכול.

<יעלה להב רז: המינימום שאפשר היה לא לכבול אותנו ל - - -

עמרם מצנע: קיבלת תשובה?

שמעון אוחיון: כן, אבל גם אתם - תנסו, בהשוואה למכללות אחרות.

שמעון אוחיון: הוא כל הזמן מסתכל בהיבט הרוחבי.

<יעלה להב רז: אתה מדבר פה על שני דברים.

<יעלה להב רז: דבר אחד – זה מה שכבר אמרנו.

<יעלה להב רז: מצד אחד לא רואים בנו ארציים, אבל כן יוצרים על הגב שלנו הסכם שיש לו השלכות רוחביות, ובגלל זה מנסים שוב ושוב לכרסם.

<יעלה להב רז: היכולת שלי להתנגד למה שהות"ת עושה היא מועטה, כי אני לא ארגון ארצי, אני ארגון מקומי.

<יעלה להב רז: זה דבר אחד.

<יעלה להב רז: הדבר השני, שבהחלט יש פה סעיפים מאד בעייתיים, שהות"ת לא מוכן לדון בהם, שזה דלת מסתובבת, הוא לא מוכן להתחייב שאנחנו הולכים לקבל החזר רטרואקטיבי של פעימת שכר החל מינואר 2014, שהוא מחייב אותנו - - -

עמרם מצנע: מה זו דלת מסתובבת?

עמרם מצנע: הרי זה לא כתוב שם המונח הזה.

עמרם מצנע: זה משמעות של משהו.

<יעלה להב רז: זה דברים שכבר עלו בוועדת החינוך, העובדה שבניגוד למה שקורה באוניברסיטאות, אצלנו, מרצה, על מנת להיכנס למתווה, יהיה חייב לפחות שלוש שנות ותק, או שליש משרה.

עמרם מצנע: חדש.

עמרם מצנע: כל הקיימים מקבלים קביעות מייד.

<יעלה להב רז: לא.

<קריאות: - - -

<קריאה: זה לא קביעות, זה רציפות.

<יעלה להב רז: אפשר לפטר אותם אחרי שנה או אחרי חצי שנה.

עמרם מצנע: זה לא קביעות, זה רציפות.

<יעלה להב רז: אנחנו לא דרשנו את זה.

<יעלה להב רז: כולם ייכנסו תוך שלוש שנים.

<יעלה להב רז: זה עדיין מתווה שהוא מתווה הדרגתי.

עמרם מצנע: אני פשוט רוצה להבין מה זו "דלת מסתובבת" כי מה שאני מבין, שלגבי המרצים היום – הם נכנסים לתהליך שבו הם מקבלים את הרציפות הזו.

<יעלה להב רז: תוך שלוש שנים.

עמרם מצנע: הבעיה היא - -

<יעלה להב רז: המרצים החדשים.

עמרם מצנע: אתם אומרים שגם את החדשים אתם רוצים - - -

<יעלה להב רז: המרצים החדשים יצטרכו לחכות שלוש שנות ותק - - -

עמרם מצנע: עם כניסתם.

<גדי פרנק: מי ששליש משרה – מיידי.

<יעלה להב רז: או שליש משרה, מ-14, או שלוש שנות ותק - - החשש המאד גדול הוא ש- אל"ף, לא יעסיקו אנשים בליש משרה, על מנת שהם לא יהיו - - -

עמרם מצנע: מה את רוצה, שהוא יקבל את אותם תנאים מיום כניסתו ל - - ?

<יעלה להב רז: כשאני מתחילה ללמד באוניברסיטה אני מקבלת את התנאים האלה מההתחלה.

<יעלה להב רז: אני היום עמיתת הוראה באוניברסיטת בן גוריון, מלמדת את אותו קורס - - -

<קריאות: - - -

<שרון חגבי: ברמה האישית, בתור אישה מזרחית בת 31, שמנסה להתפרנס במדינה הזו וחברה להתארגנות הזו - ההסכם הזה, ברמה של הוועד, הוא הסכם לא טוב, כך אני רואה אותו.

<שרון חגבי: מהרגע שהסכמנו לא לצמצם פערים, אני אפילו לא מדברת על להשוות אלא לצמצם פערים מול האוניברסיטה, מבחינתי זה חטא, וזו בושה מבחינתי, לכל מי שלוקח חלק בדבר הזה, כולל אני, אבל זה מה יש.

עמרם מצנע: זה גם היה בהנחת העבודה בדיונים הראשונים שלנו, שיש מרחק - - -

שמעון אוחיון: - - -

<שלמה בידרמן: יש גם פערים בסגל הבכיר.

<שלמה בידרמן: יש פערים בין מכללה ואוניברסיטה.

<שלמה בידרמן: יש, ויהיו.

<שלמה בידרמן: המכללה איננה עוסקת במחקר.

<שרון חגבי: - - - זכיות פנסיוניות ודמי הבראה.

<שרון חגבי: זה לא פרס ולא צדקה.

<שרון חגבי: זה זכויות בסיסיות של אדם שחי במדינת ישראל.

<שרון חגבי: כך אני רואה את זה, אף אחד לא ישכנע אותי אחרת.

<שרון חגבי: אתם אומרים – תקימו גוף ארצי.

<שרון חגבי: אז תענה לי.

<שרון חגבי: זו פעם ראשונה שאני פוגשת אותך.

<שרון חגבי: אני רוצה להבין איך אנחנו אמורים להקים ארגון ארצי אם אתה, גדי, אם אתם מנסים שאנו נחתום על הסכם של חמש שנים.

<שרון חגבי: להגיד לי שזה קורה בסגל הבכיר.

<שרון חגבי: הסגל הבכיר מרוויח ויש לו תנאים סוציאליים ופנסיוניים.

<שרון חגבי: אם היית מביא לי הסכם טוב – הייתי חותמת גם על עשר, אבל אתה לא.

<שרון חגבי: אתה מביא לי הסכם לא טוב, ומבקש שאחתום עליו לחמש שנים.

<שרון חגבי: אז קודם כל, מבחינתי, ברגע שהתפשרנו על שני הדברים האלה, כבר לא צמצמנו פערים, והכל נשאר אותו הדבר.

<שרון חגבי: אני מבקשת דבר אחד, מאד פשוט: בכל שאר הדברים, בסעיפים הדרקוניים האלה שות"ת יכול להחליט כל החלטה מתי שהם רוצים, פעימת השכר שלא רוצים להכניס כאן, שקט תעשייתי לחמש שנים, לא משנה מה עושים לנו?

<שרון חגבי: את רוב הדברים כבר לקחתם, תנו לנו לצאת עם משהו.

<שרון חגבי: - - -

עמרם מצנע: אני רוצה לברר את הנקודה.

עמרם מצנע: יכול להיות שחותמים הסכם ובעוד שנה מצמצמים אותו?

<גדי פרנק: לא.

<גדי פרנק: אני אחדד.

<גדי פרנק: יש דברים, גם בסגל הבכיר וגם בזוטר, שלא מוסדרים בתוך הסכם.

<גדי פרנק: לדוגמה, כאשר הכנסת שינתה, לאחרונה, נושאים שקשורים בהודעה לעובד - חוק הודעה לעובד, או ימי מחלה – דברים מהסוג הזה.

<גדי פרנק: אז הדברים האלה, מאחר והם לא מוסדרים בהכרח בתוך ההסכם, ומאחר ולפעמים החוק הוא חוק מקרו וצריך לפרוט אותו למגזר כזה או אחר בצורה ספציפית, עושים את זה באמצעות הנחיות ות"ת.

<גדי פרנק: לכן, הנחיות ות"ת הרבה פעמים מרחיבות הרבה מעבר להסכם.

<גדי פרנק: הן אף פעם לא יכולות לסתור הסכם, כי הסכם – יש לו מעמד חוקי, ולא יכולות להרע עליו.

<גדי פרנק: הדבר היחיד שאמרנו בהקשר הזה – שאם יש הנחיות שהן לא קשורות למה שהוסדר בהסכם, ההנחיות האלה הן תמיד רלבנטיות, ושתיים, ככל שיהיו הנחיות מטיבות, בנוסף לדברים שהוסדרו בהסכם, ההסכם יוכל להיפתח ו- - - דוגמה - - -

<ערן חכים: הסעיף הזה הוא סעיף שלדעתי תופס את כל הבעיה.

<ערן חכים: זה סעיף שאומר: בנושאים שלא הוסדרו בהסכם, ארגון העובדים מחויב לכל תקנה שיוציא ות"ת.

<ערן חכים: התקנות של ות"ת מגדירות מי עמית הוראה ומי לא.

עמרם מצנע: אבל הוא מסביר לך שזה דברים שבאו מתוקף - - -

<גדי פרנק: ערן, הדבר הזה קיים גם אצל הסגל הבכיר, גם אצל הסגל הבכיר באוניברסיטאות - - -

<קריאה: בהסכם הקיבוצי?

<שרון חגבי: סגל בכיר זה לא אנחנו.

<גדי פרנק: אתם שלחנו לנו מסמך, שאני לא קראתי אותו קודם, שהכותרת שלו למעלה, בפסקה הראשונה: זה מזכר הבנות בין הנהלת המכללה ובין הסגל.

<גדי פרנק: מזכר ההבנות הזה מסכם את כל ההבנות, חלקן יוסדרו במסגרת הסכם קיבוצי, חלקן – בנהלי עבודה של המכללה, חלקן – הנחיות כלליות.

<גדי פרנק: אני לא חייבתי אותך בשום צורה שהיא, ההפך, אני אומר לך מראש: לא כל הדברים האלה יכולים להיות חוקית מוסדרים בהסכם קיבוצי.

<ערן חכים: אתה משנה את הנושא.

<גדי פרנק: אתה כרגע טענת כלפי ענה מאד ספציפית, שאני מחייב אותך לרשום בהסכם קיבוצי משהו שלא כתוב בהסכם של הסגל הבכיר.

<גדי פרנק: בהסכם של הסגל הבכיר אכן לא כתוב את זה.

<גדי פרנק: בהסכם של הסגל הבכיר, והוא נהוג מדי שנים, כשיש הנחיות נוספות של ות"ת, שהן רלבנטיות – בדברים שלא קשורים להסכם, הן חלות.

<ערן חכים: ברגע שאתה מכניס הסכם כזה ומתעקש, כשלמעשה - - -

יחיאל חיליק בר: שאלה אליכם – דיברתם כמה פעמים על הכרסום הזה.

יחיאל חיליק בר: את יכולה לתת דוגמאות?

<יעלה להב רז: גם הסגל הבכיר באוניברסיטאות וגם הסגל הזוטר - עתיד לפתוח בקרוב את ההסכמים שלו.

<יעלה להב רז: מה שמנסים לעשות זה להטיל עלינו תקנות שהם אחרי זה יוכלו לבוא ולבטל אותן באוניברסיטאות.

<יעלה להב רז: גם הנושא של 14 שעות.

<יעלה להב רז: הרי כל הזמן מדברים על זה - - -

עמרם מצנע: את זה גמרנו, עברנו את זה.

<קריאות: - - -

<גדי פרנק: כרסום ביחד למה?

<גדי פרנק: במה לא היינו עקביים מתחילת הדרך ועד היום, למעט הדברים ששינינו לבקשת ועדת החינוך, שנלך ונעשה חשיבה מחדש?

יחיאל חיליק בר: או אם הובטח משהו שסוכם ואז הם נסוגו.

<יעלה להב רז: אני קיבלתי שיחת טלפון שאתם שוב לא מוכנים לכתוב לגבי דור ב', לגבי הוותק שלו.

<יעלה להב רז: שאתם רוצים להוציא את הנושא של 7 - - -

<גדי פרנק: אנחנו קיבלנו מסמך אחד - - -

<יעלה להב רז: אפשר לחזור על זה שוב פעם.

<יעלה להב רז: המסמך לא אושר על ידינו.

<גדי פרנק: בסדר, אבל את טוענת שאנחנו רצינו לשנות במסמך הזה.

<גדי פרנק: התבקשנו לאשר אותו as is.

<שרון חגבי: - - -

<יעלה להב רז: מדוע אתם מסרבים שיהיה מנגנון ש - - -

דב חנין: אני אהיה מאד קצר, ואני גם מתנצל שהגעתי באיחור, כי יש לי דיון אחר בוועדה אחרת.

דב חנין: חשוב לי לומר כמה דברים מאד עקרוניים.

דב חנין: אני מאד מודאג מדבר אחד.

דב חנין: יש מאבק של עובדים, של מרצים במכללה, ויש לי תחושה שהמאבק הזה נתקל באיזשהו סוג של קצר בתקשורת, אני מנסה להיות הכי עדין שבעולם.

דב חנין: אין הידברות, אין ניסיון אמיתי לשבת סביב השולחן ולפתור בעיות.

דב חנין: הוועדה הזו כבר עסקה בשאלה הזו בהיבט הרוחבי שלה, של מצב המרצים במכללות.

דב חנין: אנחנו כבר הגדרנו – אני חושב כמדיניות של הוועדה, שאנחנו מעוניינים לטפל, לקדם, לסייע, לפתור את הבעיות הקיימות.

דב חנין: אנחנו מבינים שהמצוקה של המרצים במכללות היא לא רק המצוקה של המרצים, היא גם המצוקה של התלמידים, של המכללות, של ההשכלה הגבוהה בכלל.

דב חנין: על הרקע הזה, מה שקורה במכללה האקדמית של תל אביב יפו זה שמתקיימת שביתה, ואין הידברות, אין מצב שיושבים סביב לשולחן באיזשהו מרתון אמיתי שבו מנסים לשים את הבעיות אחת אחרי השניה ולתת להן פתרון.

דב חנין: המצב הזה הוא מצב מחריד, מצב מסוכן, מצב שאי אפשר להשלים אתו.

דב חנין: אני חושב שהוועדה שלנו, ועדת החינוך של הכנסת, היא היום, אולי שלא בטובתנו, המסגרת האחרונה שנשארה, שמכנסת לפחות את כל הצדדים סביב לשולחן, ולפחות כאן הצדדים נפגשים, יכולים לדבר ולהידבר.

דב חנין: לכן, אדוני היושב ראש, אני מציע לך, בסיכום הדיון הזה – אולי להקים איזה צוות מתוך הוועדה של מי מחברי הוועדה שייראה בפניך, כדי שייכנס לעובי הקורה וילווה את המרצים ואת הגורמים המכללתיים השונים שנמצאים בצד השני, באיזשהו תהליך של דיאלוג אמיתי ומשא ומתן אמיתי שיביא לפתרונות.

<שלמה בידרמן: אני מתאר לעצמי - - אני סומך על חברינו כאן שיתקנו, אולי, אותך, חבר הכנסת דב חנין לגבי טענתך על חוסר הידברות במהלך השביתה, ועל חוסר מגע אינטנסיבי וחוסר מגעים מרתוניים.

<שלמה בידרמן: אני חושב שהם כאן להעמיד דברים על דיוקם, ולמה לי לעשות זאת.

<שלמה בידרמן: אני מבין, כפי שהיושב ראש אמר כאן, שאין כוונה להתערב במשא ומתן.

<שלמה בידרמן: אני רוצה, אם כן, להביא דוגמה אחת, כדי להבהיר את הבקשה שלך מלפני כך וכך דקות לגבי המזכר שעליו הסכמנו.

<שלמה בידרמן: המזכר הזה יש בו סעיף שההנהלה יזמה אותו והיא אמרה כך: אם ייחתם במישור הארצי בתקופת ההסכם, הסכם מיטיב עם הסגל של המכללות – המכללה מכבדת אותו.

<שלמה בידרמן: משמע, המכללה לא מונעת את החברים האלה בתקופת החמש שנים, מלהתארגן בארגון ארצי.

<שלמה בידרמן: היפוכו של דבר.

<שלמה בידרמן: יתארגנו להם, יתבעו את מה שיתבעו.

<שלמה בידרמן: מה שישיגו – המכללה מכבדת.

<יעלה להב רז: וכשביקשנו - - הסכם ארי -סירבתם.

<שלמה בידרמן: תני לי לסיים.

<שלמה בידרמן: וזה ההסכם.

<שלמה בידרמן: זה הסעיף שהוגש ביום שני לפני החג.

<שלמה בידרמן: ביום חמישי קיבלנו תיקון לסעיף הזה, וברשות

<שלמה בידרמן: כם אני אקרא אותו: "בתקופת תוקפו של ההסכם הקיבוצי שייחתם בין הצדדים.

<שלמה בידרמן: ..." כלומר, בחמש השנים הבאות – "....

<שלמה בידרמן: ככל שייושמו במכללה מתוקצבת כלשהי ובאישור הות"ת והממונה על השכר תנאי שכר לסגל זוטר ולמורים מן החוץ, או לעמית וכן הלאה – שעודפים או עולים על תנאי השכר של סגל עמית במכללה האקדמית, הם יחולו גם עליו".

<שלמה בידרמן: כלומר, אם מחר ייחתם באיזושהי מכללה - - -

<אדוארדו שילמן: זו דמגוגיה, עם כל הכבוד.

עמרם מצנע: תנו לו לדבר, עם כל הכבוד.

<שלמה בידרמן: אני לא אומר שהדרישה הזו לגיטימית או לא לגיטימית, אם אתה שואל את דעתי האישית אני אביע אותה, אבל להשמיע מין דבר כזה כתיקון להסכם ולבוא ולומר שזה מסמך שלא קיבלנו?

<שלמה בידרמן: הרי אין לדבר הזה סוף.

אילן גילאון: יש מכללה בארץ שנותנת תנאים יותר טובים מ "שנקר"?

אילן גילאון: יש דבר כזה?

<שלמה בידרמן: כן.

<שלמה בידרמן: יכול להיות שבמכללת ספיר יהיה טעם לתת תנאים מיטיבים יותר למכללה הזו, בגלל נימוקים שונים שלא אכנס כרגע לפירוטם, או במכללת צפת.

<שלמה בידרמן: אינני יודע.

<שלמה בידרמן: אנחנו לא יכולים להתיישר לפי איזה הסכם שייחתם.

<סיגל קובלסקי: אני יושבת ראש אגודת הסטודנטים במכללה האקדמית ביפו.

<סיגל קובלסקי: אני מדברת גם מטעם התאחדות הסטודנטים.

<סיגל קובלסקי: אני חושבת שכל הדיון שנערך פה זה משא ומתן שמתנהל כבר במשך עשרה חודשים במכללה.

<סיגל קובלסקי: לאחרונה הסגל החליט לפתוח בשביתה.

<סיגל קובלסקי: זה הגיע למצב שבסוף סמסטר ב', כשכבר נכנסנו למבחנים, השביתה הזו פוגעת בצורה משמעותית בסטודנטים, ההידברות הזו שקורית אבל לא מגיעה לשום מקום סופי זה משהו שחייבים למצוא לו פתרון, כי בסופו של דבר –כמובן שאנחנו בעד לתת את הזכויות המגיעות, ואנחנו בסופו של דבר, הסטודנטים, לעתיד נהיה בסגל, חלקנו, ובאמת חשוב לנו שמישהו ייקח פה את הצעד הזה וימצא לזה פתרון, ימצא לזה סוף.

<סיגל קובלסקי: זה מרגיש שעד עכשיו, בגלל שזה גוף קטן במכללה, מנסים להשתיק ולהרגיע ולשים אותם במקום ש - - כאילו אומרים: טוב, אז קחו את הדברים האלה, שמגיעים לכם, ועכשיו במשך חמש שנים אל תעשו דבר.

<סיגל קובלסקי: איך יקום כאן ארגון ארצי, כמו שטוענים פה?

<סיגל קובלסקי: איך יקום פה משהו יותר גדול אם משתיקים את הארגון הקטן הזה שקם?

בועז טופורובסקי: הסטודנטים תומכים בשביתה?

בועז טופורובסקי: מבחינתם שהיא תימשך, עד שאין הסכמות?

<סיגל קובלסקי: כמובן שלא.

<סיגל קובלסקי: הסטודנטים רוצים שיימצא פתרון, אבל הפתרון לא מגיע.

<יואב מילר: מילה אחת- - עם ה-14.

<יואב מילר: תביאו פשרה נורמאלית ונגמור עם הבלאגן הזה, תעשו לנו טובה.

אילן גילאון: תראו, לא באנו לכאן כדי לדון לגופו של משא ומתן, אלא על האטמוספירה כולה.

אילן גילאון: אי אפשר לאחוז מקל משלושת קצותיו, כי יש לו שניים, ובי"ת, גם את זה לא ניתן לעשות.

אילן גילאון: אי אפשר להאשים אותם מצד אחד שהם לא ארגון ארצי, ומצד שני – שהם ארגון מקומי והם לא יכולים לקבוע דברים.

אילן גילאון: יש פה איזושהי בעיה בתפיסה.

אילן גילאון: ברור לגמרי שהבעיה הזו נובעת מתוך מכלול של מעמד של אנשים שנקראים "מרצים מן החוץ", מעמד דור ב', שהם הטמאים של המערכת, בסופו של דבר.

אילן גילאון: לאורך זמן, אדוני, אני חושב שהתפקיד של הוועדה שלך הוא לשנות את הסטטוס הזה, ולא יעזור כלום.

אילן גילאון: נכון, הפוליטיקה עוסקת בשאלה אחת: מי מקבל, כמה ולמה, ומי משלם, כמה ולמה.

אילן גילאון: אין לה שום עיסוק אחר.

אילן גילאון: לכן, בעניין הזה, נדמה לי, שחשבתי בהתחלה שהמחלוקת היא רק בין המכללה והמרצים ובין הות"ת.

אילן גילאון: בסוף מסתבר שלא ברור לגמרי בכלל מה היא הכתובת האמיתית.

אילן גילאון: יש כאן אווירה של לשבור התארגנות.

אילן גילאון: לא שמעתי בכל הדיון הזה, עד עכשיו, מה היא ליבת הבעיה, עד עכשיו, כלומר – מה הם גבולות 67 של הבעיה, גם לא מכם, אגב, שעליה ניתן לפתור את הבעיה.

אילן גילאון: אנחנו יכולים לומר אמירה כללית כרגע, אבל הבעיה היא איך פותרים נקודתית, באין ארגון ארצי.

אילן גילאון: איך פותרים נקודתית כרגע את הדבר הזה.

אילן גילאון: יש כמה דברים הם, חברה', בלתי נסבלים, כמו חמש שנים.

אילן גילאון: זה אורך זמן שהוא בלתי מתקבל על הדעת בשום מקום מתוקן, לעבודה.

<שרון חגבי: אני אומרת – אם אתם אומרים שאתם רוצים התארגנות ארצית?

<שרון חגבי: תוכיחו.

<שרון חגבי: זה לא סעיף כלכלי.

<שרון חגבי: מה כלכלי בזה?

עמרם מצנע: אני חושב שכל הדברים כבר נאמרו.

עמרם מצנע: הוועדה שמה לעצמה כמטרה – הדיון הראשון כבר היה לפני כחצי שנה, נפגשנו פעם ראשונה ואחר כך פעם שניה.

עמרם מצנע: באמת, להוציא מהלקסיקון אל"ף, "עובדי קבלן", בי"ת – "עובדים מן החוץ", ל - - סגל זוטר וסגל בכיר, ולהסדיר את מערכת היחסים הזו.

עמרם מצנע: אני גם ציינתי בני הסיכומים שאני מתרשם שיש אווירה נוחה ליצור תנאים חדשים.

עמרם מצנע: גם הות"ת וגם ארגון המכללות, שהיום אני לא רואה את הנציגות שלו, של הנהלות המכללות, שהיו פה בשני הדיונים האחרונים, בהחלט גילו הבנה לכך שצריך הסדיר.

עמרם מצנע: ביקשנו גם עוד דבר – שבשום אופן לא יהיה מצב של ירידה בשכר, כי רעיון ההסדרה לא היה בעקבות ויכוח של עליה בשכר.

עמרם מצנע: הוא היה על הסדרה – הסדרה של העסקה, של רציפות, הסדרה של אנשים שעובדים בכמה מכללות, בהסדרה של אנשים שעובדים במשרות חלקיות.

עמרם מצנע: אנחנו, כוועדה, ואני בדרך כלל מקבל את ההמלצות של דב חנין, אני לא יכול לקבל את ההמלצה שהוועדה בהרכב כזה או אחר תמנה צוות ותהיה שותפה פעילה למשא ומתן.

עמרם מצנע: זה פשוט לא תפקידנו וזה גם לא נכון שזה ייעשה.

עמרם מצנע: אני מזהה שיש פה איזושהי בעיה בין הנהלת המכללה האקדמית לבין נציגות הסטודנטים, כי אם אומרים לי, מסגן נשיא המכללה, שהוא הבין שיש בידיו מסמך טיוטה מקובל ואתו הוא הלך לות"ת ואתו הלכו לממונה על השכר, כדי לקבל את הסכמתם - עכשיו אתם אומרים שהדבר הזה לא נכון בכלל.

עמרם מצנע: אז תחזרו לדון עם המכללה על המסמך, והות"ת יצטרך בסופו של דבר לתת לזה את ההכשר, או לא לתת לזה את ההכשר.

עמרם מצנע: אני לא מצליח להבין מה הקשר בין ההמלצה שלנו להקים ארגון ארצי ובין הדיון הזה.

<שרון חגבי: משך ההסכם.

עמרם מצנע: למה?

עמרם מצנע: מה זה קשור?

עמרם מצנע: אם הארגון הארצי, לצורך העניין, יקום בעוד שנה - - -

<קריאה: איך יקום?

עמרם מצנע: את זה אתם תחליטו.

<אדוארדו שילמן: אבל אנחנו לא יכולים.

עמרם מצנע: מי אמר שאתם לא יכולים?

<אדוארדו שילמן: כי ברגע שאנחנו בשקט תעשייתי לחמש שנים אנחנו לא יכולים - - -

<שרון חגבי: - - -מאבק זה מאבק.

עמרם מצנע: אני לא פותח עכשיו דיון מחדש.

עמרם מצנע: אין שום מגבלה.

עמרם מצנע: ההפך.

עמרם מצנע: הוועדה ממליצה לסגלים הזוטרים במכללות להתארגן ולהקים ארגון מייצג, ארצי.

עמרם מצנע: ואם הארגון הזה יקום במהלך החמש השנים האלה ויעשה משא ומתן מסודר לתנאים, הדלת פתוחה.

<יעלה להב רז: ואם הארגון יחליט על סכסוך עבודה?

עמרם מצנע: אין "אם".

<שרון חגבי: אבל אתה ממסגר את זה בצורה - - -

עמרם מצנע: אני לא ממסגר שום דבר.

עמרם מצנע: אני עונה לכם שאין קשר ואתם מוזמנים להקים ארגון ארצי, והארגון הארצי יכול לדון על כל דבר שהוא.

<שרון חגבי: התחושה היא שמנסים לסנדל כל ניסיון - - -

עמרם מצנע: אני לא מקבל את התחושה הזו.

<שרון חגבי: - - -

עמרם מצנע: אני לא מנהל עכשיו ויכוח.

עמרם מצנע: אני אומר לך שמהפעם הראשונה שנפגשנו עם הבעיות שעלו פה על השולחן שאתם הצגתם, אתם השגתם הישג גדול.

עמרם מצנע: לא כל תאוות

עמרם מצנע: כם בידכם, השגתם הישג גדול.

עמרם מצנע: תסגרו עכשיו ותדונו על הפרטים הסופיים, והדבר הכי חשוב זה באמת לא לפגוע בסטודנטים.

עמרם מצנע: השביתה לא יוצרת לחץ על הנושאים והנותנים.

עמרם מצנע: חבל על השביתה.

עמרם מצנע: לדעתי.

עמרם מצנע: אני קורא לכם להפסיק את השביתה.

עמרם מצנע: גם הות"ת, גם ההנהלה ידונו אתכם באותה אינטנסיביות ואנחנו נהיה מוכנים לסייע בכל מקום שנידרש, באותה אינטנסיביות גם אם לא תשבתו.

עמרם מצנע: תודה רבה לכם.