ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 237, 2014-06-02 09:45

חיים כץ: בוקר טוב, היום יום שני בשבוע, ד' בסיון ה-2 ביוני 2014 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה והרווחה.

חיים כץ: ואללה, ואללה משאלה בלבי, והמשאלה: חברי רובי ריבלין, שהיום זו תהיה הצעת החוק האחרונה שאתה מגיש ותיכנס לתפקידך החדש במהירה.

חיים כץ: אנחנו נעשה הכול שהצעת החוק הזאת תעבור ואכן אני מקווה שהיא תהיה האחרונה.

יעקב מרגי: הוא גילה לנו, ה-50 במספר.

חיים כץ: זאת המשאלה הקטנה שאני מבקש לעצמי, אתה יודע, ואעשה הכול שאכן ככה, שלא ניתן לך הזדמנות יותר לחוקק.

חיים כץ: אנחנו מדברים על הנושא: הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון מס' 13) (הוספת יום חופשה ביום האזכרה הפרטית), של חבר הכנסת רובי ריבלין, הכנה לקריאה שנייה ושלישית, תן סקירה קצרה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: נדמה לי שכאשר הכנו את החוק לקריאה הראשונה הדברים שנאמרו שם טובים גם לקריאה שנייה ושלישית, שכן באנו לתקן באמת לקונה בחוק שגם הייתה בבחינת עוול.

ראובן ריבלין: לפעמים לקונות הם דברים שהמחוקק שוכח.

ראובן ריבלין: נכון, במרוצת השנים – ואני כבן שנולד לארץ הזו, מלחמת השחרור, מלחמת סיני, מלחמת ששת-הימים, מלחמת ההתשה, מלחמת יום כיפור, מלחמת לבנון הראשונה ומלחמת לבנון השנייה, בכל אותן פעולות וכל אותם קורבנות שאיבדנו באימונים ובמערכות כאלה או אחרות במסגרת המלחמה או המלחמה בין המלחמות – הגענו למצב שבו אנחנו אלה המשתתפים באזכרות רואים שהדור הולך ונעלם, פעם היו הורים כדבר מובן מאליו בכל אחת ואחת מהאזכרות, לאחר מכן ראינו בנים, נשים, אחים ואחיות, משום מה לא הזכרנו אותם, ותיקנו את החוק גם לפני כן.

ראובן ריבלין: אנחנו גם מוצאים את עצמנו במצב שבו במדינת ישראל מתקיימות שתי אזכרות לכל משפחה שכולה - אחת היא האזכרה הכללית ביום הזיכרון, והאחרת היא יום הזיכרון שבו נפל אותו חייל או משרת ביטחון.

ראובן ריבלין: למעשה הכרנו בכך שביום הזיכרון הכללי יש אפשרות לכל אחד ואחד לבוא ולעלות לקבר, ואילו ביום הזיכרון הפרטי, שהוא היארצייט שבו אומרים קדיש גם, אנחנו נמצאים במצב שבו למעשה לא יכול אותו קרוב משפחה לעלות לקבר בן המשפחה ולקיים את הלכות הזיכרון ביום הליכתו מהעולם, ביום נופלו.

ראובן ריבלין: ולכן, באנו לבקש ולתקן עוול זה.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר שמי שהפנו את תשומת לבי היו אחים והאחיות שביקשו גם מעמד ועשינו זאת בפעם הקודמת.

ראובן ריבלין: והפעם אנחנו מבקשים לתקן את החוק על-ידי כך שיתאפשר יום בחירה לכל אחד ואחד מהאנשים הקרובים הישירים של ה – אני לא רוצה לומר קורבן – של הרוג צה"ל, שיוכלו לבוא ולקיים את הזיכרון.

חיים כץ: מצוין, מצוין.

חיים כץ: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שזה לגאוות כולנו שאנחנו, גם אם באיחור, מקיימים את הדבר הזה, אני יודע שיהיו ויכוחים.

חיים כץ: לא יהיו ויכוחים גדולים, יהיו ויכוחים קטנים.

ראובן ריבלין: לא, אני יודע מה יאמרו.

ראובן ריבלין: רצינו כמובן לבוא ולחייב את כל המעבידים, את כל המעסיקים לתת יום חופשה, נבצר מאתנו להגיע להישג כזה בכל מה שקשור למגבלות התקציב של מדינת ישראל, שאני חושב שלעניין זה לא צריך שתהיינה מגבלות, אבל תפסת מרובה לא תפסת.

ראובן ריבלין: קודם נתחיל עם זה, אני בטוח שהחברים גם יגיעו ליום שבו הם יבקשו גם לקבוע את היום כיום שבו ניתן חופשה גם ללא עניין של - -

יעקב מרגי: בחירה.

ראובן ריבלין: - - בחירה.

חיים כץ: מאה אחוז, תודה רבה.

חיים כץ: יש פה מישהו שמתנגד?

חיים כץ: יש פה מישהו שרוצה להוסיף?

חיים כץ: או שניתן למיקי רוזנטל ואחרי זה נקריא, נצביע וניתן לרובי ללכת לעשות עבודה, כי יש לו הרבה עבודה לעשות.

ראובן ריבלין: יש ועדת החוץ והביטחון עם ראש הממשלה.

חיים כץ: לא ועדה.

עדי קול: זה לא העבודה שהוא התכוון.

יעקב מרגי: זה לא מה שחיים התכוון.

ראובן ריבלין: מי שלא טרח בערב שבת.

חיים כץ: שבת והכל בסדר, לא צריך להפריע.

חיים כץ: חברנו, מיקי.

מיקי רוזנטל: אני מבקש להוסיף, לתקן את החוק המבורך של רובי שאני כמובן מברך אותו, שהחופשה שתהיה על חשבון המדינה.

מיקי רוזנטל: הרי לא ייתכן שמדינת ישראל מעניקה חופשות בתשלום בימי חג יהודיים – שאני מאוד מכבד אותם, חלילה לא מתכוון לגרוע או לזלזל, שזה לא יסתמן – אבל נדמה לי שאין קדוש למדינת ישראל מאשר חלליה, בכל טקס, בכל מקום, בכל זמן אנחנו אומרים את זה, ורק כשצריך לשלם עבור זה אז זה פתאום פחות קדוש.

מיקי רוזנטל: ואני מבקש שנתקן את החוק בצורה כזאת שהחופשה תהיה על חשבון המדינה ובא לציון גואל.

מיקי רוזנטל: תודה.

חיים כץ: מאחר שאנחנו רוצים, אמרנו שזו הצעת חוק אחרונה של רובי, אנחנו מקווים שזאת הצעת החוק האחרונה, אם אנחנו צריכים שהממשלה תשלם את זה, זו תהיה הצעת חוק תקציבית ונצטרך לחזור לוועדת שרים לענייני חקיקה, ונמנע ממנו את החוק ה-50, אז נשאיר לך הזדמנות אחרת לתקן את החקיקה הזאת ונאשר את זה.

חיים כץ: אני מבקש שנאשר את זה כהצעת המחוקק וכפי שאושר בוועדת שרים.

חיים כץ: נעבור להקראה.

יעקב מרגי: אתה נענה לבקשה שלו?

מיקי רוזנטל: אני ודאי נענה לבקשה, אבל אני חושב שההערה הזו חשובה.

חיים כץ: בסדר, יש לנו מה לעשות.

ראובן ריבלין: ההערה ברורה.

ראובן ריבלין: דיברתי עם בן שם, נמצאים פה כל האבות, האחים והאחיות.

מיקי רוזנטל: אתה ילד צעיר בכנסת, הכנסת הראשונה, עוד נכונו לך כנסות רבות ויחד נחוקק ונתקן.

מיקי רוזנטל: בבקשה, גברתי.

<יעל סלנט: "הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון מס' 13) (הוספת יום חופשה ביום האזכרה הפרטית), התשע"ד–2014.

<יעל סלנט: תיקון התוספת – 1.

<יעל סלנט: בחוק חופשה שנתית, התשי"א–1951, בתוספת, אחרי פרט 7 יבוא: "8.

<יעל סלנט: יום האזכרה הפרטית של חלל מערכות ישראל או של מי שנפטר כתוצאה מפגיעת איבה – לגבי קרוב משפחתו של מי מהם; לעניין זה, "קרוב משפחה" – כשמשמעותו בסעיף 4א לחוק יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, התשכ"ג–1963, או בסעיף 7ה לחוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, התש"ל–1970, לפי העניין".

<יעל סלנט: "

חיים כץ: מי בעד?

חיים כץ: ירים את ידו.

חיים כץ: בעד – פה אחד

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: כל חברי הכנסת שיש להם זכות הצבעה והם חמישה במספר תמכו בהצעת החוק והוועדה אישרה את הצעת החוק כהכנה לקריאה השנייה והשלישית.

חיים כץ: אני מקווה שהיום הצעת החוק תונח, שתעלה ביום שני שבוע הבא לקריאה השנייה והשלישית ותירשם בספר החוקים של מדינת ישראל.

<וילמה מאור: נשתדל.

חיים כץ: לא נשתדל, נצליח.

ראובן ריבלין: נקווה גם שאלה יהיו החללים האחרונים, שלא נדע צער ולא תדעו צער.

<קריאות: אמן, אמן.

ראובן ריבלין: תודה רבה, כל טוב.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.