הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 19, פרוטוקול מספר 63, 2014-05-27 12:00

עדי קול: צהריים טובים.

עדי קול: אני שמחה לפתוח את הישיבה של הועדה המיוחדת לפניות הציבור בכנסת.

עדי קול: כל ישיבה שלנו אני פותחת ומספרת מהי הועדה לפניות הציבור, אני לא חושבת שכולם מכירים.

עדי קול: אני יושבים בחדר ועדת העבודה, הרווחה והתרבות, וזה קצת מבלבל.

עדי קול: הוועדה לפניות הציבור היא ועדה ככל הועדות בכנסת, עם אותם זכויות וחובות של ועדות אחרות.

עדי קול: היא שונה במהותה כי היא מתכנסת בעקבות פניה, פניה של אזרח, אדם, ארגון שמלין על תופעה או על פגיעה אישית על ידי רשויות ממשלתיות או גורמים אחרים במשק.

עדי קול: אנחנו היום מתכנסים בעקבות פניה של מאיה שפנתה אלי והציגה תופעה שהיא באופן אישי חווה וחוותה וגם חברותיה חוות – אפליה של נשים בקבלה לעבודה.

עדי קול: לפני שאני מעבירה למאיה את רשות הדיבור אבקש לומר דבר ראשוני.

עדי קול: הדיון בוועדת פניות הציבור בנוי סביב הפניה.

עדי קול: לאחר מכן אני אתן את זכות הדיבור לכל מי שיבקש.

עדי קול: אומנם כינסנו את הדיון בהתראה קצרה יחסית, התראה של שבוע.

עדי קול: אני רואה כאן נציגי גופים.

עדי קול: אני כמובן רוצה להודות לשלמה וקס שהגיע.

עדי קול: פנינו גם להתאחדות התעשיינים וגם לגורמים אחרים וביניהם מעסיקים רבים.

עדי קול: רובם בחרו שלא להגיע היום.

עדי קול: אני חושבת שאם היינו מקיימים דיון שהיה מדבר על הפליה של מילואימניקים בקבלה לעבודה, אני חושבת שאז כולם היו מתייצבים כאן והיינו שומעים על זה בעיתונות ובכל מקום.

עדי קול: כאן אנחנו מדברים על הפליית אמהות ואף אחד לא מגיע לדיון, סליחה לא אף אחד, אני בהתנצלות בפני האנשים שנוכחים כאן.

עדי קול: אני מודה מאוד למי שהגיע.

עדי קול: אני חושבת שזו תעודת עניות לנו, לחברה, למשק.

עדי קול: עובדה ש-50% משוק העבודה הן נשים ויש מספר רב של נשים שמתקשות להשתלב בשוק העבודה.

עדי קול: לעובדה שנשים לא מועסקות יש עול כלכלי גדול לחברה.

עדי קול: אנחנו מפסידים תרומה מאוד גדולה מכוח העבודה הזה.

עדי קול: העובדה שמעסיקים לא מוצאים לנכון לבוא לדיון כזה בכנסת, בעיניי זה בזיון.

עדי קול: נצא אליהם בקריאה גם מהוועדה הזאת כדי לקבל את תשובתם והתייחסותם.

עדי קול: אני חושבת שזה משהו שצריך לתת עליו את הדעת.

עדי קול: נפתח עם פנייתה של מאיה ולאחר כך נמשיך עם שאר הגופים.

<מאיה טרכטנברג מדר: אני מגיעה מתל אביב.

<מאיה טרכטנברג מדר: אני מודה לעדי קול ולכל מי שהגיע, טרח והקדיש מזמנו , בעייני זה אחד הדיונים החשובים שקיימים היום למרות הדילול בכיסאות שהם הריקים.

<מאיה טרכטנברג מדר: היה חשוב לי מאוד לפנות ולזעוק את זעקתן של הרבה נשים שנמצאות היום במשק ומחוסרות עבודה בגלל העובדה, בעיניי, שהיא סיבה האמת.

<מאיה טרכטנברג מדר: אני אספר מעט על עצמי בקצרה.

<מאיה טרכטנברג מדר: אני בת 25 סיימתי את התואר הראשון בספטמבר בדיוק שבועיים לפני שילדתי את בני הבכור.

<מאיה טרכטנברג מדר: החלטתי לקחת חופשת לידה יזומה לפרק זמן מוגדר עד שאמצא עבודה.

<מאיה טרכטנברג מדר: לפני כארבעה חודשים החלטתי להתחיל לחפש עבודה.

<מאיה טרכטנברג מדר: שיפצתי את קורות החיים שלי.

<מאיה טרכטנברג מדר: קורות החיים שופצו ואליהם הכנסתי את העובדה שאני נשואה ואת העובדה שיש לי ילד.

<מאיה טרכטנברג מדר: בהתחלה, בתמימות רבה לא חשבתי שתהייה לזה איזו השפעה מאוד מקיפה.

<מאיה טרכטנברג מדר: משהו כמו חודש ימים של חיפוש עבודה ושליחת קורות רבים מרובה, לא קיבלתי פנייה אחת חזרה, לא טלפון אחד, לא ראיון עבודה, לא שום דבר.

<מאיה טרכטנברג מדר: לאחר חודש והתייעצות עם אנשים שאמרו לי 'תורידי את העובדה שאת נשואה ואת העובדה שיש לך ילד.

<מאיה טרכטנברג מדר: לא אוהבים לראות את זה בשוק העבודה'.

<מאיה טרכטנברג מדר: הורדתי את הפרטים האישיים האלה ולאחר כשבוע ומשהו התחילו הטלפונים להגיע.

<מאיה טרכטנברג מדר: אני בחורה צעירה, סיימתי עכשיו תואר, לדעתי הפוטנציאל של זה כמובן הוא מאוד גבוהה בשוק העבודה.

<מאיה טרכטנברג מדר: הטלפונים התחילו להגיע ויצאתי לראיונות עבודה.

<מאיה טרכטנברג מדר: אני בנאדם מאוד מאוד אמין וחושבת שאמינות זה אחד הדברים הכי חשובים.

<מאיה טרכטנברג מדר: אני בנאדם שלא משקר ולא מסתיר לא עברי ולא את מצבי האישי.

<מאיה טרכטנברג מדר: אני לא חושבת שיש בזה טעם.

<מאיה טרכטנברג מדר: בראיונות עבודה עלו לא פעם הפרטים האישיים והעובדה שאני נשואה והעובדה שיש לי ילד.

<מאיה טרכטנברג מדר: כל ראיון עבודה שהייתי התנהל כשורה.

<מאיה טרכטנברג מדר: כמובן בסוף כשהם ידעו שאני נשואה ושיש לי ילד הפנים קצת התעוותו, אבל לא היה משהו מאוד בוטה כמו המקרה אחרון.

<מאיה טרכטנברג מדר: אני אספר לכם מה קרה בו.

<מאיה טרכטנברג מדר: בעקבותיו החלטתי לפנות לעדי קול והגעתי למסקנה שזה לא יתכן.

<מאיה טרכטנברג מדר: המקרה האחרון.

<מאיה טרכטנברג מדר: לפני עשרה ימים הגעתי לראיון עבודה בחברה לא קטנה, 400 איש, חברה צעירה, דינמית וחדשה בשוק.

<מאיה טרכטנברג מדר: ראיון העבודה היה למשרה שהתפרסמה ובה היה כתוב בפירוש 'לא צריך ניסיון קודם בעבודה עצמה'.

<מאיה טרכטנברג מדר: אמרתי שזה בדיוק מתאים לי.

<מאיה טרכטנברג מדר: הגעתי לראיון העבודה, נכחו אישה ועוד גבר שראיינו אותי.

<מאיה טרכטנברג מדר: האישה הייתה מאוד נחמדה והסבה לי פנים.

<מאיה טרכטנברג מדר: הראיון התחיל כמו כל ראיון, שאלו את השאלות הרגילות.

<מאיה טרכטנברג מדר: לאחר כמה דקות היא שאלה אותי מה בעצם עשיתי מחודש ספטמבר עם סיום התואר.

<מאיה טרכטנברג מדר: אמרתי לה שיצאתי לחופשת לידה כי ילדתי.

<מאיה טרכטנברג מדר: היא הייתה מאוד מאוד מופתעת ובעיקר מופתעת ממה אני עושה שמה בהיי-טק, מה זאת אומרת, יש לי ילד וזה נראה לה מאוד מאוד מוזר.

<מאיה טרכטנברג מדר: התחלתי להיתמם ולהמשיך את הראיון כרגיל כי אני לא חושבת שזה איזה עבר פלילי שאני אמורה להסתיר, זה לא דבר שבגללו לא יקבלו אותי לעבודה.

<מאיה טרכטנברג מדר: אני דווקא מאוד מתגאה בעובדה הזאת.

<מאיה טרכטנברג מדר: פניה של המראיינת זזו לחלוטין מהרגע שאמרתי שאני אימא, היא הסתכלה עלי במבט מאוד מזלזל, מאוד מאוד מזלזל ואמרה לי, 'אז מה את עושה כאן/.

<מאיה טרכטנברג מדר: עניתי 'באתי לעבודה'.

<מאיה טרכטנברג מדר: היא אמרה 'את מבינה שכאן עובדים הרבה שעות'.

<מאיה טרכטנברג מדר: אמרתי לה 'לקחתי את זה בחשבון'.

<מאיה טרכטנברג מדר: היא שאלה אותי 'יש לך סידור לילד, איך תצאי לעבודה, מה זאת אומרת'.

<מאיה טרכטנברג מדר: אמרתי לה 'כן, אני חושבת שאני בחורה אחראית ולא הייתי הולכת לחפש עבודה לולא היה לי סידור לילד'.

<מאיה טרכטנברג מדר: מה זאת השאלה הזאת?.

<מאיה טרכטנברג מדר: היא אמרה לי 'אוקי, אבל את מבינה שאם תעבידי כאן את לא תראי את הילד שלך'.

<מאיה טרכטנברג מדר: לרגע עצרתי כי הייתי מאוד מופתעת מהבוטות שבה היא מנסה לדחוק אותי לפינה בצורה רגשית, מניפולטיבית כזאת.

<מאיה טרכטנברג מדר: אמרתי לה 'אני חושבת שלקחתי בחשבון שאני אמורה לעבוד קשה בהתחלה, זה מה שאני רוצה'.

<מאיה טרכטנברג מדר: היא המשיכה את הראיון ממש כדי לסגור אותו.

<מאיה טרכטנברג מדר: היא לא ממש רצתה להמשיך את הראיון.

<מאיה טרכטנברג מדר: שוב כשהיא נגעה בתנאי העבודה היא אמרה 'את מבינה שפה עובדים עד שעות מאוחרות, אנחנו עובדים עם ארצות הברית'.

<מאיה טרכטנברג מדר: אמרתי 'זה בסדר מבחינתי, לקחתי את זה בחשבון, אין עם זה שום בעיה, יש לי סידור'.

<מאיה טרכטנברג מדר: היא אמרה לי 'את לא תראי את הילד שלך, את לוקחת את זה בחשבון?'.

<מאיה טרכטנברג מדר: שוב היא חזרה על זה ואמרתי לה 'לקחתי את זה בחשבון'.

<מאיה טרכטנברג מדר: היא אמרה 'אין לי משרת אימהות או משהו בסגנון להציע לך, אני נורא מתנצלת'.

<מאיה טרכטנברג מדר: אמרתי לה, 'אני לא הגעתי למשרת אימהות, אני הגעתי בדיוק למשרה שהתפרסמה'.

<מאיה טרכטנברג מדר: בזה נגמר הראיון.

<מאיה טרכטנברג מדר: יצאתי מהראיון מושפלת ונבוכה בגלל היותי אימא.

<מאיה טרכטנברג מדר: זה היה יכול לקורות כמו כל ההפליות, למשל הייתי יכולה להיות נבוכה בגלל היותי אשכנזית, מזרחית – זה אותו דבר.

<מאיה טרכטנברג מדר: הבוטות להגיד 'אין לי משרת אימהות' הוא פשוט משפט כל כך משפיל במהותו.

<מאיה טרכטנברג מדר: לא יכול להיות שאני הייתי אמורה להסתיר, אמרו לי 'את צריכה להסתיר, תשקרי ותגידי שאת בכלל לא נשואה'.

<מאיה טרכטנברג מדר: גם אם את אומרת שאת נשואה מיד שואלים אותך אם את רוצה להיכנס להיריון או מתי את מתכננת את הילד הבא.

עדי קול: אסור לשאול, אנחנו יודעים ששואלים.

<מאיה טרכטנברג מדר: שאלו אותי למה לא הקלטת?

<מאיה טרכטנברג מדר: אמרתי שאני לא יוצאת לקרב, אני בסך הכול יוצאת לראיון עבודה.

<מאיה טרכטנברג מדר: היום הבנתי שלצאת לראיון עבודה זה לצאת למלחמה.

<מאיה טרכטנברג מדר: אני צריכה לצאת עם הקלטות, אני צריכה להסתיר את העובדה שאני אימא, אני צריכה להסתיר את העובדה שאני נשואה.

<מאיה טרכטנברג מדר: בעיני זה אחד הדברים הטובים שקיימים ובכלל כל מוסד המשפחה בישראל הפך להיות סוג של רקע פלילי שצריך להסתיר אותו - - - -

עדי קול: אם את אישה.

<מאיה טרכטנברג מדר: בתור גבר, יש כאן הפלייה בעבודה.

<מאיה טרכטנברג מדר: לדעתי הנושא הזה מכיל בתוכו תופעה תרבותית חמורה מזאת.

<מאיה טרכטנברג מדר: מוסד המשפחה באופן כללי הוא משהו שדוחקים אותו הצידה והוא נטל לחברה הישראלית, הוא נטל בהתקדמות של החברה ההייטקיסטית שכל כך מתגאים בה.

<מאיה טרכטנברג מדר: תראו כמה אקזיטים עושים בחברה הישראלית ואיזו חברה מוצלחת, אבל זה על חשבון מוסד המשפחה.

<מאיה טרכטנברג מדר: גם מאבות מצפים לעבוד עד 22:00 בלילה וזה בסדר מבחינתם, מבחינת שוק העבודה זה בסדר.

<מאיה טרכטנברג מדר: זה אמור להיות מובן מאליו שהם לא רואים את הילדים שלהם והאימהות תשארנה בבית, למה?

<מאיה טרכטנברג מדר: – כי הבעלים שלהן עובדים על 22:00 ואין להן שום עזרה.

<מאיה טרכטנברג מדר: נכון שקבלה לעבודה של אימהות לשוק העבודה זה משהו שהדיון לוקח בו חלק, אבל אני חושבת שזה מקיף בעיה הרבה יותר רחבה שהיא בעיה תרבותית בישראל.

<מאיה טרכטנברג מדר: בעיניי היא תופעה נוראית וזה עיוות בחברה הישראלית.

<מאיה טרכטנברג מדר: עיוות של הערכים שהחברה הישראלית אמורה להכיל ולזעוק קדימה.

עדי קול: תודה מאיה.

עדי קול: הייתי מאוד מאוד שמחה אם זה היה מקרה יחיד ונדיר.

עדי קול: אני שומעת את זה כל יום.

עדי קול: כיושבת ראש הועדה לפניות הציבור אני מקבלת עשרות פניות.

עדי קול: העוזרת שלי בעצמה מתראיינת להתמחות בראיית חשבון ושומעת את אותן הערות.

עדי קול: היא בת 26, אבל עוד מעט היא תרצה ילדים, תרצה משפחה.

עדי קול: את המשפט 'את יודעת שאנחנו עובדים אחרי 19:00' אנחנו שומעים את זה פעם אחר פעם.

עדי קול: אנחנו לא יכולים להסכים לזה.

עדי קול: זה משהו שאני לא יכולה לתאר.

עדי קול: לבוא לבחורה ולהניח מה היא צריכה להיות, איזה סוג של אימא, איזה סוג עבודה היא צריכה ולמנוע ממנה את האפשרות להשתלב במקומות שהיא מוכנה ורוצה להשתלב בהם.

עדי קול: את רוצה להציג את המצגת?

<אפי הזנפרץ: לא חייבים.

<אפי הזנפרץ: המצגת מציגה רק כמה מספרים.

<אפי הזנפרץ: שלום לכולכם.

<אפי הזנפרץ: אני מ- Job4moms הפעילות שלנו היא באתר אינטרנט.

<אפי הזנפרץ: זה לוח קריירה לאימהות, אבל לא רק לאמהות.

<אפי הזנפרץ: אנחנו קראנו .

<אפי הזנפרץ: לו Job4moms1 בגלל המצוקה המטורפת שמאיה מדברת עליה – הדלת פשוט סגורה לאימהות.

<אפי הזנפרץ: זה לא לוח עבודה לאימהות, זה לוח עבודה לכולם, לכן מי שמחפש ולכל מי שהדלת נטרקת בפניה כי היא אימא על אחת כמה וכמה.

<אפי הזנפרץ: העסקים שמפרסים ב- Job4moms בעצם מצהירים בצורה זו או אחרת שהם מאפשרים גמישות כל שהיא לאמהות.

<אפי הזנפרץ: שוב המטרה היא לא לאסוף את כל המשרות הקטנות והפשוטות, אלא דווקא כן משרות מקצועיות אחרות, משרות מלאות זה לא רק 100%, גם 150%.

<אפי הזנפרץ: 100% כל עוד היא מאפשרת גמישות היא נכנסת ל- Job4moms.

<אפי הזנפרץ: היום אנחנו נמצאות כשנתיים וחצי באוויר.

<אפי הזנפרץ: הצלחנו לעשות המון המון שידוכים.

עדי קול: אני רוצה פחות שיווק.

עדי קול: אנחנו מדברים על תופעה שצריך להתמודד איתה, איך את רואה את התופעה ומה הם הכלים להתמודדות.

<אפי הזנפרץ: יש כאן כמה רבדים.

<אפי הזנפרץ: האחד, תופעה תרבותית, שנייה תופעה איכותית של אכיפה או דברים כאלה, שלישית, מה קורה בשטח בפועל אצל העובדים.

<אפי הזנפרץ: אנחנו מזהות את הבעיות האלה.

<אפי הזנפרץ: אוכל לומר לכם שאופן טבעי בהרבה מקרים מציעים לאימהות משרות חלקיות, משרות פשוטות.

<אפי הזנפרץ: זה בסדר שאת אישה, שאת מנהלת את הקריירה שלך, את יכולה להיות אשת מקצוע ואפילו מדהימה בתחום שלך, ברגע שהפכת להיות אימא החברה מצפה ממך להיכנס לריבוע הקטן הזה ולעבוד במשרות פשוטות.

<אפי הזנפרץ: אנחנו רואות את זה כשאנחנו אומרים לאנשים Job4moms הם מגיבים, 'אתם רוצים את משרות האם שלנו, את הטלמרקטינג ודברים כאלה'.

<אפי הזנפרץ: אנחנו בהחלט אומרות להם סבבה, אבל זה לא העניין.

<אפי הזנפרץ: העניין הוא באמת לפתוח את הדלת לנשים כמו מאיה שאין סיבה שלא לקבל אותה.

<אפי הזנפרץ: לא הקמנו עמותה, הקמנו עסק.

<אפי הזנפרץ: אנחנו מאמינות - - -

עדי קול: אני עוצרת אותך כי אני מבקשת לדבר פחות על העסק ויותר על התופעה עצמה.

<חגית יערי: אני מנהלת פרויקט אימא בשדולת נשים.

<חגית יערי: אנחנו ארגון שעיקרו קידום זכויות נשים בשוק התעסוקה.

<חגית יערי: אנחנו מקבלות פניות מאלפי נשים בשנה.

<חגית יערי: בסיכום שנת 2013 47% מהפניות נגעו פגיעה בזכויותיהן של עובדות במהלך: טיפולי פוריות, חופשת לידה וגידול ילדים, בין אם זה חסם להיכנס לעבודה או שלאחר שהן בתוך המשרה הן מופלות לרעה.

עדי קול: היום אני אבקש להתמקד בחלק הראשון 'בקבלה לעבודה'.

<חגית יערי: החלק הראשון של הקבלה לעבודה – היום 25% מהנשים שעבדו לפני ההיריון אינן עובדות אחרי ההיריון.

<חגית יערי: 25 – רבע מהנשים שעבדו בשוק התעסוקה לא מוצאות עבודה או בוחרות שלא לחזור לשוק העבודה לאחר שהן ילדו, על נושא הבחירה אפשר לפתח כאן דיון מאוד ארוך.

<חגית יערי: מדובר באוכלוסייה מאוד מאוד גדולה שלא מצליחה למצוא עבודה.

<חגית יערי: כאשר הילד בן 0-4, כולנו יודעות שאם אנחנו לא נמצאות בשוק העבודה 4 שנים, בין אם זה גבר או אישה, זה כמעט בלתי אפשרי לחזור.

<חגית יערי: בפירוש השאלות שנשאלו הן לא חוקיות.

<חגית יערי: לכן אנחנו ממליצות לכל אישה שפונה אלינו כן להגיע ולהקליט כל ראיון עבודה שהיא מגיעה אליו.

עדי קול: יש לכם איזו הערכה כלכלית כמה עולה למשק העניין הזה?

<חגית יערי: לא.

<חגית יערי: כי אף אחד לא בדק.

<חגית יערי: זה הדבר שאליו אני מגיעה.

<חגית יערי: זה לא מעניין אף אחד.

<חגית יערי: אנחנו מאוד בעד האדם העובד אם הוא דתי, אם הוא ערבי הבדיקות נעשות כל הזמן כמה זה עולה למשק וכמה זה עולה למשק.

<חגית יערי: כשאני באתי - - -

עדי קול: פשוט אין מספיק נשים כדי שיבדקו את זה.

<חגית יערי: עכשיו הקמתי מאגר מידע על אימהות לאימהות, לא הצלחתי למצוא את הנתונים.

<חגית יערי: אני מלקטת את הנתונים מכל מיני מקומות אחרים בין אם זה כשאנחנו משיגות כסף בשבילו, בין אם בני פפרמן החליט לעשות איזה מחקר.

<חגית יערי: לעולם לא מדובר במחקר מקיף שבודק את העלות למשק.

<חגית יערי: העלות היא בסופו של דבר הפנסיה של האימא שהיא שליש מפנסיה של גבר בסוף הקריירה.

<חגית יערי: מדובר בנשים שהן עניות, מדובר בנשים שהן תלויות כלכלית בבני זוג או בבנות זוג.

<חגית יערי: יש כאן משפחות אלטרנטיביות, לא כל המשפחות מורכבות מגבר, אישה וילדים.

<חגית יערי: מדובר באוכלוסייה שנעשית באופן מכוון על ידי המשק לאוכלוסייה חלשה.

<חגית יערי: דיברת על אבות, את טועה.

<חגית יערי: כל ילד מוסיף לגבר 3.7% מהמשכורת.

<חגית יערי: כל ילד מוריד לאישה 3.6% במשכורת.

<חגית יערי: אחרי 12 שנה אוכלוסייה שהתחילה באותו מקום, בעלת השכלה גבוהה, תואר ראשון – יש הבדל של 100% בין אבות לבין אימהות.

<חגית יערי: את טועה טעות חמורה, מדובר בחסם בפני אימהות.

<חגית יערי: כאשר מישהו בא וכתוב לו 'נשוי 2' זה אומר שהוא יציב, שהוא צריך לפרנס, שהוא גבר עם כבוד, שהוא גבר עם ניסיון וכדאי לקחת אותו – הוא יותר עדיף על הרווק.

<חגית יערי: כאן את מאוד מאוד טועה.

<חגית יערי: את בעלך מעולם לא ישאלו את השאלות האלה, אותך ישאלו.

<שלמה וקס: אני שואל את עצמי למה באתי.

<שלמה וקס: באתי לדיון על תעסוקת נשים?

<שלמה וקס: ביקשתם אותי שאגיע לאי קבלת אם בהיי-טק.

<חגית יערי: הבעיה היא - - -

עדי קול: אני אנהל את הדיוק ברשותך.

עדי קול: זו זכותי כיושבת ראש הועדה.

עדי קול: כשהיא תסיים תוכל לקבל רשות דיבור ואתה תדבר ותגיב.

עדי קול: אני חוזרת ולכן גם התעקשתי, אני אבקש להתעסק בנושא של קבלה לעבודה.

עדי קול: המחדלים הם רבים וההפליה גדולה.

עדי קול: יש כאן ועדה לקידום מעמד האישה שמתעסקת בנושא הזה באופן קבוע.

עדי קול: כעת אנחנו מתעסקים בנקודה ספציפית.

עדי קול: אני אבקש לראות אם אנחנו יכולים.

עדי קול: האם אנחנו יכולים להציע לה פתרון.

עדי קול: אני מרגישה שיש כאן מצוקה שאנחנו צריכים למצוא לה מענה.

<חגית יערי: אני חושבת שהפתרון נמצא בחלק מהעסקים הפרטיים, אפי גם יכולה להעיד על עסקים פרטיים שבהחלט עושים מאמץ גדול.

<חגית יערי: אנחנו רואות את זה.

<חגית יערי: אצלנו בארגון מתקבלות פניות לסיוע איך להפוך אותם ליותר פתוחים כלפי אימהות ונשים.

<חגית יערי: בסופו של דבר כבית המחוקקים אתם צריכים באותו זמן גם ענישה מאוד חמורה של מעסיקים, למשל המעסיקה ששוחחה עם מאיה.

<חגית יערי: גם לעודד.

<חגית יערי: בתוך "חוק עידוד העסקת נשים" יש פאן מאוד מאוד רציני של עידוד כספי לעסקים.

<חגית יערי: בסופו של דבר הם יכולים להרוויח כלכלית לא רק בהעסקת נשים מוכשרות כמו מאיה, אלא גם בכך שהם יקבלו מענקים מהמדינה כפי שמקבלים עבור העסקת חרדים וחרדיות.

<חגית יערי: כלומר, אם היית חרדית הייתה הזדמנות יותר גדולה כי הוא היה מקבל על זה כסף.

<בריהאן אבו קאעוד: שלום לכולם.

<בריהאן אבו קאעוד: אני עורכת דין בנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה במשרד הכלכלה.

<בריהאן אבו קאעוד: אנחנו גוף שהוקם בשנת 2008 שאמון על הטמעת ערכי השוויון בשוק העבודה ומיגור תופעת ההפליה.

<בריהאן אבו קאעוד: מאיה, אנחנו בדיוק הכתובת בשבילך.

<בריהאן אבו קאעוד: אני אשמח שתפני אלינו ונטפל בך באופן אישי.

<בריהאן אבו קאעוד: החוק קובע 14 סוגי הפליה שאנחנו אמונים בטיפול בהם.

<בריהאן אבו קאעוד: חלק מהם: ראיון, הורות, טיפולי פוריות.

<בריהאן אבו קאעוד: אם מסתכלים על נתונים של 2013 רואים ש- 44% מהפניות אלינו היו בהקשרים אלה, בין אם זה נושא הדיון, קבלה לעבודה, ובין אם זה פיטורין ותנאי עבודה.

עדי קול: התפקיד שלכם הוא לעזור לפונים המתלוננים או גם לעשות מניעה?

<בריהאן אבו קאעוד: אנחנו פועלים בשתי דרכים, דרך אחת היא דרך מניעה באמצעות הסברה, כנס שנתי, קמפיין תקשורתי, הדרך האחרת - - -

עדי קול: אותי מעניין לדעת למה אנחנו שומעים כל הזמן ברדיו 'בואו קחו מילואימניקים, מילואימניקים זה חשוב'.

עדי קול: מילואימניקים חסרים 30 יום בשנה, אנחנו יודעים את זה.

עדי קול: למה אנחנו לא שומעים קמפיין שאומר ''קחו אימהות לעבודה'?

<בריהאן אבו קאעוד: תרשי לי לתקן אותך.

<בריהאן אבו קאעוד: בקמפיין שאנחנו הוצאנו האימהות לקחו חלק מאוד גדול.

<בריהאן אבו קאעוד: הכותרת הייתה 'אימא לשלושה ילדים' - - -

עדי קול: בקמפיין של ההפליה.

עדי קול: זה היה אחד מהגורמים להפליה.

עדי קול: אני פספסתי את זה ואני מניחה שגם המעסיקים פספסו.

<בריהאן אבו קאעוד: חבל, אנחנו לוקחים את זה לתשומת ליבנו.

<בריהאן אבו קאעוד: חוץ מהקמפיין אנחנו עושים הרבה פעולות הסברה.

<בריהאן אבו קאעוד: במקביל אנחנו מטפלים לגופן של פניות.

<בריהאן אבו קאעוד: למשל מתקשרת מאיה, אני כעורכת דין מטפלת בפניה שלה, ראשית אני נותנת לה ייעוץ משפטי שוטף ומפנה אותה - - -

עדי קול: אבל נשים רוצות עבודה, הן לא רוצות ללכת לתבוע את המראיינים.

<בריהאן אבו קאעוד: ראשית זה לא תמיד כך.

<בריהאן אבו קאעוד: צריך לציין את שני צידי המטבע.

<בריהאן אבו קאעוד: חלק מהנשים אחרי העוול שנגרם להן מעוניינות לטפל קונקרטית במקרה שקרה להן.

<בריהאן אבו קאעוד: למצוא עבודה, אמרתי שזה הפן השני של ההסברה.

<מאירה בסוק: אני מנעמ"ת.

<מאירה בסוק: אני אבקש להתייחס לשתי נקודות.

<מאירה בסוק: ראשית – אין אכיפה, יש חוקים והם חוקים יפים, הם חוקים מאוד מעניינים.

<מאירה בסוק: תסכלו על "חוק עבודת נשים" "חוק הזדמנויות שוות" – אין בעיה עם החוקים.

<מאירה בסוק: הבעיה שאין שום אכיפה ולכן המעסיקים לא פוחדים.

<מאירה בסוק: בנעמ"ת יש לנו לשכות משפטיות.

<מאירה בסוק: אני מקבלת קהל בירושלים.

<מאירה בסוק: יש שני סוגי הפליה.

<מאירה בסוק: הפליה אחת היא קבלה ראשונית לעבודה.

<מאירה בסוק: אישה מגיעה כשהיא לא עבדה קודם, אולי היא חיכתה הרבה זמן.

<מאירה בסוק: השנייה שהיא לא פחות רצינית, אחרי חופשת לידה המעסיק מצלצל ואומר לה 'למה לך לבוא, אני אתן לך את החודשיים, את קחי מטפלת, חבל' ונגמר הסיפור.

<מאירה בסוק: יש חוק, 60 יום, יש פסיקה יפה.

<מאירה בסוק: לא קורה שום דבר למרות שיש "חוק עבודת נשים" וצריכה להיות אכיפה והמעבידים לא פוחדים – לצערי זאת הבעיה המרכזית שלנו.

עדי קול: מיהו הגורם האוכף בעינייך?

<מאירה בסוק: משרד הכלכלה.

<מאירה בסוק: זה לא הולך, המדינה לא אוכפת את החוקים שלה.

<מאירה בסוק: זה לא החוק הראשון שלא אוכפים.

<מאירה בסוק: בשירות המדינה זה לא כל כך קורה, אולי לא יקבלו לעבודה והם ישחקו את המשחקים ששיחקו עם מאיה, הם אולי ישחקו קצת אחרת.

<מאירה בסוק: כואב לי כאישה שזה קורה גם על ידי נשים עושות את זה.

<מאירה בסוק: לאותו גבר יש אישה בבית עם ילדים, והוא כאילו מפריד את זה.

<מאירה בסוק: את רואה את הנשים שמגיעות אלינו ואת אומרת זה לא יכול להיות – אין אכיפה בכלל.

<מאירה בסוק: זאת הבעיה המרכזית שלנו.

<רן מלמד: אני מעמותת ידיד.

<רן מלמד: ראשית אני מבקש להתחיל במחאה קטנה על ההתבטאות 'יש משרות פשוטות ויש משרות לא פשוטות'.

<רן מלמד: עם כל הכבוד אין משרות פשוטות.

<רן מלמד: יש נשים ויש גברים ויש אנשים שרוצים לעבוד וייקחו עבודות.

<רן מלמד: אולי את ממתגת את עצמך לעבודות שאולי דורשות יותר.

<רן מלמד: אני חושב שאין דבר כזה משרה פשוטה.

<רן מלמד: השימוש במונח הזה הוא פשוט פוגעני.

עדי קול: זו הועדה לפניות הציבור, כל אחד יכול, הציבור יכול להביע את דעתו וכל אחד יכול שלא להסכים.

<רן מלמד: כעת אומר למה ביקשתי למחות.

<רן מלמד: נראה כאילו שהדיון הזה מדבר רק על אימהות שיש להן תואר ראשון, שני וכדומה.

<רן מלמד: זה ממש לא.

<רן מלמד: אני מטפל בעיקר באוכלוסיות קצת יותר מוחלשות גם מבחינת ההשכלה שלהן.

<רן מלמד: אני אומר לכם וקובע שההפליה של קבלה אימהות לעבודה היא גם למשרות מה שאתן קוראות 'משרות פשוטות'.

<רן מלמד: אני אוכל לספר לכם שהגשנו לפני מספר חודשים תלונה על שירות התעסוקה על כך שבלשכות שירות התעסוקה אומרים לאימהות שמגיעות לחפש עבודה, כפי שאת מכנה אותה פשוטה, אומרים להן 'אין לנו'.

<רן מלמד: אחר כך בבדיקה מסתבר שהמעסיקים ביקשו לא לשלוח אליהן אימהות כדי שלא יסתבכו.

<רן מלמד: חלק מפקידי שירות התעסוקה מקבלים את העמדה הזאת.

עדי קול: אתם קיבלתם תלונה כזאת.

עדי קול: למי אתם מגישים את התלונה שלכם?

<רן מלמד: הגשנו את התלונה דרך הנציבות וגם הגשנו תביעה נגד שירות התעסוקה ואנחנו בדיונים.

<רן מלמד: התביעה הזאת היא 50 - - -

עדי קול: זה גוף רשמי של מדינת ישראל.

עדי קול: אתם רואים שאין כאן נציגים, אנחנו זימנו אותם לדיון והם סרבו להגיע.

<רן מלמד: כנראה הם יודעים למה.

<רן מלמד: גם אם זו לא הנחיה של אנשים מ שירות התעסוקה זה לא חוקי כמו גופים אחרים הם נמצאים בשטח, הם הולכים למעסיקים, המעסיקים אומרים 'אם אתם רוצים שנקלוט אנשים שאתם שולחים אלינו, יש לנו דרישות'.

<רן מלמד: למרות הוראות החוק אותם פקידים, שעושים הרבה פעמים עבודת השמה מאוד טובה שבין השאר מתוגמלים על השמות וכדומה, מעדיפים לא לעשות לעצמם את החיים יותר קשים ולומר למעסיקים 'סליחה אדוני, מה שאתה מבקש זה בניגוד לחוק, מה שאתה מבקש הוא דבר שאנחנו נתלונן'.

<רן מלמד: לדעתי בדק הבית חייב להתחיל קודם בשירות הציבורי במדינה.

עדי קול: שוב, הזמנו את נציגות השירות הציבורי והם לא הגיעו.

חנין זועבי: בוקר טוב ושלום לכולם.

חנין זועבי: אני חושבת שזה דיון מאוד חשוב, אבל אנחנו חוזרים על אותה בעיה מבלי להיות יצירתיים ועם יצירתיות לכיוון הפתרון, זה מה שמציק לי.

חנין זועבי: אני מסכימה איתך שאין אכיפה, הבעיה היא באכיפה.

חנין זועבי: הבעיה היא גם בהיגיון של האכיפה.

חנין זועבי: יש אכיפה אבל אכיפה פסיבית.

חנין זועבי: כל הזמן אנחנו דנים באכיפה פסיבית.

חנין זועבי: מי שמודע לזכויות הוא זה שבא.

חנין זועבי: כלומר הוא צריך להיות מודע לזכויות שלו, להיות מודע שיש את נציבות לשוויון הזדמנויות בעבודה ולהגיע בעצמו להגיש תלונה.

חנין זועבי: זו אכיפה פסיבית.

חנין זועבי: אנחנו צריכות לצאת ממעגל האכיפה הפסיבית לכיוון יצירתי.

חנין זועבי: כאן חסרה לנו יצירתיות ולצאת לכיוון אכיפה אקטיבית.

חנין זועבי: איך?

חנין זועבי: – אנחנו יוזמים, אנחנו נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה במשרד הכלכלה חושבים על כיוון אכיפה אקטיבית.

חנין זועבי: אנחנו יוזמות מבצעים על מקומות העבודה ואנחנו מתחקרות שם את תנאי העבודה, אנחנו לא ממתינות, לא מחכות לנשים.

חנין זועבי: אתן יודעות שנשים לא מגיעות.

חנין זועבי: נשים שיש להן בעיה עם תנאי העבודה הן לאבד את מקור הפרנסה שלהן ולכן הן לא מתלוננות.

חנין זועבי: הן לא כל כך בטוחות שהנציבות ומשרד הכלכלה שומרים על מקום העבודה שלהן להן אחרי התלונה.

חנין זועבי: אכיפה אקטיבית, ליזום פשיטות על מקומות עבודה, אני יותר מפעם ויותר מפעמיים שלחתי מכתבים לנציבות שוויון הזדמנויות ליזום.

חנין זועבי: זה אולי יפתור לנו חלקית את הבעיה של תנאי עבודה לאלה שכבר מועסקות.

חנין זועבי: אכיפה אקטיבית קשה לגבי הסוגיה של אלה שלא מועסקות.

חנין זועבי: לפני שדיבר רן מלמד חשבתי בכיוון שיש להעסיק פקיד בתוך לשכות שירות התעסוקה.

חנין זועבי: כאשר את באה לחפש עבודה, באותו מקום את מגישה את התלונה.

חנין זועבי: זה נגיש יותר וקל יותר.

חנין זועבי: בלשכות התעסוקה אני גם באה לחפש עבודה ושם אני גם מתלוננת על מקומות העבודה שלא קיבלו אותי – זה באותו מקום ויותר נגיש.

חנין זועבי: קל יותר להיות מודעת כי כולם מודעים או מודעות לאפשרות הקיימת במשרדים כאלה.

חנין זועבי: לשכות שירות התעסוקה זה המקום.

חנין זועבי: אמר רן מלמד כעת שזה המקום שלא אוכף ושהוא עובר על החוק.

חנין זועבי: אצלי יושב הרעיון הזה כבר חודשים ואני חושבת עליו.

חנין זועבי: אולי ליצור בלשכת התעסוקה מסלול שאפשר בו להתלונן נגד מקומות העבודה שעשו לי עוול, שלא קיבלו אותי מסיבות לא חוקיות.

חנין זועבי: אנחנו צריכים ראשית לטפל שבלשכה עצמה שעוברת על החוק.

חנין זועבי: בריהאן וגם משרד הכלכלה, אני חושבת שלסמוך על הנשים, לסמוך שהן תבואנה זה להטיל את המשימה על הנשים ובעצם להוציא את זה ממעגל האחריות שלכם.

חנין זועבי: זו האחריות האקטיבית שלכם ולא לשים את האחריות על האישה.

חנין זועבי: אנחנו מחכים שהאישה תתלונן בגלל שהיא ערביה, בגלל שהיא חרדית, בגלל שהיא אימא, אנחנו יודעות שהן פוחדות והן לא נגישות והן לא כל כך בוטחות במוסדות המדינה.

חנין זועבי: צריכים לעבור לרעיון של אכיפה אקטיבית.

עדי קול: אני מבקשת לתת את רשות הדיבור למעסיקים.

עדי קול: חנין זועבי הובילה אותנו לכיוון מחשבה להצעות לפתרונות.

עדי קול: אני חושבת ששמענו את הבעיה ואנחנו מכירים את הבעיה, השאלה איך אנחנו יכולים להתמודד עם הפתרון.

עדי קול: שלמה בבקשה.

<שלמה וקס: מנכ"ל איגוד תעשיות האלקטרוניקה והתכנה.

<שלמה וקס: ראשית אני מבקש למחות, הדיון עד כמה שאני זוכר זומן אל אי קבלת אימהות להיי-טק.

<שלמה וקס: אני יושב כאן כמה דקות - - -

עדי קול: "הפליית אימהות בקבלה בעבודה" – זו הכותרת וזה שם הדיון.

עדי קול: לא אמרנו היי-טק.

עדי קול: אני כתבתי - -

חנין זועבי: גם בהיי-טק יש את הבעיה.

<מאיה טרכטנברג מדר: שם לא קיבלו אותי לעבודה.

<שלמה וקס: אני לא יודע איזו חברת היי-טק.

<שלמה וקס: הגדרה היום של היי-טק היא כל כך רחבה.

<שלמה וקס: אספר לכם סיפור מניסיון אישי.

<שלמה וקס: הבת של זוגתי עובדת בחברת היי-טק.

<שלמה וקס: היי-טק אמיתית.

<שלמה וקס: נכדתה של זוגתי חוגגת היום שנתיים.

<שלמה וקס: אני מסתכל על התנאים שהיא מקבלת כדי לגדל את הילדה הזאת, אני מודיע לכם - - -

עדי קול: סליחה, אני מבקשת.

עדי קול: זה מקרה פרטי.

<שלמה וקס: זה לא מקרה פרטי.

<שלמה וקס: כי מכאן את מקישה ממקרה פרטי אחד שציינו.

עדי קול: אני אעצור אותך.

חנין זועבי: אתה גם מזלזל בנושא ובבעיה.

עדי קול: אתה מזלזל בנושא ואני אסביר.

עדי קול: אולי לא הסברתי את עצמי טוב.

עדי קול: הפנייה שמגיעה היא פניה אחת ואנחנו בודקים את הנושא.

עדי קול: אם אתה תבדוק את הנושא הזה, יגידו לך ארגוני הנשים שיש עשרות מקרים של נשים שמעלות את הבעיות האלה.

עדי קול: אתה רוצה לשמוע את המספרים?

עדי קול: בבקשה אני אתן להציג את המספרים כדי שלא תאמר שזה מקרה אחד.

<איריס אברם: אני מקבוצת פייסבוק "אימהות דורשות שינוי" – יש אצלנו בסביבות 6,000 חברות בקבוצת הפייסבוק, 300 אימהות.

<איריס אברם: אתם יכולים לראות שרובן חוו מקרה כזה או אחר בהפליה גם בקבלה לעבודה וגם בעבודה עצמה.

<איריס אברם: זה לא מקרה בודד.

<איריס אברם: אנחנו קיימות רק חצי שנה ואני בטוחה שהמספרים הם הרבה יותר.

עדי קול: אני מבקשת ממך לא להתעלם בבקשה מהעובדה שהתופעה קיימת.

עדי קול: מדובר באימהות לילדים שרוצות להמשיך להיות אימהות ולהיות עובדות של ענף מצליח ומתפתח כמו ההיי-טק.

עדי קול: איך עושים את זה?

<שלמה וקס: שוב, אני חוזר ואומר שיכול להיות שבחברה כזאת או אחרת יש הפליה.

<שלמה וקס: אני לא הולך להגן על מקרה פרטי.

<שלמה וקס: אני יודע שאני מתמודד.

<שלמה וקס: ניקח התמודדות אחרת שיש איתה מספר יותר גדול מהמספר של ה- 6,000 נשים.

<שלמה וקס: עניין בני 45 פלוס בהיי-טק - - -

עדי קול: גם זו בעיה וזה לא אומר שצריך לדחוק בעיה אחרת.

<שלמה וקס: רגע, תנו לי להגיד.

<שלמה וקס: בבקשה אין אפשרות לדבר לא צריך.

<שלמה וקס: אני מבקש לענות - - -

עדי קול: אני מסכימה איתך שזו בעיה מאוד קשה, אבל איך זה קשור?

<שלמה וקס: חברת הכנסת עדי קול, אני מבקש לענות.

<שלמה וקס: ביקשתם אותי לבוא, תנו לי להתבטא.

עדי קול: בבקשה תענה רק לנושא הדיון.

<שלמה וקס: אני שמעתי כאן בנושא הדיון אלף ואחד דברים.

<שלמה וקס: שמעתי כאן פרסומת לחברת השמה ועוד פרסומת.

עדי קול: לא הייתה כאן.

עדי קול: אני מבקשת ואחדד את השאלה.

עדי קול: השאלה שלי אומרת שיש תופעה שאתה לא יכול להתכחש אליה.

עדי קול: נכון שיש תופעות נוספות ואני מסכימה איתך שיש הפלייה לאנשים מעל גיל 45 גברים ונשים.

עדי קול: כאן מדברות אימהות שאומרים להן, 'אתן צריכות לעבוד עד 22:00, ולכן אתן לא יכולות לעבוד בהיי-טק'.

עדי קול: השאלה מה עושים כדי שאימהות תוכלנה להשתלב.

עדי קול: אני שואלת אותך כמנכ"ל של ארגון, האם לך יש את היכולת לעשות אכיפה אקטיבית, עזרה, המלצה, עידוד המעסיקים?

עדי קול: כמו שמעודדים להעסיק מילואימניקים גם להוסיף - - -

<שלמה וקס: מה התלבשת על עניין המילואימניקים?

עדי קול: אני שומעת את הקמפיין הזה כל הזמן.

<שלמה וקס: תאמיני לי שהם תורמים למדינה פי אלף מאשר האחרים.

עדי קול: מאשר האימהות?

<שלמה וקס: לא אמרתי נשים.

עדי קול: האמירה שלך שהם תורמים פי אלף מנשים ולכן אנחנו צריכים - - -

<שלמה וקס: אני לא אמרתי את זה.

<שלמה וקס: אל תכניסי לי מילים לפה.

<שלמה וקס: אני יודע שאני מכבד כמה נשים כאן.

<שלמה וקס: אני אומר דבר אחד, יש בזה בעיה ויש גם בעיה עם בני 45 פלוס – אני אומר בצורה קטגורית, בהיי-טק נשים עובדות, אין לי מספרים מדויקים ואל תתפסו אותי, בסביבות 50% מהמועסקים בהיי-טק הן נשים.

<שלמה וקס: הן עובדות שם, זוכות לאותם תנאים, לאותו שוויון - - -

עדי קול: איפה אתה חי?

עדי קול: רק עכשיו התפרסם מחקר, אתה יודע שפערי השכר הם פערים לא הגיוניים.

עדי קול: השאלה איפה אתה חי?

<שלמה וקס: אני חי במדינת ישראל.

<שלמה וקס: אני סיימתי את הדברים שלי.

<שלמה וקס: <קריאה:> יותר טוב.

<רעות הררי: אני ממינהל מחקר וכלכלה במשרד הכלכלה.

<רעות הררי: במסגרת התפקיד שלי אני אחראית על התכנית לקידום ושילוב נשים בעבודה.

<רעות הררי: אני חוקרת בתחום תעסוקת נשים.

<רעות הררי: רק אתמול התפרסם מחקר שאני ספציפית כתבתי אותו, על פערי המגדר של ישראל בהשוואה ל- OECD ול-G8.

<רעות הררי: הפערים קיימים, הם עובדה ולא על זה המחלוקת.

עדי קול: כנראה שיש לנו מחלוקת.

<רעות הררי: עם הנתונים אין מחלוקת.

<רעות הררי: אני אבקש טיפה לחדד את הנקודה כפי שאני רואה אותה.

<רעות הררי: היום אנחנו יודעים שבשלושת העשורים האחרונים הייתה עלייה מאוד משמעותית בשיעורי ההשתתפות של נשים בשוק העבודה.

<רעות הררי: נכון להיום, אני לא מדברת על קבלה לעבודה, אני מדברת על שיעור ההשתתפות בפועל.

<רעות הררי: שיעורי ההשתתפות מאוד עלו.

<רעות הררי: אנחנו מדברים על שיעורים יפים.

<רעות הררי: הפער המגדרי בין נשים לגברים בשיעורי ההשתתפות הולך ומצטמצם.

<רעות הררי: היום הבעיה העיקרית, כפי שאנחנו תופסים אותה, מדברת על מאפייני התעסוקה, על איכות המשרות, אני לא רוצה להגדיר את זה כמשרה פשוטה או לא פשוטה, איכות המשרות מבחינת היבט השכר, היבט חירות, קידום לנשים למשרות בכירות – בכל האספקט הזה נכון להיום, הבעיה איתה אנחנו מתמודדים היא שהפערים הם מאוד גדולים ומשמעותיים.

<רעות הררי: באופן אישי שלמה, כחלק מהתכנית שאני מנהלת ומיד ארחיב עליה מעט, נפגשנו עם סמנכ"ליות וסמנכ"לים בכירים במשאבי אנוש בחברות היי-טק, בין הגדולות שיש בארץ כיום, הנתונים כפי שהחברות מציגות, אכן בקבלה לעבודה אין שוני בין מספר הנשים לבין מספר הגברים, אבל בדרגות ובהיררכיה הארגונית ככל שההיררכיה עולה כמובן שייצוגן של נשים הולך ופוחת באופן שהוא בלתי סביר.

<רעות הררי: זה בהתייחס למה שאתה - - -

<מאירה בסוק: אבל לגבי אימהות, כלומר קבלה של נשים בכלל.

עדי קול: רעות אני עוצרת אותך כאן.

עדי קול: למרות האמירה של שלמה אני לא רוצה שלא לדבר על ההפליה בעבודה.

עדי קול: אני יודעת שאת אחראית מינהל מחקר וכלכלה.

עדי קול: ביקשנו גם מגורמי האכיפה של משרד הכלכלה שלא הגיעו לכאן, לצערך את נציגת משרד הכלכלה למרות שאת לא הגורם האחראי.

עדי קול: משרד הכלכלה אמון על אכיפת תנאי עבודה.

עדי קול: כאן יש בעיה בכניסה.

עדי קול: כמו שמשרד הכלכלה יצא השבוע בתכנית "עידוד תעסוקה של חרדים", הוא קיבל חצי מיליארד שקלים לעידוד תעסוקה של חרדים, כאן יש בעיה שאנחנו רואים שהיא בעיה מוכחת והיא בכניסת אימהות לעבודה.

עדי קול: מה משרד הכלכלה עושה בנושא הזה?

<רעות הררי: לצערי כמובן לא אוכל להציג מה מינהל הסדרה ואכיפה עושה.

<רעות הררי: אני מקבלת את הנזיפה על עצמי, אבל אין לי את היכולת לתת מידע.

עדי קול: שני הגופים האחראים, שירות התעסוקה ומינהל הסדרה ואכיפה לא נמצאים כאן, הם אפילו לא מגיעים להסביר.

עדי קול: יש כאן תופעה, היא לא נמצאת על הרדאר?

<רעות הררי: בהחלט כן.

<רעות הררי: אני רוצה להציג יוזמה שכן שייכת למשרד הכלכלה ושעל היישום שלה אמון מינהל מחקר וכלכלה.

<רעות הררי: אם מדברים על שיטת המקל והגזר, זו שיטת הגזר.

עדי קול: שאנחנו יודעים שהיא עובדת פחות טוב מהמקל.

<רעות הררי: אוקיי.

<רעות הררי: זו דווקא תכנית מעניינית.

<רעות הררי: אציג אותה בקצרה.

<רעות הררי: תכנית "שילוב וקידום נשים בעבודה" היא מתוקף יישום החוק "קידום ועידוד נשים בעבודה והתאמת מקומות עבודה לנשים ולהורות".

<רעות הררי: מדובר על תכנית להענקת אותות הוקרה ומענקים כספיים בסכומים לא מבוטלים, בסכום של 150 ל-200 אלף שקלים למעסיק שיוכח עצמו שוויוני מגדרי.

<רעות הררי: הנדבך הנוסף שאנחנו מוסיפים בהקשר של החוק הזה, הוא למעשה החידוש גם מבחינת החקיקה שהיא חקיקה חדשנית וגם מבחינת הדגש שאנחנו רוצים לתת.

<רעות הררי: בעיקר זה נושא שילוב נשים והורות.

<רעות הררי: הורות זה לא רק אימהות על אף שהן באמת הנתונות העיקריות להפליה, הורות היא גם של גברים.

<רעות הררי: העולם, הארגונים המפותחים הולכים היום למקום של שוויון להורות.

עדי קול: אוקיי, פרטים על התכנית.

עדי קול: מתי היא יוצאת לדרך?

<רעות הררי: ביולי הקרוב התכנית יוצאת לפועל.

<רעות הררי: אל תתפסו אותי לגבי התאריכים הספציפיים, אבל אלה אבני הדרך כפי שאנחנו עובדים לפיהם היום - - -

<מאירה בסוק: הערה, חמש שנים חיכו לתקנות.

<מאירה בסוק: בואו ניקח הכול בפרופורציה.

<מאירה בסוק: התקנות יצאו.

<מאירה בסוק: בחייך, כל התוכנית הזאת, סליחה באמת ועם כל הכבוד.

<מאירה בסוק: רעות את יודעת כמוני כי שתינו עברנו את זה.

עדי קול: רגע, לפני שמזלזלים בתכנית אנחנו רוצים לשמוע עליה.

<רעות הררי: ראשית, נכון שהיה עיכוב מאוד משמעותי ביישום החוק, נכון לעכשיו זה מאחורינו.

<רעות הררי: כעת אנחנו בנקודה שהחוק יוצא לפועל והתקנות תוקנו.

<רעות הררי: בחודש ספטמבר הקרוב מעסיקים יוכלו להגיש מועמדות - - -

עדי קול: עורכת הדין מאירה בסוק, אני מבקשת, אנחנו נתקלים בהרבה חוקים לא מיושמים, זה נכון וזה אחד מהם.

עדי קול: הנה אומרים לך כעת שיש תקנות.

עדי קול: עכשיו זה לא הזמן להגיד מה היה בחמש שנים האחרונות.

<רן מלמד: ביני ובינך, מה זה שש שנים.

<מאירה בסוק: זה גם לא יקרה הלאה.

<מאירה בסוק: אני סקפטית לחלוטין.

עדי קול: קודם כל אני שומעת.

עדי קול: אני חושבת שאם הייתי סקפטית כמוך אז לא הייתי נמצאת כאן ולא היה קורים שום שינוים אם כולנו היינו סקפטיים.

עדי קול: אני חושבת שגם אם חיכנו שש שנים אנחנו ניתן להם להשמיע.

עדי קול: אנחנו נשמע את התאריכים ונתכנס שוב כשהתאריכים האלה יגיעו כדי שנבדוק שאכן הם יושמו, נבדוק גם איך מיישמים אותם ואיך מפרסמים אותם.

<רעות הררי: בחודש ספטמבר הקרוב מעסיקים במגזר הציבורי והפרטי יוכלו להגיש מועמדות לקבלת אות מעסיק בשוויון, כפי שאנחנו מכנים אותו.

<רעות הררי: מדובר באות או במענק.

<רעות הררי: אמות המידה המרכזיות לבחינת המעסיקים יהיו פערי שכר בין נשים לגברים - - -

עדי קול: אני מבינה את האינטרס של המעסיקים לפנות לקבל מענק.

עדי קול: למה שמישהו ירצה לקבל אות?

עדי קול: אני שואלת את השאלה הזאת כי אני מכוונת לקמפיין ציבורי שאומר 'עידוד העסקת אימהות'.

עדי קול: שוב אני חוזרת למילואימניקים בדיוק מהסיבה שהועלתה כאן שמילואימניקים תורמים יותר.

<שלמה וקס: אל תסלפי את הדברים שלי.

<שלמה וקס: אמרתי 'מילואימניקים תורמים'.

<שלמה וקס: שמעתי אותך כל הזמן תוקפת את הנושא של המילואימניקים.

<שלמה וקס: כאחד ששירת 30 שנה בצבא, המילואימניקים הם מיעוט בתוך הכלל של מדינת ישראל.

עדי קול: אמרת, בוא נחזור לפרוטוקול.

עדי קול: כולם שמעו.

עדי קול: אז אם יש כאן מישהו שמופלה רע, ברור שיש - - -

<שלמה וקס: אני באתי רק לייצג את תעשיית ההיי-טק.

<שלמה וקס: קיבלת תשובה מרעות שבחקר שלהם בכניסה לעבודה, אני לא מדבר הלאה - - -

עדי קול: היא לא בדקה את זה.

<רן מלמד: הקמפיין לא צריך לעודד קליטה בעבודה, הוא צריך למנוע הפליה.

<רן מלמד: אלו שני דברים שונים.

<רן מלמד: הקמפיין צריך להיות נגד הפליה.

<רן מלמד: צריך להגיד למעסיקים 'אתם מפלים, אתם תחטפו.

<רן מלמד: אנחנו הולכים להפעיל אמצעים כדי שנתפוס'.

<שלמה וקס: תפעילו את החוק נגד הפליה.

<רעות הררי: הפתרון כפי שאנחנו רואים אותו היום גם בהיבט של הפליה בכניסה לעבודה וגם בהקשר של קידם נשים למשרות בכירות בתוך מקום העבודה, היא איזו הבנה שהבעיה המרכזית היום היא נושא של שילוב עבודה עם המשפחה.

<רעות הררי: בגלל שאין איזון בין חיי המשפחה ובגלל שחלוקת התפקידים במדינה שלנו, לצערנו, היא מסורתית בה הנשים נושאות בנטל העיקרי בטיפול בילדים ובתלויים אחרים, מי משלם את המחיר על העדר האיזון הזה הן בעיקר נשים.

<רעות הררי: מי שחווה את הקושי ואת הקונפליקט באופן יותר משמעותי הן הנשים.

<רעות הררי: לפיכך, אנחנו בתכנית שלנו הגענו למסקנה שאחת מאמות המידה המרכזיות שנבחן הוא כל נושא של איזון בין חיי המשפחה לעבודה.

<רעות הררי: עד שגברים לא ייקחו חלק פעיל במטלות של משק הבית ובטיפול בילדים לא יהיה שוויון.

<רעות הררי: נשים עדיין - - -

עדי קול: תודה.

עדי קול: כעת אני אתן את זכות הדיבור ליוליה.

יוליה מלינובסקי: שלום לכולכם.

יוליה מלינובסקי: אני מייצגת את ההסתדרות הלאומית.

יוליה מלינובסקי: אני אימא לשתיים, אני גם חברת מועצה.

יוליה מלינובסקי: אני חיה את החיים האלה כבר הרבה שנים, את העומס.

יוליה מלינובסקי: אני מסכימה כאן עם הרבה דברים.

יוליה מלינובסקי: בחלק מהעניין בסופו של דבר חשבנו עליהם בהסתדרות.

יוליה מלינובסקי: אני מאוד שמחה שזה כבר יוצא לפועל, הלוואי וזה יקרה וזה עניין של התמריצים.

יוליה מלינובסקי: יחד עם התמריץ צריך להיות המקל.

יוליה מלינובסקי: יכול להיות שזו בדיוק ההזדמנות שהדבר הזה יצא ושיהיו מענקים למעסיקים בעניין שוויון בעבודה ובמיוחד לאימהות.

יוליה מלינובסקי: האמת, בושה שהדיון הזה מתקיים.

יוליה מלינובסקי: אני לא מצליחה להבין איך הגענו לכאן ואיך זה בכלל קורה.

יוליה מלינובסקי: אני נמצאת בחיים הציבוריים כבר הרבה שנים, גם אני אימא עובדת, יש ילדים קטנים ואף פעם לא חשבתי שזה קיים ושזו המציאות בשטח.

יוליה מלינובסקי: נכון ואת צודקת שיש את התפקידים המסורתיים, אישה יותר בבית, ניקיונות, בישולים ויש את הילדים, אבל באמת כבר התקדמנו ואנחנו רוצות הרבה יותר.

יוליה מלינובסקי: אם יש מענק והמעסיק יכול לבקש אות הוקרה או מענק יתכן שיש כאן אפשרות להכניס, כמו שאמרה חברת הכנסת חנין זועבי, להכניס אכיפה.

יוליה מלינובסקי: במשרד הכלכלה יש פקחים.

עדי קול: יש, אני לא רוצה לומר לכם כמה פקחים יש על כמה עסקים שיש.

יוליה מלינובסקי: אני חוותי את זה על בשרי.

יוליה מלינובסקי: הבעיה נובעת ממערכת החינוך.

יוליה מלינובסקי: גן הילדים מתחיל לעבוד בשעה 08:00 בבוקר ואת כבר צריכה להיות בשעה 08:00 במשרד, אין סיכוי והוא לא קיים.

יוליה מלינובסקי: אם באמצע שבוע עבודה רגיל פתאום למערכת החינוך נופל ל"ג בעומר שזה יום חופש – נגמרו החיים.

יוליה מלינובסקי: את צריכה בטירוף למצוא פתרון.

יוליה מלינובסקי: אצלנו בכלל יום הלימודים הוא עד השעה 13:00 - - -

עדי קול: אני עוצרת אותך כאן כי זה נושא אחר, גדול.

עדי קול: אני מבקשת לדבר רק על הנושא שלנו.

עדי קול: אנחנו מדברים על קבלה וראיון לעבודה.

יוליה מלינובסקי: בהסתדרות אנחנו חושבים שזה כמובן דבר פסול.

יוליה מלינובסקי: לדעתי התכנית שהגברת הציגה כאן יכולה להיות אחת הדרכים לפתור את הבעיות.

יוליה מלינובסקי: אני יכולה להציע לגברת הפונה לשלוח אלינו קורות חיים ואנחנו נעביר אותם לכל הארגונים החברים בהסתדרות שלנו.

יוליה מלינובסקי: כמובן שאני לא מבטיחה משהו, אני לא חברת כוח אדם.

יוליה מלינובסקי: התופעה הזאת היא דבר שלא יכול להיות.

יוליה מלינובסקי: אדוני, אני מצטערת, יתכן שהכוונות שלך היו טובות והביצוע פחות.

<סיגל סודאי: אני מנהלת אגף יחסי עבודה בלשכת המסחר.

<סיגל סודאי: ברמה האישית אני יכולה להבין את הכאב ואת ההשפלה של עובד, בין אם נשים ובין אם גברים או אנשים ממוצאים שונים או דתות שונות המופלים לרעה על הרקע שלהם, זה מקומם - - -

עדי קול: אימהות זה לא רקע.

<סיגל סודאי: אחד הרקעים של סעיף 2 "חוק שוויון בעבודה" זה הורות.

<סיגל סודאי: כלומר אחד הרקעים זה הורות.

<סיגל סודאי: חשבו ולא סתם הכניסו את הרקע של הורות כי כנראה זה קיים.

<סיגל סודאי: אגב, כעת הולכים להכניס גם מרחק, זה עוד יהיה רק ב"חוק הזדמנויות - - -

עדי קול: זה רק עבר קריאה טרומית, זה עדיין לא עבר.

<סיגל סודאי: זה יעבור, זה עבר את ועדת שרים לענייני חקיקה.

עדי קול: אני המחוקק ואני יכולה להגיד לך כמה זמן זה ייקח.

עדי קול: חכי, זה עבר קריאה טרומית.

<סיגל סודאי: כשרוצים זה עובר נורא מהר.

<סיגל סודאי: המקרה מצר וזה לא מקובל.

<סיגל סודאי: אני חושבת שמתוך 2 מיליון פלוס עובדים במגזר הפרטי אכן קיימת תופעה כזאת.

<סיגל סודאי: אני חושבת שהיא במיעוט.

<סיגל סודאי: היא לא צריכה להיות, צריך לצמצם אותה ככל שניתן.

עדי קול: יש לך רעיונות איך?

עדי קול: המקל והגזר למשל.

<סיגל סודאי: אני לא רוצה להיות שלילית, באתי להיות חיובית.

<סיגל סודאי: אני חושבת שאחד האמצעים לשפר את המצב הזה קשור למה שאמרת בעניין שילוב הורות, זמן פנוי ועבודה והוא העסקה גמישה.

<סיגל סודאי: השבוע הגשנו, המעסיקים וארגונים חברתיים אחרים, תגובות למתווה שוועדה פנים ממשלתית הוציאה להעסקה גמישה במשק.

<סיגל סודאי: אני חושבת שברגע שתהייה העסקה גמישה במשק היכולת של האימהות לשלב בין עבודה ובית - - -

<רן מלמד: זה יעלה בעיות קשות.

<סיגל סודאי: אנחנו חושבים שהעסקה קשיחה - - -

<שלמה וקס: יתנגדו לזה בטוח.

<סיגל סודאי: מוזר לי, אף אחד עדיין לא נתן לי נתונים.

<סיגל סודאי: אני יודעת ש-50% מהמועסקים הן נשים, אני לא כל כך מבינה.

<סיגל סודאי: <קריאה:> לא רלוונטי לאיזה תפקיד.

<סיגל סודאי: למעסיק יש זכות לקבוע - - - <קריאה:> עובדים מ- 09:00 עד 18:00.

<סיגל סודאי: את מדברת על העסקה קשיחה - - -

<סיגל סודאי: אם הצרכים של המעסיק הם כאלה.

<סיגל סודאי: אני תכף אסביר לך מה המשמעות של העסקה גמישה.

<סיגל סודאי: זה בדיוק בא להשמיט את הבעייתיות בהעסקה קשיחה.

<סיגל סודאי: <קריאה:> אף ארגון חברתי לא יסכים לזה.

<סיגל סודאי: סליחה, עם הארגונים החברתיים דיברתי.

<סיגל סודאי: תנו לי רק את הזמן שלי.

<סיגל סודאי: אני ישבתי והקשבתי בשקט לכל אחד ולא הפרעתי לאף אחד.

<סיגל סודאי: בנוגע להעסקה קשיחה, כשעובדת רוצה לצאת יותר מקודם ביום מסוים והיא אומרת 'את השעות שאני מחסירה ביום ב' למשל, אני אשלים ביום ג' '.

<סיגל סודאי: מבחינת המעסיק המשמעות היא שהוא צריך לשלם על זה שעות נוספות.

<סיגל סודאי: כלומר, על אותה עבודה הוא משלם יותר.

<סיגל סודאי: זכות המעסיק להגיד לא רוצה - - -

עדי קול: למה?

עדי קול: אם היא עושה את השעות האלה ביום אחר.

<סיגל סודאי: זה בדיוק העניין.

<סיגל סודאי: אני רוצה להסביר מהי היום העסקה קשיחה ב"חוק שעות עבודה ומנוחה".

<שלמה וקס: ההסתדרות הלאומית תהייה הראשונה שתתנגד.

<סיגל סודאי: נניח שיום עבודה, אתם לא רוצים לשמוע את זה, אבל מה לעשות יש עובדות - - -

עדי קול: תשמעו, שני היחידים שהגיעו, תנו להם את הכבוד הראוי ולעובדה שהם באו להגיב ולהביע את עמדתם.

עדי קול: אני מעריכה את זה.

<סיגל סודאי: יום עבודה במשק הוא 8.36 שעות.

<סיגל סודאי: אלו שעות עבודה רגילה, שעות רגילות של העובד.

<סיגל סודאי: ברגע שעובד עובד מעבר לתחום הזה הוא זכאי לשעות נוספות.

<סיגל סודאי: מה זה אומר?

<סיגל סודאי: – עובד או עובדת עבדו ביום מסוים 6 שעות ואומרים נשלים את השעתיים וחצי ביום למחרת.

<סיגל סודאי: הם לא מקבלים על השעתיים וחצי האלה 100%, הם יקבלו 125%.

<סיגל סודאי: המעסיק אומר לעצמו, למה שאני אאפשר לעובדת לצאת יותר מוקדם ביום מסוים אם אצטרך לשלם לה יותר למחרת.

<סיגל סודאי: זה המצב המשפטי.

<מאירה בסוק: אבל היום רוב החוזים הם גלובליים.

<שלמה וקס: לא נכון.

<סיגל סודאי: מאירה, גם בגלובלי זה החוק.

<סיגל סודאי: זה החוק וזה המצב המשפטי.

<סיגל סודאי: כשאני נותנת יעוץ משפט למעסיקים אני אומרת להם 'אתם לא רוצים לשלם יותר, אל תאפשרו לעובדים שלכם לצאת יותר מוקדם כי ההשלמה של השעות האלה כרוכה בתשלום יותר גבוה'.

<סיגל סודאי: המתווה של העסקה גמישה אומר שהבסיס לא יהיה על חישוב יומי או בסיס שבועי.

<סיגל סודאי: יכול להיות שהוא יהיה יותר ארוך.

<סיגל סודאי: כלומר, את השעות הנוספות לא נספור ברמה יומית, אולי על תחום רחב יותר של שבוע או חודש.

<סיגל סודאי: זה יאפשר גם לאימהות וגם לאבות לעשות את המשחק בין הצורך שלהם לצאת יותר מוקדם ולהשלים ביום אחר את אותן שעות.

<סיגל סודאי: מבחינת המעסיק העלויות לא תהיינה כאלה גבוהות.

<סיגל סודאי: אגב, במתווה מוצע שמרף מסוים, זה לא יחול מתחת לרף מסוים.

עדי קול: אמרת שאת מקדמת את זה עם ארגונים חברתיים.

עדי קול: עם אילו ארגונים חברתיים שתומכים בנושא הזה את מקדמת?

<סיגל סודאי: ארגון פרטי שפועל מאוד מאוד נגד פערי שכר בין נשים לגברים.

<סיגל סודאי: אני חושבת שזה אחת הסיבות העיקריות לפערי השכר האלה והוא הקשיחות של מבנה שוק התעסוקה.

<סיגל סודאי: אותו ארגון שמייצג נשים מאוד חושב כמונו למשל.

עדי קול: איזה ארגון?

<סיגל סודאי: אני לא יודעת אם היא תרצה שאגיד.

<רן מלמד: היא לא מתכוונת אלינו.

<סיגל סודאי: דרך אגב, הייתי השבוע בפגישה עם עמליה, העוזרת של חברת הכנסת עליזה לביא, שמעתי ממנה גישה מאוד חיובית לעניין המתווה של העסקה גמישה.

עדי קול: אני עוצרת אותך, שמעתי את העמדה שלך ואני רוצה לשמוע את העמדה של הארגונים - - -

<סיגל סודאי: סליחה, עוד משהו.

<סיגל סודאי: אני חושבת שיש מעסיקים שאמרו לך את השעות, אני מכירה גם מעסיקים שקיבלו עובדת לעבודה, אימא, ובאמת לא נכנסו איתה לרזולוציה כמה ילדים יש לך, או יש או אין לך ילדים.

<סיגל סודאי: באמת התייחסו רק לעניין השעות 'האם את מסוגלת לעבוד את השעות האלה והאלה' ואחרי שבוע או חודש היא פתאום לא מסוגלת את מה שהיא התחייבה בחוזה העסקה.

עדי קול: את זה אני בשום ואופן לא מוכנה לקבל.

עדי קול: יש גם הרבה אנשים שאמרו שהם יודעים "אקסל" ואז הם הגיעו לעבודה והתברר שהם לא יודעים.

עדי קול: יש הרבה דברים שקורים בראיונות עבודה.

עדי קול: זה לא קשור.

<סיגל סודאי: כשעובדת אומרת משהו שהוא לא משקף את המציאות, זה לא בסדר.

עדי קול: זה לא אומר שצריך עכשיו לשאול כל אישה האם, ולהניח שכל אישה משקרת ושיש את רוב הסיכויים שהיא לא תוכל לעבוד.

<סיגל סודאי: כשאני נותנת למעסיקים יעוץ אני אומרת להם, כ'אתם לא שואלים מה המצב המשפחתי, מה הסטאטוס שלה'.

<סיגל סודאי: אני אומרת להם לא לשאול את השאלות האלה.

<רן מלמד: הם לא מקשיבים לך.

עדי קול: את יושבת כאן כנציגת לשכות המסחר.

עדי קול: השאלה האם את יכולה להעביר הנחיה, נהלים, תקנים, הבהרה לגופים שעובדים איתכם לגבי מה מותר ומה אסור בראיונות עבודה.

<סיגל סודאי: אנחנו עושים את זה.

עדי קול: מתי עשיתם את זה לאחרונה?

<סיגל סודאי: מדי חודש.

<סיגל סודאי: החקיקה ברוך ה' - - -

עדי קול: אני ניסתי למקד את הדיון הזה עד כמה שאפשר.

עדי קול: אני רואה שזה מאוד בעייתי.

עדי קול: אני מבקשת, פונה גם אליך, האם אתם וגם אתה יכולים להפיץ עכשיו מזכר בין כל הגופים שאתם מרכזים, מזכר שאומר אלו ואלו ההנחיות בעניין ראיונות לקבלה לעבודה, אסור לשאול את השאלות הללו, מותר לשאול את זה ואנחנו מבקשים לעודד העסקת אימהות.

עדי קול: אני אוכל לבקש את זה?

<סיגל סודאי: בהחלט.

עדי קול: תודה רבה.

עדי קול: אני אוכל לבקש את זה ממך?

<שלמה וקס: את יכולה לבקש.

עדי קול: ביקשתי.

עדי קול: השאלה האם אתה מוכן - - -

<שלמה וקס: אני אוכל להפנות לחקיקה.

עדי קול: החקיקה אומרת לא להפלות, השאלה מה מותר ומה אסור בראיונות עבודה.

עדי קול: אתם לא יכולים לשאול אישה כמה ילדים יש לה, האם היא אימא ועד מתי היא יכולה לעבוד והאם זה בסדר שהילד שלה יהיה לבד עם מטפלת.

<שלמה וקס: מעת לעת אנחנו מרעננים - - -

עדי קול: אני מבקשת רענון.

<שלמה וקס: אנחנו נרענן.

עדי קול: תודה.

עדי קול: בבקשה רן.

<רן מלמד: שני דברים.

<רן מלמד: המתווה שהוצג כאן דומה מאוד למה שפורסם לאחרונה כ"מתווה בנט".

<רן מלמד: אנחנו בודקים אותו כרגע.

<רן מלמד: אני חייב לומר שמדיון ראשוני שעשינו במחלקה המשפטית שלנו זה לא כזה נורא.

עדי קול: כעת אני רוצה להחזיר אליך.

עדי קול: קודם כל וכדבר ראשון תוקפים - - -

<רן מלמד: אני לא תקפתי אותה על זה.

עדי קול: עניתם, זלזלתם ועשיתם - - -

<רן מלמד: לא על זה.

עדי קול: אני לא חושבת שצריך להגיד כשאנשים מנסים למצוא פתרונות - - -

<רן מלמד: לא על זה תקפנו.

<רן מלמד: מהדבר הזה אני רוצה לומר את הדבר הבא.

<רן מלמד: לפני שלושה חודשים שר הכלכלה מנע העברה בכנסת של חוק שעבר כבר בכנסת הקודמת בקריאה ראשונה, רק שחברת הכנסת לא המשיכה ולכן לא היה אפשר להחיל דין רציפות, הצעת חוק שקובעת שבכל מקום עבודה שיש בו לפחות 50 איש יהיה איש שאחראי על יישום, הסברה, העברת המידע שנוגע ל"חוק שוויון הזדמנויות בעבודה".

<רן מלמד: זאת הצעת חוק שכתבנו עם הנציבות ואושר על ידי שר הכלכלה או שר התמ"ת (תעשייה, מסחר ותעסוקה) הקודם.

<רן מלמד: שר הכלכלה בנט החליט לא לתמוך בחוק הזה הפעם.

<רן מלמד: הנימוק שלו היה, 'יש יותר מדי דברים שאנחנו מטילים על המעסיקים, צריך להרגיע – לא צריך'.

<רן מלמד: אני אומר בפירוש, אם רוצים לעשות העסקה גמישה זה דבר נפלא.

<רן מלמד: על מה שאנחנו מדברים כאן בכלל לא קשור להעסקה גמישה.

<רן מלמד: מדובר כאן במעסיקים שלוקחים לעצמם חירות לשאול שאלות שאסור להם לשאול, או לעלות תהיות שאסור להם לתהות ובעקבות זה לקבל או לא לקבל אימהות לעבודה.

<רן מלמד: זה הכול.

עדי קול: אני חושבת שמדובר כאן בשתי סוגיות שונות.

עדי קול: אחת שמדברת על אכיפת החוק בנושא של קבלה לעבודה.

עדי קול: אני חושבת שבנושא האכיפה קשה לי מאוד להתמודד כשלא נמצא כאן אף אחד ממשרד הכלכלה שיכול לומר מה הוא עושה ומה הוא עשה.

עדי קול: אני מרגישה, ואני שותפה לעמדתה של חנין זועבי בעניין הגישה של הנציבות.

עדי קול: אני יודעת שיש לכם גבולות מסוימים של העבודה, שהיא גישה קצת פסיבית.

עדי קול: אני חייבת להגיד שאני לא מרגישה את התהליך החינוכי והמניעה.

עדי קול: אני חושבת שתגידו 'אין תקנים, אין מספיק עובדים'.

עדי קול: אני שומעת את זה מכל המשרדים, אבל עדיין יתכן שצריך לשנות את המדיניות.

עדי קול: אני מבינה שצריך לטפל בתלונות, אבל צריך כאן תהליך חינוכי משמעותי.

עדי קול: שלמה, אני מצטערת, אתה מייצג כאן בעיה חינוכית, בעיה שאומרת 'יש מילואימניקים שתורמים ויש אנשים שתורמים פחות'.

עדי קול: אם זה מה שהוא אומר זה סימן שלא עשינו את העבודה שלנו.

עדי קול: יתכן שמשהו כאן לא בסדר - - -

<שלמה וקס: אני לא אמרתי נשים לא תורמות.

<שלמה וקס: שוב את חוזרת - - -

עדי קול: אתה צודק, כאן אני השלמתי את המשפט שלך.

<שלמה וקס: אני אמרתי שקרוב ל- 50% מהעובדים בהיי-טק הן נשים.

<שלמה וקס: לא אמרתי שהן לא תורמות.

עדי קול: כולנו שמענו את מה שאמרת.

<בריהאן אבו קאעוד: אני אבקש להגיב.

<בריהאן אבו קאעוד: אני בהחלט מסכימה איתך שקיימת בעיה חינוכית.

<בריהאן אבו קאעוד: לדעתי כל מי שיושבת כאן בחדר כולל אני חוותה בשלב כזה או אחר את ההפליה בין אם זה על רקע אימהות ובין אם זה על רקע אחר שיכול להיות רלוונטי לכל אחת ואחת.

<בריהאן אבו קאעוד: אנחנו באמת מנסות ועושות כל שביכולתנו, גם לטפל, גם הסברה, גם פעילות החינוכית אנחנו נותנות הרצאות למעסיקים על שמאל ועל ימין.

<בריהאן אבו קאעוד: כל מי שמזמין אותנו אנחנו מוכנות ומזומנות.

<בריהאן אבו קאעוד: לא רק למעסיקים אלא לארגונים - - -

עדי קול: מה צריך לעשות כדי שיהיה קמפיין ציבורי?

עדי קול: שוב, אני חוזרת לאותו קמפיין שהזכרתי - - -

<בריהאן אבו קאעוד: ראשית, היה קמפיין ואני אשמח להעביר לכל מי שירצה.

עדי קול: היה קמפיין על הפלייה כללית.

עדי קול: אני מדברת על העסקת אימהות, עידוד העסקת אימהות.

<בריהאן אבו קאעוד: היה כללי שכלל גם - - -

עדי קול: אני שואלת ספציפית.

עדי קול: אני שואלת האם אפשר.

עדי קול: אני מבקשת לשקול את האפשרות לעשות קמפיין לעידוד העסקת אימהות כמו שאנחנו עושים לעידוד העסקת אחרים: חרדים, ערבים ושל מילואימניקים.

<בריהאן אבו קאעוד: זה בהחלט משהו שאנחנו רוצות ומוכנות לשקול, אבל מטבע הדברים זה תלוי תקנים, כוח אדם וגם בכסף.

<בריהאן אבו קאעוד: אני אשמח לקבל עזרה מהכנסת.

עדי קול: אגב, למשרד הכלכלה יש תקציב והוא צריך לחלק אותו, אם הוא ימצא לנכון, ואני רואה שהוא מצא לנכון והוא עשה את זה.

<אפי הזנפרץ: אני מבקשת לומר שקודם כל כן מדובר על העסקה גמישה ולכן אני חושבת שהעניין הזה מבורך.

<אפי הזנפרץ: חלק ניכר מההפליה היא הפליה שקטה, כך אני קוראת לה.

<אפי הזנפרץ: זה לא האימא שהולכת ללדת לי עכשיו, אלא עכשיו עובדים כאן משעה 09:00 עד 18:00 אגב, אני לא חושבת שזה לגמרי שהם מחשבים את השעות הנוספות בכל תפקיד, זה יותר עניין של שליטה.

<אפי הזנפרץ: זה פסיכולוגי.

<אפי הזנפרץ: כעת זה מעביר אותי למקום של התרבות ולהיי-טק.

<אפי הזנפרץ: ללא ספק ההיי-טק הוא זה שהוביל בשלושה העשורים האחרונים את התרבות הארגונית שעובדים עד הלילה, מתאבדים על העבודה, לא הולכים מכאן עד שלא גומרים.

<אפי הזנפרץ: לדעתי זה נגזר מתרבות גברית צבאית.

<אפי הזנפרץ: אני כן חושבת כראש ארגון שמטפל בכל העסקים האלה ביחד, יש מקום לעשות הסברה ולדבר גם על התועלות.

<אפי הזנפרץ: תראו למשל את חברת אינטל, אני לא באה כעת לא לקדם אותה ולא כלום.

<אפי הזנפרץ: אני לא חושבת שהיא עושה לשם שמיים כשהיא עושה העסקה גמישה לעובדים שלה.

<אפי הזנפרץ: יש כאן מודל - - -

<רעות הררי: אבל היא נתונה לסטנדרטיזציה מאוד גדולה.

<אפי הזנפרץ: אבל מאיזו סיבה?

<רעות הררי: יש לחץ בין העובדים.

<אפי הזנפרץ: זה ערך חשוב מאוד כלכלית לארגון.

<אפי הזנפרץ: צריך לדבר עם העסקים גם על הדברים הללו, זה מה שאנחנו מדברות.

<אפי הזנפרץ: , אגב, אנחנו מדברות על יציבות, על זה שלא נכנס עוד ילד או ילדה ומחר הם נוסעים להודו ומחרתיים הם שם ומישהו מציע להם שני שקלים יותר אז הם עוברים לדלת השנייה, אלא שהם באים ונשארים במקום שמעריכים אותם.

<אפי הזנפרץ: זה חשוב גם למקצועיות ואת זה מחפשים בדרגי הביניים ובדרגי הניהול הגובהים.

<סיגל סודאי: קחו בחשבון שהמעסיקים רוצים להרוויח.

<סיגל סודאי: זה עסק למטרות רווח לכן התמריצים צריכים להיות חיוביים ולא שליליים.

<סיגל סודאי: כל הנושאים של החקיקה שהיא מקל, לא השיגה מה גם שלא ניתן לדעתי.

<סיגל סודאי: כמעט בלתי אפשרי מעשית לאכוף את הנושא של קבלה לעבודה.

<סיגל סודאי: אפשר לאכוף את הנושא של הפליה בתנאים, אבל בקבלה לעבודה קשה לאכוף בצורה פוזיטיבית.

<סיגל סודאי: אם העובדת לא הולכת ומתלוננת לא נראה לי שניתן לאכוף מעשית.

<סיגל סודאי: לא נראה שמעשית האכיפה היא איזה כלי.

<סיגל סודאי: לכן התמריצים למעסיקים וגם הקמפיין של אות לא מספיקים.

<סיגל סודאי: צריך להיות משהו אפקטיבי שלמעסיק יהיה איזה רווח ממנו.

עדי קול: משרד הכלכלה,אמרת הפליה בהורות באופן כללי.

עדי קול: אני חושבת שהחלק של האכיפה בקבלה לעבודה הוא הרבה יותר קשה.

עדי קול: האם יש לכם התמקדות בנושא של קבלה לעבודה בתוך הקריטריונים?

<רעות הררי: כן.

<רעות הררי: כחלק מאמות המידה אנחנו בוחנים את הנושא של גיוס וקידום נשים בעבודה.

<רעות הררי: אלו ממש נתונים כמותיים, הם צריכים לדווח לנו כמה אנשים גייסו בשנה האחרונה וכמה נשים קודמו.

עדי קול: וגם כמה אימהות ולאילו תפקידים?

עדי קול: אתן עדיין לא סיימתן את התקנות ואנחנו מדברים כאן הפלייה של אימהות באופן יותר בולט מאשר של נשים.

עדי קול: השאלה אם אתם יכולים להתייחס לאימהות?

<רעות הררי: נוכל לספק את זה גם לגבי אימהות.

עדי קול: אנחנו נסיים את הדיון.

עדי קול: אני אבקש לסכם את הדברים.

עדי קול: תודה לכולם על ההשתתפות.

עדי קול: דברנו שבחודש ספטמבר אמורה התכנית לצאת לדרך ולכן נקיים - - -

<רעות הררי: לא.

<רעות הררי: בחודש יולי הקמפיין.

<רעות הררי: יש לנו תקציב - - -

עדי קול: אז יתחיל הקמפיין ובחודש ספטמבר אמורה התכנית לצאת לדרך.

<איריס אברם: סליחה, שאלה לגבי התכנית.

<איריס אברם: זה משהו שהולך להיות, הבנתי שזה יהיה כתחרות או משהו גורף ושוטף לכל - - -

<רעות הררי: זו תכנית שבה כל המעסיקים במגזר הציבורי והפרטי יוכלו להגיש מועמדות לקבלת אות ההוקרה ומענקים.

<רעות הררי: הם יצטרכו להוכיח כיצד הם עומדים באמות המידה - - -

עדי קול: מן הסתם יש סכום כסף מסוים ויהיו כאלה שיקבלו על פי קריטריונים מסוימים ולא כל מי שיצא - - -

<איריס אברם: זו תחרות חד-פעמית או משהו ארוך טווח?

<רעות הררי: יש לה תקציב בבסיס התקציב מדי שנה.

<רעות הררי: זה הולך לרוץ לשנים.

עדי קול: ראשית אני מבקשת להודות למשתתפים על הספקטור, מהסקטורים שהגיעו לכאן.

עדי קול: לברך על התכנית הזאת.

עדי קול: נתכנס שוב כאן מיד כשהתכנית תצא לפועל כדי לבודק שהקריטריונים מתאימים ותואמים ושניתן ליישם אותם בצורה ראויה ויש מודעות להם.

עדי קול: אני אפנה מכאן למשרד הכלכלה, לגורם האכיפה שלא נמצא כאן כדי לברר פרטים.

עדי קול: אנחנו נדאג שהוא יהיה כאן בדיון הבא.

עדי קול: אנחנו נבדוק את ההצעה של חנין זועבי לגבי אכיפה יזומה.

עדי קול: אני יודעת שיש בעיה עם מספר המפקחים ומספר התקנים.

עדי קול: אני מסכימה שלהשאיר את זה למקל ולא לגזר זה לא נכון.

עדי קול: אני רוצה לפנות מפה, אני פונה גם לשני הגופים שפניתי אליהם באופן אישי, אנחנו נפנה לגופים שלא הגיעו לכאן, למעסיקים – להוציא תזכיר, נוהל או הנחיה לגופים שאיתם הם עובדים כדי להסביר את החוקים והכללים, מה מותר ומה אסור לשאול בראיונות קבלה לעבודה.

עדי קול: להזהיר אנשים מפני הפליית אימהות בקבלה לעבודה.

עדי קול: איגוד לשכות המסחר הסכים לקחת על עצמו ושלמה כמעט הסכים לקחת על עצמו - - -

<שלמה וקס: אני אמרתי שאני אפנה לחקיקה.

<שלמה וקס: לא אתן פרשנות.

עדי קול: החקיקה אומרת שאסור להפלות על רקע הורות, זה אומר גם בקבלה לעבודה.

<שלמה וקס: אמרתי שאני אפנה לחקיקה.

עדי קול: אני חושבת שהעובדה שאתה לא מסכים להגיד לארגונים שאסור לשאול שאלות כאלה בראיון קבלה לעבודה היא בעייתית בפני עצמה.

עדי קול: אני אומרת את זה לפרוטוקול.

<שלמה וקס: אני לא אמרתי, שוב את מכניסה.

<שלמה וקס: אני אפנה לחקיקה למה שכתוב.

<שלמה וקס: ברחל בתך הקטנה.

עדי קול: כיוון שאני דוקטור למשפטים אני יכולה לומר לך שהחקיקה לא מפרטת את החוק במדינת ישראל.

עדי קול: הפסיקה מפרטת אותו.

עדי קול: הפסיקה הרחיבה מאוד את מה שכתוב באופן לקוני בחקיקה.

<שלמה וקס: אני אשמח לקבל מסמך מפרט - - -

עדי קול: אני אשמח מאוד.

עדי קול: האם אני יכולה לבקש מהארגונים למסור מכתב כזה שאוכל להעביר?

עדי קול: בבקשה, אנחנו נקבל משדולת הנשים ואני אעביר לך מכתב.

עדי קול: אני אשמח שתוכל להעביר אותו.

<שלמה וקס: אני אפיץ אותו.

<שלמה וקס: אני מבטיח.

עדי קול: תודה.

עדי קול: תודה רבה רבה.

עדי קול: אני אבקש לפנות לנציבות לבדוק את האפשרות לעשות קמפיין שמדבר על עידוד העסקה של אימהות והיתרונות של זה.

עדי קול: משרד הכלכלה, מחקר שמדבר על - - -

<רעות הררי: יש לנו.

עדי קול: אמרנו ש- 25% מהנשים לא חוזרות לעבודה.

עדי קול: מה העלות הכלכלית של זה למשק?

<רעות הררי: אני לא יודעת אם נוכל לכמת את העלות הכלכלית בפועל.

<רעות הררי: בשנה האחרונה ערכנו סקר מקיף בנושא של שילוב בין חיי עבודה למשפחה בישראל.

<רעות הררי: סקר שבו אנחנו בודקים את כל יחסי הגומלין בין קריירה לבין אימהות - - -

עדי קול: קראתי את הנתונים של המחקר שלכם ולכן ביקשתי שתהיו כאן.

עדי קול: אני מבקשת לבדוק את האפשרות, אני אפנה בבקשה לעשות מחקר בנושא.

עדי קול: אנחנו נפנה גם לשירות התעסוקה לגבי התלונה שרן מלמד הציג.

עדי קול: העובדה שעובדי שירות התעסוקה אינם מציעים עבודה לאימהות כיוון שמראש המעסיקים אומרים שאימהות אינן רצויות לעבודה.

עדי קול: אני מודה לכן.

עדי קול: אני ממליצה לכן להמשיך לפנות ולהשתמש בוועדה לפניות הציבור ככלי ושופר לקדם את הנושא שלכן.

עדי קול: אני רוצה להתגייס לטובת העסקה גמישה.

עדי קול: אם אוכל לעזור אני אשמח.

עדי קול: תודה רבה.