ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 274, 2014-05-27 10:00

אבישי ברוורמן: אני פותח את הישיבה המיוחדת של ועדת הכלכלה לציון "יום ירושלים".

אבישי ברוורמן: הנושא הוא פיתוח עסקי ומרכזי תעסוקה בעיר ירושלים.

אבישי ברוורמן: אני שמח שידידי ראש עיריית ירושלים, ניר ברקת, נמצא אתנו.

אבישי ברוורמן: פועלו רב.

אבישי ברוורמן: אומר מספר מילים בפתיחה וכבוד ראש העירייה, אעביר לך את השרביט.

אבישי ברוורמן: היום אנחנו מציינים את "יום ירושלים" בכנסת.

אבישי ברוורמן: אין ספק שירושלים עוברת בשנים האחרונות פיתוח כלכלי.

אבישי ברוורמן: העירייה תציג פה את ההישגים בתחום הבנייה, הקמת התשתיות והתעסוקה.

אבישי ברוורמן: עם זאת, צריך לזכור שירושלים בירתנו – האפיפיור היה פה – היא עדיין מן הערים העניות בישראל, עם פערים בכל התחומים – בתשתיות, בתשתיות המים, בתעסוקה, רווחה, חינוך.

אבישי ברוורמן: זו לא רק אחריותה של עיריית ירושלים.

אבישי ברוורמן: אם וושינגטון – במשך 14 שנים בבנק העולמי הייתי בוושינגטון – היתה ממומנת אך ורק על-ידי עיריית וושינגטון אזי וושינגטון היתה "סלאמז".

אבישי ברוורמן: לכן עיר בירה, במיוחד עיר בירה שמנופפים בה כל הזמן בכל נאום שהיא הסמל ליהדות לנצרות ולאיסלאם, לא יכולה להיות – לעתים כשנכנסים לחלק מן השכונות העיניים כלות.

אבישי ברוורמן: לכן זה תפקיד גם של מנהיג ויזם כמו ראש העירייה, אבל גם של ממשלת ישראל, לתת את הדחיפה כדי שלירושלים יהיה פן נקי, ברור, איכותי, יפה, סובלני לכל הדתות, ויחד עם זה שנושא העוני, הלכלוך והפערים בעשור הזה ייעלם מירושלים.

אבישי ברוורמן: כבוד ראש העירייה, הבמה שלך.

ניר ברקת: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת ברוורמן, חברי הכנסת היקרים, מכובדי, כל המבקרים, קודם כול, חג שמח.

ניר ברקת: הייתי בוועדה לענייני ביקורת המדינה ופתחתי וסיפרתי סיפור אישי.

ניר ברקת: לא מזמן הייתי בהר הזיתים, הלכתי לבקר ועמדתי על הקבר של סבא של אבא שלי.

ניר ברקת: הוא עלה מרוסיה לארץ ונפטר ב-1926.

ניר ברקת: חשבתי לעצמי מה הוא וכל עשרות אלפי היהודים שקבורים בהר הזיתים, ולחליפין כל אלה שלא זכו לראות את תקומת המדינה, מה הם היו חושבים אם היו מסתכלים היום על מדינת ישראל ועל ירושלים.

ניר ברקת: קצת לקבל פרספקטיבה על איזו זכות גדולה יש לנו היום לחיות בירושלים המאוחדת, הבנויה והמתפתחת.

ניר ברקת: יש לנו אתגרים אדירים לפנינו, אבל בואו ניכנס רגע לפרספקטיבה, על איזו זכות עצומה יש לנו.

ניר ברקת: אני רוצה לומר דבר נוסף.

ניר ברקת: בשנים האחרונות ירושלים באמת בתנופה.

ניר ברקת: אני חושב שכל בר-דעת מבין שמשהו טוב קורה בירושלים.

ניר ברקת: התהליכים שירושלים עוברת משולים לעיר שמתפתחת לפוטנציאל שלה.

ניר ברקת: אנחנו מתקדמים, מצד אחד, ביצירת הביקושים לעיר, כלומר איך הופכים אותה ליותר אטרקטיבית לצעירים, למשקיעים, לתיירים, ומצד שני, השקעות עצומות בתשתיות הפיזיות שמאפשרות לירושלים לצמוח לקיבולות גדולות של מבקרים, עסקים וצעירים.

ניר ברקת: תהליך הצמיחה המואצת הזאת קורה בשנים האחרונות בקצב מאוד-מאוד מכובד וכולל שיתוף פעולה ותמיכה ממשלתית גדולה מאוד.

ניר ברקת: בחרתי היום לא לדבר על המקרו אלא לדבר על שלושה נושאים ספציפיים שמתחברים זה לזה – בפן הכלכלי הקלסי ובפן התשתיתי.

ניר ברקת: אני לא יודע אם אתם מכירים את התהליך העצום שעובר היום על הכניסה לעיר ירושלים.

ניר ברקת: אנחנו בתהליך ארוך של כמעט 4 שנים, בשיתוף פעולה עם דלית זילבר, מנהלת המחוז במשרד הפנים, שנמצאת אתנו כאן, וקובי כחלון, ממלא מקומי, שיגיע בהמשך, הוא פשוט מסיים בוועדה לענייני ביקורת המדינה, בונים רובע עסקי חדש בכניסה לעיר.

ניר ברקת: יחד עם הרחבת קריית הממשלה, מדובר על למעלה מ-1.1 מיליון מטר מרובע – משרדים, מלונאות, מסחר ותרבות.

ניר ברקת: כדי לסבר את האוזן, בכניסה לעיר אנחנו מדברים על 13 מגדלים, בהיקפים של 35 קומות.

ניר ברקת: אנחנו מדברים על היקפים שהם פי חמש גדולים יותר ממרכז עזריאלי בתל-אביב.

ניר ברקת: זה ממוקם על הפיר של הרכבת המהירה מתל-אביב.

ניר ברקת: ב-2018 חברים יוכלו להגיע ממרכז הארץ בתוך 28 דקות, או לחליפין משדה התעופה בתוך פחות מ-20 דקות, ולנחות בלב הרובע העסקי החדש של העיר ירושלים.

ניר ברקת: באופן טבעי הקומות למטה ישמשו למסחר, הכול משרדים.

אבישי ברוורמן: כלומר, בעוד 4 שנים, אינשאללה, יהיה פשוט נפלא כי הטעות הזאת, שמשדה התעופה למטרופולין, לבירה, לא מגיעים בתוך 20 דקות זה באמת – אני שמח ש-2018 היא השנה.

ניר ברקת: אני מסכים אתכם.

ניר ברקת: אגב, אני חושב שצריך לשנות את השם של שדה התעופה מ-TLV ל-JLM – Jerusalem.

ניר ברקת: הדבר הזה יאיץ את התיירות ויביא יותר כבוד למדינת ישראל.

יעקב אשר: צריך ועדת גבולות, אדוני...

ניר ברקת: לא צריך.

ניר ברקת: רק שינוי השם של נמל התעופה.

אבישי ברוורמן: אתה יודע איך "אל על" טסה בשבת – בעזרת השם.

אבישי ברוורמן: הם משנים את השם.

<קריאה: ארנונה ממילא לא משלמים שם...

יצחק וקנין: הוא פועל נכון: "טוב שם משמן טוב".

ניר ברקת: בכל אופן, אני חושב שגם בן גוריון יעדיף שיקראו את נמל התעופה "ירושלים על שם בן גוריון".

ניר ברקת: לא חשוב, חזרה לענייננו, לרובע העסקי החדש.

אבישי ברוורמן: את השם בן גוריון אתה רוצה לשנות?

ניר ברקת: נמל התעופה בן גוריון, איך קוראים לו? TLV.

ניר ברקת: הוא יעדיף שזה יהיה JLM.

ניר ברקת: בכל אופן, חזרה לענייננו.

ניר ברקת: אני רוצה להתמקד בירושלים.

ניר ברקת: הקיבולות של הכניסה לעיר מאפשרות לנו להעסיק, ביחד עם הרחבת קריית הממשלה, היקפים של כ-50,000 מועסקים חדשים.

ניר ברקת: יש לנו עוד זווית איך העניין נראה.

ניר ברקת: תעבור הלאה, ברשותך, עוד שקף אחד קדימה.

ניר ברקת: שימו לב לתחום הכחול של המתחם.

ניר ברקת: כולל בנייני האומה, שהופך להיות מרכז הכנסים והכינוסים הגדול ביותר במדינה, אנחנו מדברים על המגדלים, סדר גודל של 2,000 חדרי מלון חדשים ומשרדי תעסוקה לרווחה.

ניר ברקת: אתם יכולים לראות כאן את הארכיון הציוני, את תחנת האומה שמוקמת ותסתיים ב-2018, את בנייני האומה – מרכז הכנסים והכינוסים במרכז, את מתחם בתי-המשפט שמרוכזים, כל המחוזות, כמדומני 13 אתרים מרוכזים במקום אחד, ליד הפרקליטות, שיאפשר לייעל את כל המערכת והמנגנון הממשלתי, ביטוח לאומי שמתרחב וכן הלאה וכן הלאה.

ניר ברקת: לא אלאה אתכם בעוד פרטים.

ניר ברקת: תחזור בבקשה לשקף על התחבורה.

ניר ברקת: עכשיו, ברשותכם, אני מבקש להציג לכם את הנושא השני שהוא בעל משמעות כלכלית גדולה, וזה כל פרישת רשת התחבורה בעיר ירושלים.

ניר ברקת: הרכבת המהירה, כפי שתיארנו, תינחת בחצי הראשון של שנת 2018.

ניר ברקת: אנחנו עכשיו בתהליך סיום והכנסה לתהליך סטטוטורי מואץ של הקו הירוק והקו הכחול, ועוד לפני כן אנחנו מאריכים את הקו האדום עד "הדסה" לכיוון דרום-מערב ועד נווה יעקב בצפון.

ניר ברקת: שימו לב שהתהליך בו זה מתבצע שונה בתכלית מן התהליך שבו בוצע הקו האדום בהתחלת המערכת, כי אנחנו שומרים על נתיבי תנועה פתוחים.

ניר ברקת: עושים את זה בשלביות ביצוע, כך שהכאב הציבורי יהיה מינימלי יחסית לרווח הציבורי הענק כשבניית קווי הרכבת תסתיים.

ניר ברקת: הקו הירוק מתחיל בדרום-מערב גילה, יורד למטה לקריית הספורט החדשה, שתיכף אתאר, עולה לצומת פת, לגבעת רם ומחבר את גבעת רם לתחנה המרכזית, ממשיך עד רמת אשכול והגבעה הצרפתית, מגיע להר הצופים ואנחנו רוצים שהקו יימשך עד הר הזיתים.

ניר ברקת: הקו הכחול מתחיל בגילה, ממשיך לדרך חברון, מתחם התחנה, מרכז העיר.

ניר ברקת: הירוק והכחול נכנסים לתהליכים סטטוטוריים במקביל.

ניר ברקת: הוא עובר לדרך חברון, נכנס למרכז העיר, עולה בקרן היסוד, קינג ג'ורג', נכנס מתחת למרכז החרדי במנהרה, יוצא בהר חוצבים ומגיע לאזור רמות.

ניר ברקת: יש שתי שלוחות נוספות.

ניר ברקת: שלוחה אחת עד גבעת שאול, בואכה הר נוף.

ניר ברקת: שלוחה שנייה מגיעה לכותל – שער האשפות.

ניר ברקת: יש פה שתי חלופות שאנחנו בוחנים.

ניר ברקת: אחת, במינהור מתחת לאם הסלע לרובע היהודי, עד הפיר של המעלית שמורידה ממפלס הרובע היהודי למטה למפלס הכותל.

ניר ברקת: לחליפין, סביב הר ציון לשער האשפות.

ניר ברקת: ורכבל שמתחבר cheek to cheek להר הזיתים, מצד אחד, לשער האשפות ולמתחם קדם כנראה בתחנת ביניים, ולמתחם התחנה, שם הוא מתחבר פחות או יותר cheek to cheek לקו הכחול.

ניר ברקת: הקו הרביעי הנוסף, שהוא כרגע קצת בעיכוב, אבל אנחנו רוצים להאיץ אותו, הוא הקו הסגול, שאנחנו רוצים שיחבר את צומת אורה-משואה עם הקו האדום למתחם קריית הספורט עד אזור דרך חברון.

ניר ברקת: בעצם הקו הדרומי הזה, ממזרח למערב, מייצר רשת תחבורה מאוד-מאוד אפקטיבית ויעילה.

ניר ברקת: שימו לב שמערכת הקווים הזאת מחברת את הקמפוסים של האוניברסיטה העברית בקו רכבת אחד, את בתי-החולים בקו רכבת אחד, ומאפשרת לנו להנגיש את העיר העתיקה מארבעה כיוונים, מצפון בשער שכם, משער יפו במערב, משער האשפות בדרום ועוד כנראה רכבל לכיוון הכנסיות למטה, לכיוון שער האריות.

ניר ברקת: זה מנגיש לנו את אזורי התעסוקה, את השכונות הגדולות – יהודיות, ערביות, חרדיות, חילוניות – מנגיש את כולם ביחד ומאפשר לנו קיבולות עצומות של תנועה ציבורית.

ניר ברקת: זה שם את ירושלים, לתפיסתנו, במקום המתקדם ביותר בתחבורה הציבורית.

ניר ברקת: לאורך קווי התחבורה, וכאן חשוב להדגיש, אנחנו שמים דגש גדול מאוד על נושא של התחדשות עירונית.

ניר ברקת: לדוגמה, על ציר שדרות הרצל אנחנו מעלים אפשרויות לבנייה למגורים עד 24 קומות במקומות הרלוונטיים, או בקו הדרומי אנחנו מתכוונים בכל המערכת בשכונות הוותיקות להיכנס להתחדשות עירונית.

ניר ברקת: יש פה מכפיל עצום על דיור, מכפיל עצום על המרחב הציבורי.

ניר ברקת: כל פרויקט התחבורה הציבורית, שמתוקצב על-ידי המדינה – רק לסבר לכם את האוזן, אם קו הרכבת הראשון המהיר עלותו יותר מ-7 מיליארד שקל, ופיתוח הכביש לירושלים, שאנחנו רואים אותו מתפתח בקצב מואץ הודות למשרד התחבורה, לשר התחבורה ולגיבוי של הממשלה, שעלותו כ-4 מיליארד שקל, אנחנו מדברים על שני קווי הרכבת הבאים בהיקפים של 20 מיליארד שקל, לא כולל את הקו הרביעי ולא כולל התחדשות עירונית, זה לא כולל את ה-1.4 מיליארד שקל, אלא רק פיתוח תשתיתי בכניסה לעיר.

ניר ברקת: חברים, ממשלת ישראל, בשיתוף עם עיריית ירושלים, משקיעה משאבים שלא השקיעה מעולם.

אבישי ברוורמן: מה שאתה מדבר כרגע, ואתה איש ביצוע, הכול מתוקצב?

אבישי ברוורמן: החזון ברור.

יעקב אשר: מה הסטטוס גם מבחינה סטטוטורית?

יעקב אשר: וגם האם זה מתוקצב, ולאיזו שנה?

ניר ברקת: כן.

ניר ברקת: אפרט.

ניר ברקת: קו הרכבת בתהליך, on time on budget, למיטב ידיעתי.

ניר ברקת: זה לא באחריות העירייה, זה באחריות מע"צ ומשרד התחבורה, אבל על פניו הם עומדים בזמן ורואים את זה מתרומם.

ניר ברקת: כנ"ל הכביש אל ירושלים.

ניר ברקת: הקו האדום, בהמשך ל"הדסה" ולנווה יעקב מתוקצב, מבוצע, סיים תהליך סטטוטורי, בתהליך של ביצוע של מכרזים ושל עבודות.

ניר ברקת: למען האמת, הקו מהר הרצל ועד השלב הבא, עד "המפלצת", כמדומני בסוף שנת 2015 יהיה כבר מוכן.

ניר ברקת: אנחנו רוצים לעשות אותו בשלביות ביצוע.

ניר ברקת: הקו הירוק והקו הכחול – בוועדת היגוי שאני מוביל כבר יותר משנתיים, כמעט 3 שנים, ביחד עם משרד התחבורה ומשרד האוצר – הבכירים ביותר במשרד התחבורה והאוצר – והוועדה המחוזית, ניכנס לתהליך סטטוטורי ולשיתוף ציבור עוד השנה, וזה אחרי 3 שנים של עבודה תכנונית.

ניר ברקת: משרד האוצר מתקצב את זה.

ניר ברקת: זה בתוכנית החומש של משרד התחבורה, מאושר על-ידי משרד האוצר.

ניר ברקת: עשינו גם שינוי מבני על מנת להאיץ את תהליכי הפיתוח בתוך תוכנית-אב לתחבורה ויש לנו היום צוות מצוין וועדות היגוי שנפגשות פעם בחודשיים אצלי לפיתוח התהליכים האלה.

ניר ברקת: שדרגנו את ועדות ההיגוי.

ניר ברקת: תת-ועדה אחת מהן מוביל סגן ראש העירייה קובי כחלון, בפן הפיזי התכנוני, ואת השנייה מוביל סגן ראש העירייה עופר ברקוביץ, לפן של איך אנחנו ממלאים את כל התהליכים האלה בתוכן.

ניר ברקת: כלומר פיתוח עסקי לצד פיתוח פיזי משתלבים לנו ואנחנו דנים על העניין הזה.

ניר ברקת: אני חייב להודות שכאן הורדנו הרבה מאוד חסמים שהיו בעבר.

ניר ברקת: מהלקח של הקו הראשון, שלדעתי לא נוהל נכון, שינינו את כל המבנה הארגוני.

ניר ברקת: עיריית ירושלים, ואני בראשה, לוקחת אחריותיות (accountability), ועם הגיבוי שאנחנו מקבלים מן הממשלה אין לי ספק שנוכל להאיץ מאוד את התהליכים הללו.

ניר ברקת: הקבלן המבצע הוא חברת "מוריה", שהיום נחשבת במדינת ישראל, במשרד התחבורה, מהטובות ביותר שיש בארץ לביצוע תשתיות פיזיות, חברה בסבסוד מלא של העירייה.

ניר ברקת: יושב כאן מנכ"ל "מוריה", דורון נויוירט.

אראל מרגלית: הם בנו את כל הדברים הגדולים בעיר, אין מה לעשות.

ניר ברקת: נכון.

ניר ברקת: לטובת העניין, היום "מוריה" מבצעת פרויקטים ב-700 מיליון שקל on time, on budget, on quality.

ניר ברקת: התחושה שלי, שבשיתוף הפעולה שמתפתח עם המדינה הצפי הוא 10 שנים.

ניר ברקת: אני חושב שאפשר לעשות את זה ב-7 שנים.

ניר ברקת: היעד שהצבתי הוא לסיים את הפרויקט הזה בשנת 2020, בעוד כ-7 שנים מהיום, את הקו הירוק והקו הכחול, מהשלב שבו אנחנו נמצאים, שכבר מתכננים אותם 3 שנים, לביצוע בפחות מ-7 שנים.

ניר ברקת: זה היעד שהצבתי.

יעקב אשר: כל הקו הוא על-קרקעי?

ניר ברקת: רובו.

ניר ברקת: יש מנהרה מתחת למער החרדי.

יעקב אשר: אבל מנהרות מאוד נקודתיות.

ניר ברקת: 1.8 קילומטרים, זה לא מרחק קצר.

יעקב אשר: אני שואל את זה באספקט של לוח הזמנים.

ניר ברקת: התשובה היא כן.

ניר ברקת: אנחנו נרצה לעשות את זה בשלבי ביצוע.

אבישי ברוורמן: למי שלא יודע, חבר הכנסת יעקב אשר הוא ראש עיריית בני-ברק לשעבר.

יעקב אשר: שנת 2020 – זה יהיה עוד לפני הקו האדום של הרכבת הקלה בגוש דן.

ניר ברקת: יהיו שלבים שייפתחו לפני, אני מקווה.

ניר ברקת: אני מדבר על תאריך סיום.

ניר ברקת: התהליכים – אנחנו נשאף לעשות את זה בשלביות ביצוע כזאת שכן תאפשר לנו להניע.

ניר ברקת: למשל, אחד הקווים היותר קריטיים לנו הוא הקו הירוק, מהתחנה המרכזית דרומה, כי הוא מתחבר לאחד הפרויקטים היותר גדולים החדשים שאנחנו מובילים, קריית הספורט, שמתפתחת להיות קריית הספורט הגדולה בארץ.

ניר ברקת: רק לסבר את האוזן, הרחבנו את "טדי" מ-21,000 מקומות ישיבה ל-33,000 מקומות ישיבה.

ניר ברקת: אנחנו בוחנים הרחבתו אפילו מעבר לכך.

אבישי ברוורמן: אתה חושב שיבואו מספיק אנשים לצפות?

ניר ברקת: תראה בשנה הקרובה – זה קצת כמו השאלה על הביצה והתרנגולת.

אבישי ברוורמן: זאת היתה הערה על מצב הכדורגל בארץ, שבונים אצטדיונים אבל הקהל לא מגיע.

ניר ברקת: מי שיצפה במשחק של נבחרת ישראל מול נבחרת בלגיה, שיהיה כמדומני ב-9 בספטמבר ב"טדי", זה המשחק הראשון של מוקדמות גביע אירופה ("יורו"), ולחליפין מי שראה את המכבייה ב"טדי" ואת "יורו 21" ב"טדי" מבין את הפוטנציאל של האצטדיון.

ניר ברקת: לצדו האַרֶנָה שתהיה מוכנה בסוף אוגוסט השנה.

ניר ברקת: אנחנו עושים משחק בכורה לארנה עם קבוצת אולסטאר מהאן-בי-אי נגד הפועל ירושלים וותיקים ועוד כמה חיזוקים ממדינת ישראל.

ניר ברקת: שני המתחמים האלה, פלוס בריכה אולימפית שיש לנו בקנה, הופכים את קריית הספורט לקריה לאומית דה-פקטו.

ניר ברקת: נבחרת ישראל וההתאחדות מאוד אוהבים לשחק באזור קריית הספורט.

ניר ברקת: החיבור של קריית הספורט עם קו הרכבת הירוק, שמתחבר אוטומטית לתחנה המרכזית ותוך 28 דקות למרכז הארץ, מנגיש היטב את המתחמים ומאפשר להם להיות יעילים.

ניר ברקת: רציתי להציג לא הכול אלא שני נושאים מרכזיים, שזה הכניסה לעיר ורשת הרכבות.

אבישי ברוורמן: בפתיחת הדיון אמרנו שירושלים עוברת תהליך, בהובלתך, מאוד-מאוד מרשים כלכלי, אבל גם ציינו את הבעיה של העוני המחפיר בירושלים.

אבישי ברוורמן: אתה הצגת עכשיו את פרויקט התחבורה ויצירת מרכז, שאנחנו מקווים שיהיה גם של תעסוקה.

אבישי ברוורמן: האם אתה יכול לחבר את זה לעניין שיש פה שני פנים, פן אחד שמצליח ופן אחד שירושלים היא מהערים העניות בעולם, ואיך העיר מתרוממת?

ניר ברקת: קודם כול, לשמחתי הרבה, באמת בסיוע המדינה, תקציב עיריית ירושלים צומח באחוזים בהיקף דו-ספרתי משנה לשנה כבר 4 שנים ברציפות.

ניר ברקת: הגידול הזה מאפשר לנו לא להזניח שום נושא מאחור.

ניר ברקת: ברור לחלוטין שהוצאת אנשים ממעגל העוני, להוציא את העיר מענייה, קודם כול והתנאי ההכרחי הראשון הוא פיתוח כלכלי מואץ, הרחבת מעגלי התעסוקה.

ניר ברקת: היום העיר מאוד מבוקשת.

ניר ברקת: אנחנו מגדילים את ההיצע למשרדים.

ניר ברקת: נאפשר ליותר אנשים להיכנס למעגלי התעסוקה.

אבישי ברוורמן: את ההגירה של צעירים הצלחתם לעצור?

ניר ברקת: לגבי ההגירה של צעירים אתן דוגמה.

ניר ברקת: במגזר הציוני, אם בין 2001-2008 מספר התלמידים בבתי-הספר הצטמק בערך מוחלט ב-12%, בין 2009-2013 צמח המספר ב-5%.

נחמן שי: יצא שנתון ירושלים?

ניר ברקת: אנחנו יודעים לספור את מספר התלמידים בבתי-הספר.

נחמן שי: בדרך כלל זה היה בא בהקשר לשנתון.

ניר ברקת: אני מניח שייצא מחר ויש שם בשורות.

אבישי ברוורמן: אתה אומר שפחות או יותר יש יותר צעירים.

אבישי ברוורמן: אתה הגדרת ציונים.

אבישי ברוורמן: התכוונת לאנשים שאינם חרדים וערבים, נכון?

ניר ברקת: תודה לאל יש גידול במגזר החרדי ובמגזר הערבי.

ניר ברקת: היה קיטון במגזר הציוני ועכשיו יש גידול גם במגזר הציוני.

אבישי ברוורמן: התנועה מירושלים לתל-אביב נפסקת?

ניר ברקת: אספר לך סוד ידוע.

ניר ברקת: בשנתיים האחרונות ירושלים עקפה את תל-אביב בתיירות פנים-ישראלית.

ניר ברקת: פעם דובר על הכביש מירושלים לתל-אביב שהוא חד-כיווני וראה זה פלא, היום לכו למרכז והאנשים במרכז נהנים מאוד ואוהבים מאוד לעלות לירושלים ולבקר בה.

ניר ברקת: השנה אנחנו רואים לראשונה גידול בביקושים לאוניברסיטה העברית.

ניר ברקת: אנחנו רואים גידול במספר המשפחות הצעירות.

ניר ברקת: אגב, כפי שאמרתי קודם, אם בעבר היה גידול במגזר החרדי והערבי וקיטון במגזר הציוני, תודה לאל היום יש גידול בכולם.

ניר ברקת: עכשיו אני רוצה לדבר על תעסוקה.

ניר ברקת: יש פה פולקלור שמסתובב בכנסת על כך שהחרדים לא רוצים להיכנס למעגלי התעסוקה.

ניר ברקת: זה ממש לא נכון.

ניר ברקת: בעיר ירושלים הביקוש במגזר החרדי לתעסוקה גדול מהיכולת שלנו לספק מקומות עבודה.

ניר ברקת: הנתיב הקריטי בעיר ירושלים הוא יצירת מקומות עבודה וסיוע לכל דורש, והיום יש יותר דורשים, גם מהמגזר החרדי, להיכנס למעגלי התעסוקה.

אבישי ברוורמן: מה הפעילות שלכם בתחום?

ניר ברקת: קודם כול, קיבולות גדולות, כי אם אין קיבולות אז אין לאף אחד, אז הצעירים עוזבים והעניים נשארים עניים.

ניר ברקת: יש לנו תוכניות עם ממשלת ישראל, זה דבר שהשקנו כבר לפני שנה וחצי, 15 מיליון שקל לשנה להכשרת חרדים למעגלי התעסוקה, להשלמת הכנסה, לאלה שמעוניינים, ויש היום יותר ביקוש ממה שאנחנו יכולים לספק, לסייע לחרדים להיכנס למעגלי התעסוקה.

ניר ברקת: הנתיב הקריטי הוא לא הרצון – אני אומר כאן

ניר ברקת: בפומבי – אלא היכולת שלנו לספק את אלה שמעוניינים להיכנס למעגלי התעסוקה.

ניר ברקת: בעניין הזה יש לנו גידול יפה.

ניר ברקת: התחום השני בהתמודדות עם העוני הוא חינוך.

ניר ברקת: לשמחתי הרבה היום אנחנו מבצעים השקעות בתחום החינוך ויש לנו צמיחה יפה מאוד גם במספר התלמידים.

ניר ברקת: עוד יש אתגר עצום בצמצום פערים נוסף, גם במגזר החרדי וגם במגזר הערבי, של כיתות לימוד.

אבישי ברוורמן: אתה יודע שפרופ' דן בן דוד פרסם לאחרונה דוח שהפריך – אני אומר גם לידידי יעקב אשר – את התפיסה שישראל, גם באוכלוסייה החרדית, הולכת ומשתפרת מבחינת החינוך.

אבישי ברוורמן: הוא הראה שמספר האנשים שלא לומדים לימודי ליבה דווקא הרבה יותר משמעותי.

אבישי ברוורמן: זאת אומרת, אנחנו בצרה צרורה לגבי העתיד.

אבישי ברוורמן: זה קובע את הפריון.

אבישי ברוורמן: אני לא יודע אם אתה רואה את זה בירושלים.

ניר ברקת: אני לא רוצה לפתוח סוגריים בנושא הזה.

נחמן שי: ובירושלים זה תמיד יותר קיצוני בגלל המבנה הדמוגרפי של העיר.

אבישי ברוורמן: ירושלים היא פרולוג לישראל.

ניר ברקת: במגזר החרדי, מי שמעוניין בקלות רבה משלים ידע וניסיון.

ניר ברקת: ביום ראשון השבוע יצא לי להיות ב"דקסל פארמה", חברה שממוקמת באופקים.

ניר ברקת: היא פתחה סניף גדול בירושלים ובאחת הקומות נמצאת חברה-בת שמתעסקת בתכנות לעולם, ועובדות שם 150 חרדיות.

אבישי ברוורמן: את הדוגמאות אנחנו יודעים.

אבישי ברוורמן: הבעיה היא הסטטיסטיקה, לא הדוגמאות.

ניר ברקת: מי שרוצה להשלים הכנסה יודע להשלים הכנסה.

ניר ברקת: ירצו החרדים להכניס את זה לליבה, יעשו.

ניר ברקת: לא ירצו ויעדיפו להשלים הכנסה אחרי זה, אני לא נכנס לדרך.

ניר ברקת: אנחנו צריכים לאפשר להם להשתלב.

ניר ברקת: אם אתה בא בגישה מאפשרת ראה זה פלא, הרצון גדול מאוד לשיתופי פעולה.

ניר ברקת: הנושא השני הוא חינוך.

ניר ברקת: שם יש שיפורים ניכרים.

ניר ברקת: היום מערכת החינוך בירושלים קפצה, למשל בזכאות לבגרות, ממתחת לממוצע הארצי למעליו; במספר הילדים בתנועות נוער מ-25% ל-44% מהילדים.

ניר ברקת: כמעט בכל פרמטר שהגדרנו בתחום החינוך יש קפיצה יפה ומכובדת במערכת החינוך בירושלים, מה שהופך אותה ליותר אטרקטיבית.

ניר ברקת: הדבר האחרון הוא נושא הרווחה.

ניר ברקת: אל תתבלבלו, תקציבי הרווחה של העיר ירושלים צמחו וצומחים בקצב מואץ.

ניר ברקת: לשמחתי הרבה אנחנו הולכים בגישה שונה במקצת בנושא של רווחה.

ניר ברקת: אנחנו לא מדברים על זה הרבה, אנחנו מעדיפים לעשות, אבל זה הזדמנות להציג.

ניר ברקת: מדד העוני שכולם מדברים עליו הוא לא כלי ניהולי, הוא מדד שלא ניתן לעשות אתו כלום.

ניר ברקת: אנחנו מייצרים מערך של תתי-מדדים להתמודדות עם תת-אוכלוסיות, תת-קבוצות, כמו משפחות חד-הוריות, כמו אנשים שנכנסים למשבר עקב תאונה או מחלה, כמו אנשים שכן רוצים להשתלב במעגל התעסוקה, שהיו בו בעבר אבל מכל מיני שיקולים הפכו להיות תלותיים במדינה.

ניר ברקת: להסתכל על תת-קבוצות, להפעיל עליהן פעולות, לסייע להן לעבור מתלות לעצמאות.

ניר ברקת: זה ההשקעה הטובה ביותר שאנחנו יכולים לעשות בנושא העוני, כלומר לבחון את מי אנחנו יכולים להוציא מהמעגל.

ניר ברקת: זה גישה כלכלית לנושא הרווחה, עם מדדים מאוד-מאוד ברורים.

ניר ברקת: אנחנו עושים פה עבודה משולבת עם משרד הרווחה ועם משרד האוצר.

אבישי ברוורמן: אתה רואה סטטיסטיקות של הצלחה?

ניר ברקת: חד-משמעית.

ניר ברקת: גם בתוך מועצת העיר, אנחנו משקיעים בזה הרבה מאוד אנרגיה.

ניר ברקת: "נתנפל" בשנים הקרובות על מניעת נשירה במגזר הערבי ובמגזר החרדי.

ניר ברקת: במגזר הכללי שיעור הנשירה הוא בערך 1%-1.5%, במגזר החרדי יותר מ-3%-4%, במגזר הערבי מגיעים לשיעור דו-ספרתי ובגילאים מסוימים אפילו יותר.

ניר ברקת: אנחנו רוצים "להתנפל" על הנושא הזה של מניעת הנשירה.

ניר ברקת: בין פיתוח כלכלי ובין חינוך ובין רווחה אנחנו מתקדמים.

ניר ברקת: החלק הקשה עוד לפנינו אבל המגמות בהחלט חיוביות.

יעקב אשר: מה ההשקעה?

יעקב אשר: הרי יש דברים שמשרד הרווחה במסגרת התקנות שלו היום והתקצוב שלו היום לא כל-כך פועל דווקא בדבר הנכון הזה, שבעצם בכותרת אפשר לקרוא לזה: לתת לאנשים אפשרות לשקם את עצמם, לתת להם חכות ולא לתת להם דגים.

ניר ברקת: נכון מאוד.

יעקב אשר: משרד הרווחה, אופי התקצוב שלו הוא יותר דגים מאשר חכות.

יעקב אשר: השאלה איך מה שאתה אומר, שזה דברים מצוינים, בא לידי ביטוי באופן מעשי.

יעקב אשר: זאת אומרת, משרד הרווחה שינה את התקצוב שלו?

יעקב אשר: או שזה כסף שהעירייה מוסיפה מעבר לתקציבי הרווחה?

ניר ברקת: הקצבנו השנה 2 מיליון שקל נטו של העירייה כדי להתחיל לעבוד.

ניר ברקת: זה בעיקר עם עמותות ופרויקטים שאנחנו מארחים ויודעים לתכלל ולראות כמה הם מצליחים.

ניר ברקת: אנחנו רותמים את המדינה ורותמים גופים שלישיים.

ניר ברקת: אנחנו סורקים את הפרויקטים שהם הכי טובים בהוצאה מתלות לעצמאות ורוצים למנף אותם ולהרחיב אותם.

ניר ברקת: ואז יש לנו מטריצה גדולה של סוג האוכלוסייה וסוג הפעולה.

יעקב אשר: 2 מיליון שקל בעיר כל-כך גדולה – אני לא יודע עד כמה זה משפיע.

ניר ברקת: על זה בא מאצ'ינג של 2 מיליון שקלים של המדינה, של משרד האוצר, ועוד כסף של "הג'וינט" ושל תורמים וזה נהיה סכום קצת יותר גדול.

ניר ברקת: הנתיב הקריטי הוא איפה להשקיע את המשאבים.

ניר ברקת: הנתיב הקריטי זה לא: קח מיליארד שקל שלא יודעים מה לעשות אתו היום.

ניר ברקת: זה להצמיח את הפרויקטים שמגדילים את ההצלחה של יציאה מתלות לעצמאות.

ניר ברקת: זה שיתוף פעולה עם המגזר השלישי, עם "הג'וינט", עם המדינה ועם העירייה.

ניר ברקת: בפרויקטים הטובים ביותר אנחנו רוצים להשקיע יותר כסף.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך, גם על הסקירה וגם על פועלך.

אבישי ברוורמן: אני רוצה הבהרה לפני שאתן את רשות הדיבור לחברי הכנסת.

אבישי ברוורמן: את ממונה על משרד הפנים?

<דלית זילבר: אני ממונה על מחוז ירושלים במשרד הפנים.

ניר ברקת: היא הבוס שלי.

אבישי ברוורמן: את בעצם מסתכלת מהנקודה שלך, מבחינה תכנונית.

אבישי ברוורמן: אנחנו רואים כאן בשנת 2018 את כל התכנון.

אבישי ברוורמן: הכול לפני ולפנים?

<דלית זילבר: קודם כול, אני רוצה קצת להכניס פרופורציות.

<דלית זילבר: לירושלים היום יש 5 מיליון מטר מרובע לתעסוקה, מסחר, משרדים ותיירות.

<דלית זילבר: אנחנו מדברים כרגע על כ-5 מטר מרובע לנפש, שזה מאוד נמוך.

<דלית זילבר: בתל-אביב מדובר על 18 מטר מרובע קיים לנפש, ועל-פי המתוכנן בתוכנית מתאר שלה היא תעבור את ה-20 מטר מרובע לנפש.

<דלית זילבר: לכן השאיפה שלנו היא להגיע לפחות ל-9 מיליון מטר מרובע כדי להגיע פחות או יותר לקנה המידה של פתח תקווה.

נחמן שי: במה זה תלוי?

<דלית זילבר: זה תלוי בתוכניות שצריך לאשר, מצד אחד.

אבישי ברוורמן: לגבי הממוצע אמרת 5 מיליון מטר מרובע.

<דלית זילבר: היום בירושלים יש 5 מיליון מטר מרובע לתעסוקה, מסחר, משרדים ותיירות.

אבישי ברוורמן: את זה שמעתי, אבל בתוכנית שאת וראש העירייה מובילים, בשנים 2018-2020 לאיזה ממוצע נגיע?

<דלית זילבר: יש לנו כ-2.5 מיליון מטר מרובע, שבשנתיים האחרונות קיבלו push גדול.

<דלית זילבר: תוכניות לכמיליון מטר מרובע כבר מאושרות, התוכניות כבר קיבלו תוקף.

<דלית זילבר: תוכניות בהיקף של עוד כ-1.5 מיליון מטר מרובע נמצאות בתהליכים שאני מקווה שיתאשרו.

<דלית זילבר: צריך לזכור שלכל הדברים האלה חייבים גם את האמצעים המשלימים, כמו הרכבת הכבדה, שתגיע ב-2018, התוספת של הרכבת הקלה, נושא הגז הטבעי שמתחיל קצת לצבור תאוצה.

<דלית זילבר: עד היום היינו אחרונים בסדרי העדיפויות של המדינה.

<דלית זילבר: גם נושא הגז צריך לקבל דחיפה.

<לאה ורון: לאילו שימושים נועד הגז הטבעי בירושלים?

<דלית זילבר: לתעשייה, שעוד אין לנו עכשיו.

אבישי ברוורמן: הרי כל הסיפור הוא שיש גז אבל אין גז.

אבישי ברוורמן: אנחנו דנים כאן ב"פניציה", בכך שיש הרבה גז בארץ אבל הוא לא מגיע למפעלים.

<דלית זילבר: צריך להביא אותו גם לירושלים, אין ספק.

<דלית זילבר: צריך להגיד גם שברמה של כל האוכלוסיות שקיימות בעיר הזאת, 2.5 מיליון מטר מרובע שמתוכננים יתפרשו בכל רחבי העיר, כלומר גם באזור גבעת שאול, שיכול להיות מתאים לאוכלוסייה יותר חרדית.

אבישי ברוורמן: השאלה היא קצב גידול האוכלוסייה מול הקצב שבו הפרויקטים האלה מתקדמים.

יעקב אשר: זה לא קשור לגידול האוכלוסייה, כי כבר היום הוא בחסר.

יעקב אשר: היא רוצה להשלים קודם כול את החסר.

<דלית זילבר: אנחנו עדיין בחסר.

ניר ברקת: זה דרמטי.

אבישי ברוורמן: הפער, עם הקצב של הפרויקטים האלה, קצב גידול האוכלוסייה בירושלים אדיר ולכן הזירוז, מה שראש העירייה מנסה לעשות, מבחינת הסטטיסטיקות שנובעות ממנו, עם הפרויקטים האלה אנחנו עוד בפער מאוד-מאוד גדול.

אבישי ברוורמן: אני מבקש שתסבירי את זה.

<דלית זילבר: אנחנו עדיין בפער ואנחנו חייבים בגלל זה כולנו להמשיך, לא לעצור לרגע.

<דלית זילבר: אין ספק שהקידום שנותנים לתחבורה, שהיא קריטית, גם הקלה וגם הכבדה, נושא הגז וכדומה, חייבים לא לעצור, פשוט להמשיך כל הזמן.

<דלית זילבר: אנחנו עדיין נגיע, עם ה-2.5 מיליון האלה, עוד לא לפתח תקווה.

אבישי ברוורמן: לבני-ברק מגיעים?

<דלית זילבר: בני-ברק היא משהו אחר.

<דלית זילבר: חשוב לומר שזה מחולק לכל האוכלוסיות, בכל רחבי העיר, עם סוגים שונים של תעסוקה.

<דלית זילבר: רק צריך להמשיך באותו קצב ובאותה התלהבות.

ניר ברקת: אני רוצה להציג עוד דברים, כדי שנבין.

ניר ברקת: גם אם נוסיף היום 10 מיליון מקומות זה לא בהכרח יתמלא.

ניר ברקת: אנחנו צריכים לנהל את הצמיחה.

ניר ברקת: ניהול הצמיחה הוא בשלב ראשון לייצר ביקושים, שיש לנו היום, תודה לאל, להניע מיליון מטר מרובע בכניסה לעיר ולהניח תשתית רכבות.

ניר ברקת: אחרי שתהיה לנו תשתית הרכבות ונסיים את הכניסה לעיר אז כל אזורי התעסוקה – קח את אזור תלפיות, נכון להיום הוא של 3-4 קומות ואפשר לעלות שם ל-20 קומות.

נחמן שי: השטח המסחרי בתלפיות.

ניר ברקת: כן.

ניר ברקת: היום אין שם אזור תעסוקה קלסי, אבל העתודות עצומות.

ניר ברקת: נהיה עסוקים ב-7 השנים הקרובות בהנעת תוכניות הכניסה לעיר עם כל נושא הרכבות, ובעוד 2-3 שנים, אחרי שזה יהיה כבר ב"טייס אוטומטי", ניכנס לשלב הבא, של איך לקחת עוד עתודות ולהניע אותן, לצמצם עוד יותר את הפערים.

ניר ברקת: במקביל לזה יש את הכנסת החרדים לתעסוקה, שמירת צעירים בעיר, הנעת נושא התיירות, שמעסיק הרבה מאוד גם במגזר הערבי.

ניר ברקת: ניהול הצמיחה הוא המפתח.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך.

יעקב אשר: אם לא יהיה ביקוש לדבר הזה אז בסופו של יום גם אם התוכניות יהיו מוכנות לא יבנו את המגדלים, או שייווצרו "פילים לבנים".

אבישי ברוורמן: אנחנו לא רוצים "פילים לבנים" בירושלים.

<דלית זילבר: מתוך ה-2.5 מיליון, כחצי המדינה מקדמת, כלומר את הכניסה לעיר העירייה מקדמת, חלק זה קרקעות של רשות מקרקעי ישראל, חלק זה קריית הממשלה והקריה המחוזית וכדומה, אבל חצי מזה הוא יוזמה של יזמים פרטיים, שמגישים את התוכניות והן מתקדמות בכל האזורים.

<דלית זילבר: אני חושבת שהאיזונים האלה נכונים, בכך שלא הכול נעשה על-ידי המדינה.

<דלית זילבר: אבל אין ספק שכל מטר מרובע שמאושר באזור המרכז ובתל-אביב הוא תחרות לירושלים ואנחנו נצטרך להיות הכי טובים.

אבישי ברוורמן: תודה, דלית זילבר.

אבישי ברוורמן: אדוני ראש העירייה, קודם כול, אני חושב שהסבא רבא שלך, אם מסתכל מלמעלה, מאוד מרוצה ממה שאתה עושה בירושלים.

אבישי ברוורמן: תמשיך.

אבישי ברוורמן: אנחנו פותחים את הדיון.

אבישי ברוורמן: נסיים אותו בשעה 11:15, אלא אם כן נסיים אותו עוד קודם.

אבישי ברוורמן: נלך לפי הסדר, בקצרה: חבר כנסת, מי שאינו חבר כנסת, חבר כנסת.

אבישי ברוורמן: אראל מרגלית ונחמן שי גם מובילים שדולה לירושלים, שניהם ירושלמים.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת מרגלית יפתח, אחריו מי שרוצה לדבר ואינו חבר כנסת.

אבישי ברוורמן: אנא תרימו את היד.

אבישי ברוורמן: אם לא יהיו פניות אעביר את רשות הדיבור לחבר כנסת.

אראל מרגלית: תודה רבה.

אראל מרגלית: קודם כול, זה באמת יום חג ואני שמח מאוד, אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה, אבישי ברוורמן, שאתה מקיים את הדיון הזה.

אראל מרגלית: אני מברך את ראש העירייה ניר ברקת על היוזמות ועל הצוות הגדול שהוא הביא.

אראל מרגלית: חברי נחמן שי, היושב-ראש המשותף יחד אתי לשדולה של ירושלים, שאנחנו פועלים בה במשך כל השנה.

אראל מרגלית: אנחנו יודעים שזה יום חג לירושלים, אבל צריך לדבר קצת יותר בגלוי, כי אנחנו גם רוצים שחברי הכנסת והאנשים השונים יתעוררו ויחשבו איפה הם יכולים לעזור לעיר.

אראל מרגלית: נכון שממשלות ישראל, והממשלה הנוכחית בעיקר, אוהבים להישבע על גבולותיה של ירושלים.

אראל מרגלית: אנחנו לא מתרשמים מכל מה שהם עושים עבור תכניה.

אראל מרגלית: אחד הדברים הדרמטיים הוא ההחלטה האחרונה של משרדי הממשלה, שהחליטו לדחות ב-3, או 4, או 5 שנים את המעבר לירושלים.

אראל מרגלית: ראו, רבותי, אנחנו בדיון הזה כבר שנים רבות למדי.

אראל מרגלית: בכל כמה שנים הממשלה באה אלינו ואומרת לנו שהיא דוחה את המעבר.

אראל מרגלית: עדיין הבוקר כשישבנו בוועדה לענייני ביקורת המדינה ושמענו את הדיווח של הממשלה לא קיבלנו כתובת ברורה מי ממשרדי הממשלה אחראי על המעבר בשנים הקרובות לירושלים.

אראל מרגלית: אנחנו מדברים על 4,000 עובדים, על 500 מיליון שקל, על 120 מיליון שקל הכנסה בשנה.

אראל מרגלית: אני יודע שאוהבים לדבר גבוהה-גבוהה אבל ממשלת ישראל, במקום הכי קונקרטי שהיא יכולה לעשות, היא מדברת על מעבר שגרירויות של ארצות זרות אחרות אבל קודם שתעביר את השגרירויות שלה לירושלים.

אראל מרגלית: אמר לנו קודם מי שאחראי על הבינוי במדינה כמה עולה לו משרד בכיכר המדינה.

אראל מרגלית: אני שואל את עצמי: מה בדיוק משרד ממשלתי צריך בכיכר המדינה בתל-אביב?

אראל מרגלית: איזו מדינה אנחנו רוצים?

אראל מרגלית: זה דבר אחד.

אראל מרגלית: אם אתה הולך בירושלים – אני כנראה האדם שבנה הכי הרבה חברות בירושלים אז אי אפשר לקחת ממני את זה שאני בעד חדשנות בירושלים ועושה את זה במשך כל השנים.

אראל מרגלית: אבל תראו, אני רוצה לדבר רגע על העוני בירושלים.

אראל מרגלית: יותר מ-40% מילדי ירושלים נמצאים מתחת לקו העוני.

אראל מרגלית: הממוצע בין מה שילד מקבל פה בחינוך ובין מה שילד מקבל ברמת השרון הוא דרמטית שונה, דרמטית שונה.

אראל מרגלית: אני מדבר על מה שמתוקצב ברמה הלאומית מהממשלה ביחד עם מה שמתוקצב ברמה העירונית.

אראל מרגלית: אני לא יודע בדיוק את המספר השנה, אבל כשהשווינו את זה בשנה שעברה בשכונות כאלה ואחרות בירושלים ראינו שבהרבה מאוד שכונות בירושלים ילד מקבל כ-3,500-4,000 שקל בשנה בתקצוב הכולל לילד.

אראל מרגלית: ברמת השרון זה היה 9,700 שקל לילד בשנה.

אראל מרגלית: כלומר, העוני בחלק גדול מן השכונות של ירושלים זועק.

אראל מרגלית: אני עובד שם כבר 11 שנים.

אראל מרגלית: אתה מכיר את זה.

אראל מרגלית: אנחנו דווקא עובדים עם העירייה.

אראל מרגלית: ילדים בהרבה מאוד מקומות פשוט מתקשים ברמות-על, וגם המשפחות שלהם מתקשות.

אראל מרגלית: המדינה צריכה "להתלבש" על זה.

אראל מרגלית: ברמות אחרות של קריית הממשלה וכולי – אני רוצה להגיד משהו על האופן שבו הממשלה מתייחסת לעיר.

אראל מרגלית: שימו לב למה שקורה פה בקריית הממשלה.

אראל מרגלית: יש פה 5 או 6 "צוללות".

אראל מרגלית: האנשים שעובדים בתוך המשרדים, אנחנו כאן בכנסת 1,600 איש, משהו כזה.

אראל מרגלית: פעם יצאנו מפה החוצה לפגוש מישהו ממשרד החוץ באיזה בית-קפה?

אראל מרגלית: מישהו ממשרד החוץ פעם פגש מישהו מבנק ישראל?

אראל מרגלית: מישהו מבנק ישראל פעם פגש מישהו ממשרד ראש הממשלה?

אראל מרגלית: מישהו ממשרד ראש הממשלה פעם פגש מישהו ממשרד האוצר?

אראל מרגלית: אני אומר את זה ברמה התכנונית.

אראל מרגלית: למה?

אראל מרגלית: כי אנחנו לא רוצים "צוללות" של אנשים שלא נוגעים בעיר.

אראל מרגלית: רבים מאוד מהאנשים שבאים לעבוד פה – והמגזר הממשלתי הוא מגזר אדיר, זה כוח מצוינות אדיר – צריך תכנון שנותן להם לגעת בעיר.

אראל מרגלית: צריך לשלב בין משרדי ממשלה לבין עסקים לבין מסחר.

אראל מרגלית: צריך לתת לאנשים לגעת בכל מה שקורה פה, כי זה חלק ממרכזי המצוינות שלנו.

אראל מרגלית: רק עוד דבר אחד לגבי מרכז העיר.

אראל מרגלית: עוד בתקופה של אורי לופוליאנסקי בזמנו החליטו – דווקא צריך לתת להם קרדיט, ליעקב אפרתי ולמי שהיה אז מנכ"ל משרד ראש הממשלה, רענן דינור, שהיה בעבר גם מנכ"ל העירייה – להעביר את "בצלאל" למרכז העיר.

אראל מרגלית: מצוין.

אראל מרגלית: העירייה הנוכחית עושה עבודה נהדרת באישור התוכניות כדי שיבנו שם באמת מקום ל"בצלאל".

אראל מרגלית: אבל תראו, אנחנו רוצים לראות סביב 2,700 סטודנטים של "בצלאל" שבאים למרכז העיר תוכנית, לא רק לממשלה בכניסה לעיר.

אראל מרגלית: אנחנו רוצים לראות את מרכז העיר.

אראל מרגלית: אנחנו רוצים קריה של אנימציה ועיצוב ופרסום, את כל הדברים האלה שנותנים תוכן.

אראל מרגלית: שימו לב מה קרה כש-200 תלמידים עברו למרכז לארכיטקטורה ב"בצלאל" הישן, תראו איזו התחדשות עירונית, תראו כמה בתי קפה, תראו איך זה נראה.

אראל מרגלית: תארו לעצמכם מה יקרה כש-2,700 סטודנטים יעברו למרכז העיר.

אראל מרגלית: אנחנו רוצים לראות היום תוכניות של מרכזים יצירתיים במרכז העיר ורוצים לראות "אקשן".

אראל מרגלית: בית-חולים "הדסה" – אנחנו ליווינו פה, ועדת הכספים בעיקר, את כל נושא המשבר ב"הדסה" וראינו איך הממשלה מנהלת רפואה ציבורית.

אראל מרגלית: שערורייה איך נתנו למוסד כל-כך מפואר להידרדר.

אראל מרגלית: צריך להגיד את האמת, יש עכשיו תוכנית הצלה ל"הדסה", אבל התוכנית הזאת היא בעיקר תוכנית הגנה, ואנחנו רוצים תוכנית התקפה.

אראל מרגלית: הרי נושא הרפואה, ירושלים הובילה בו במשך שנים.

אראל מרגלית: רבים ממנהלי המחלקות שנמצאים במרכז הארץ ירדו מ"הדסה".

אראל מרגלית: אנחנו רוצים, ביחד עם הממשלה, ביחד עם העירייה וביחד עם אחרים להחזיר ל"הדסה" את המצוינות והמובילוּת שלה, מחלקה אחרי מחלקה ונושא אחרי נושא.

אראל מרגלית: זה 8,000 עובדים.

אראל מרגלית: זה מרכז מצוינות אדיר ואנחנו רוצים באיזו דרך להחזיר את זה.

אראל מרגלית: עוד דבר אחד לגבי החרדים.

אראל מרגלית: עשינו את פורום ההיי-טק החרדי.

אראל מרגלית: גם ניר ברקת השתתף בו לפני שבועיים.

אראל מרגלית: זה היה הפורום הכי גדול, וראש העירייה צודק שיש ביקוש גדול.

אראל מרגלית: אבל תקשיבו, הממשלה לא מתקצבת.

אראל מרגלית: במרכז ההשקעות התקציב הכולל שנתנו לתעסוקת חרדים וערבים ביחד הוא 50 מיליון שקל.

אראל מרגלית: רבותי, זה קונה לכל חרדי שתי מנות פלאפל.

אראל מרגלית: יש המון חרדים, יש עשרה קופצים על כל משרה.

אראל מרגלית: יש היום תקצוב, יודעים איך לתקצב, גם עם "מטריקס גלובל" במודיעין עילית, גם פה, עם "אן-די-אס", יודעים איך לתקצב.

אראל מרגלית: חברות מוכנות לקלוט חרדים.

אראל מרגלית: אבל אנחנו מבקשים מהממשלה שתקצה לזה משאבים, לא רק דיבורים.

אראל מרגלית: משאבים ולא רק דיבורים.

אבישי ברוורמן: תודה רבה חבר הכנסת מרגלית.

אבישי ברוורמן: גברתי, בבקשה.

<יעל בליץ זיסקין: אני מארגון "ידידות טורונוטו".

<יעל בליץ זיסקין: התפקיד של "ידידות טורונוטו" הוא- - -

אבישי ברוורמן: בלי פרסומת ל"ידידות טורונטו".

אבישי ברוורמן: מה את רוצה להגיד פה בנושא?

<יעל בליץ זיסקין: רציתי להגיד שזאת עמותה ושאני עוסקת בפיתוח מודלים חברתיים, רק כדי להבהיר את ההקשר.

אבישי ברוורמן: מה את רוצה להגיד לנושא כאן?

<יעל בליץ זיסקין: דיברתם על פיתוח מקומות תעסוקה ודיברתם על החברה החרדית.

<יעל בליץ זיסקין: אני חושבת שאחד המפתחות להצלחה, אני מדברת על פוקוס על קבוצה של אקדמאים חרדים, שבעצם היום יש להם צורך גדול מאוד במקומות עבודה, סטודנטים שסיימו תארים ובעצם יש להם חסמים גדולים מאוד בכניסה לעולם התעסוקה.

<יעל בליץ זיסקין: יש להם תעודה, יש להם השכלה, הם רוצים לעבוד, אבל אם לא נעבוד על הממשקים האלה בין ההשכלה לתעסוקה ואם לא יהיה גם אימון ותוכניות מעבר להכשרות המקצועיות- - -

אבישי ברוורמן: אנחנו מודעים לבעיה.

אבישי ברוורמן: חשבתי שאת רוצה להוסיף משהו נוסף.

אבישי ברוורמן: אנחנו יודעים שהבעיה הזאת קיימת.

<יעל בליץ זיסקין: הבעיה שכל הזמן מדברים עליה היא השכלה ומקומות עבודה אך לא מדברים על החיבור ביניהם.

אבישי ברוורמן: דווקא מדברים על זה, מנסים לעשות.

אבישי ברוורמן: השאלה היא האפקטיביות.

אבישי ברוורמן: תודה.

<יעל בליץ זיסקין: אני רואה מודלים אפקטיביים בדבר הזה אבל אני לא רואה מימון למודלים האפקטיביים האלה.

ניר ברקת: זה לא נכון.

ניר ברקת: המדינה מקצה 15 מיליון שקל לשנה שנועדו לפתור בדיוק את זה.

ניר ברקת: פעם היתה רק פילנתרופיה.

ניר ברקת: למדנו מהפילנתרופיה, מהפרויקטים של "הג'וינט" ושל אחרים והיום, לאור הניסיון שנצבר, מתמקדים בנושא הזה.

ניר ברקת: זה פשוט לא נכון.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת נחמן שי, בקצרה, בבקשה.

נחמן שי: בוקר טוב לכולם.

נחמן שי: אני שמח על "יום ירושלים".

נחמן שי: כל "יום ירושלים" הוא יום חג ללא ספק, בוודאי למי שנולד בעיר הזאת.

נחמן שי: אחרי אראל מרגלית לא אוכל לתרום הרבה, כרגיל, כי אראל מרגלית בלהט שלו, ביחד אתי, משתדל לעשות ככל שהוא יכול לטובת ירושלים בכנסת.

נחמן שי: אומר רק כך, התוכניות והחזון של העירייה נפלאים, אבל המציאות קשה, המציאות היום-יומית קשה.

נחמן שי: אני מחזיק עכשיו כמה וכמה פניות על תוכנית להעלות את הארנונה בירושלים.

ניר ברקת: שטויות במיץ עגבניות.

ניר ברקת: זה פשוט לא נכון.

נחמן שי: טוב שאתה אומר לי.

אבישי ברוורמן: נרשם בפרוטוקול שלא מעלים את הארנונה בירושלים.

ניר ברקת: שטויות במיץ עגבניות.

ניר ברקת: כעסתי מאוד על חוסר האחריות של מי שכתב את זה.

ניר ברקת: אפס עלייה של ארנונה לעסקים מעבר לחובה.

ניר ברקת: למען האמת, ביקשנו השנה להוריד את הארנונה ב-1%.

ניר ברקת: אני מקווה שנקבל אישור לזה כי לא קיבלנו אישור לזה בעבר.

ניר ברקת: מאז הקדנציה הקודמת, פרט לחובה, שאין לנו ברירה, יש אפס עלייה בארנונה לעסקים.

אבישי ברוורמן: תודה, כבוד ראש העירייה, שהבהרת את זה.

נחמן שי: אני שמח על ההודעה הזאת כי מאוד אכזב אותי לשמוע שיש כוונה כזאת.

נחמן שי: אנחנו מאמינים שהעירייה, ניר ברקת וחבריו עושים ככל שהם יכולים.

נחמן שי: השאלה היא האם הממשלה באמת יודעת לחרוג מהרטוריקה שלה ולהקצות לירושלים את המשאבים הנכונים, כי אני שומע ממך, גברת דלית זילבר, על פיגור עצום בפיתוח של העיר, עצום.

נחמן שי: את אומרת שאנחנו לא מתקרבים לפתח תקווה.

נחמן שי: אנחנו רוצים שתל-אביב תרוץ אחרי ירושלים, לא שירושלים תרוץ אחרי תל-אביב בפער גדול.

אבישי ברוורמן: אתה יודע שההבדל בין הרצוי ובין המצוי הוא קו נטוי.

אבישי ברוורמן: בגימטרייה אותו דבר זה כסף, אבל גם כסף זה יכולת ביצוע.

נחמן שי: עכשיו תביא לי משהו מהקבלה.

נחמן שי: ..

נחמן שי: אנחנו מוכרחים – אני אומר את זה לך ולממשלת ישראל, וטוב עושה ראש העירייה שהוא לא מתעמת עם הממשלה – הממשלה חייבת לתת לירושלים את ההקצבות.

אבישי ברוורמן: יותר כסף.

נחמן שי: כן, אבל בכלל לא באותם סדרי גודל.

נחמן שי: זה להבין שאם לא נשקיע בירושלים נאבד אותה, היא לא תישאר מה שאנחנו מאמינים בו.

נחמן שי: היא לא יכולה להיות בירה אמיתית אם הממשלה לא מקיימת בה את הלב, את הליבה של הפעילות שלה, שזה בכלל דבר ש-Go's without saying, זה דבר טבעי.

נחמן שי: אנחנו שומעים עכשיו על דחייה של 3 שנים בהוצאת התוכניות לפועל.

נחמן שי: זה מנוף אדיר, ואחריו יבואו המנופים האחרים.

נחמן שי: אבל אני חוזר ואומר, גם ב"יום ירושלים" אנחנו חייבים לדרוש דרישות מממשלת ישראל כדי שהיא תקצה לירושלים.

נחמן שי: מעגל שני הוא העם היהודי.

נחמן שי: אני לא יודע מה אתם עושים בתחום הזה.

נחמן שי: העם היהודי, עוד פעם, משלם גם כן מס שפתיים באותה דרך, כי הוא למד מממשלת ישראל.

נחמן שי: הוא בא לירושלים, מי שמגיע לבלות פה סופי שבוע.

נחמן שי: הוא לא מבין שאם לא יהיו השקעות בסדרי גודל – ויש לעם היהודי את המשאבים, לא רק ב"הדסה" כשהגיע לשם מי שהגיע ובנה את מה שבנה, שאנחנו עוד נהנה מזה שנים רבות בעיר הזאת.

נחמן שי: אנחנו חייבים שלא רק הארגונים אלא הקהילות היהודיות והאנשים בעלי היכולת בעם היהודי יבינו שהשקעה בירושלים היא משימה לאומית-יהודית ממדרגה ראשונה.

נחמן שי: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: רן מלמד, סמנכ"ל "ידיד", בבקשה.

<רן מלמד: שלום, בוקר טוב.

<רן מלמד: קודם כול, אי אפשר בלי מילה טובה לראש העירייה.

<רן מלמד: אני ירושלמי כבר 53 שנים ואני בהחלט מרגיש שבשנים האחרונות מתחיל להיות כייף להיות בירושלים ולגור בה ולא להשתמש בה רק כעיר שינה.

<רן מלמד: אז קודם כול תודה לראש העירייה, שאגב, גם חנך בשבוע שעבר פארק החלקה בסקייטים ברמה בינלאומית בירושלים, שהוא דבר מדהים בשביל בני הנוער, ותודה.

<רן מלמד: אני רוצה להגיד שתי מילים על נושאים שאנחנו מטפלים בהם בעמותת "ידיד".

<רן מלמד: צריך להבין שאחת הבעיות הגדולות בירושלים היא הדיור להשכרה.

<רן מלמד: חלק גדול מן האוכלוסיות שאנחנו מטפלים בהן הן אוכלוסיות מוחלשות שמקבלות סיוע בשכר דירה מממשלת ישראל, ממשרד הבינוי והשיכון, והסיוע הזה לא מספיק להן כדי לשכור דירות במחירים שקיימים היום בירושלים.

<רן מלמד: מחירי הדיור בירושלים עלו בשנים האחרונות יותר מאשר בכל מקום אחר בארץ.

<רן מלמד: זה אומר שיש אנשים שהעובדה שהם לא יכולים לשכור דירה כי הכסף שהם מקבלים ממשרד הבינוי והשיכון לא מספיק גורמת להם להיכנס לחובות.

<רן מלמד: החובות האלה גורמים להם למצב שגם אם הם משתכרים – ואני מטפל היום גם בעובדי עירייה, אגב, שמשתכרים 8,000 שקל בחודש למשל אבל מקבלים בתלוש המשכורת שלהם 1,700 שקל כי הכול הולך להלוואות שהם נגררו אליהן בגלל בעיות של דיור.

<רן מלמד: אני חושב שממשלת ישראל ואדוני ראש העירייה צריכים לפעול.

<רן מלמד: אני חושב שאחד הדברים שהעירייה צריכה לעשות, ואנחנו נשמח לסייע, זה לדרוש לעדכן את הסיוע בשכר דירה שמשרד הבינוי והשיכון מעניק לתושבי ירושלים.

<רן מלמד: כפי שהוא נותן מענקים מוגדלים למשכנתאות לתושבי ירושלים כך צריך לעדכן גם את מחירי שכר הדירה.

<רן מלמד: לגבי נושא התעסוקה, אני חייב להגיד שאני שותף לפרויקטים שמופעלים על-ידי העירייה בתחום התעסוקה.

<רן מלמד: אחד מהם נמצא בכניסה לירושלים, מפעל תכשיטים גדול שמפעיל בית-ספר לעולים יוצאי אתיופיה, שהוא דבר מדהים ובלי עזרת העירייה היה קשה מאוד להקים אותו.

<רן מלמד: בעיית הדיור היא קריטית.

<רן מלמד: אם לא יטפלו בבעיית הדיור החובות של האנשים העובדים בירושלים, מה שנקרא העובדים העניים, ילכו ויגדלו וירושלים תישאר ענייה.

<רן מלמד: תודה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: מכיוון שיש לנו רק עוד 10 דקות, אני רוצה לצמצם.

אבישי ברוורמן: אגיד מי נרשם וביקש לדבר: חבר הכנסת יעקב אשר, עופר ברקוביץ סגן ראש העירייה רוצה אולי לומר מילה, חברת הכנסת איילת שקד, אתן מילה לראש העירייה להגיב, אם הוא רוצה, ואני אסכם.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, ראש העירייה, קודם כול באמת ברכות על הרבה עבודה והרבה מאמץ שנעשה בירושלים.

יעקב אשר: ירושלים, מטבע הדברים, מאחר והיא עיר בירה, היא עיר עם סמל וחשיבות, מסתכלים עליה בהרבה מאוד מבטים שהם יותר ברמה הלאומית וכולי, וזה טבעי וטוב.

אבישי ברוורמן: מסתכלים על ירושלים של מעלה.

אבישי ברוורמן: ..

יעקב אשר: ומדברים עליה במונחים שלא מדברים על ערים אחרות, וזה בסדר, וכך צריך להיות.

יעקב אשר: אבל בסופו של דבר עיר היא מקום שגרים בו תושבים.

יעקב אשר: כלומר, מעבר לסמליות ומעבר לכל הדברים יש את חיי היום-יום ואת האנשים שחיים בה.

אבישי ברוורמן: ירושלים של מטה.

אבישי ברוורמן: ..

יעקב אשר: שמענו מראש העירייה על הרבה מאוד פעילויות של עידוד כניסת צעירים לעיר, גם על-ידי חינוך, תרבות וכולי וכולי.

יעקב אשר: השאלה שלי, באופן טבעי, ישבתי כאן בישיבה לא פעם ודיברו על המגזר היהודי, המגזר החרדי והמגזר הערבי.

יעקב אשר: אני רוצה להזכיר לכם שכדי להיות חרדי יש תנאי ראשון, שהוא חייב גם להיות יהודי, אגב.

יעקב אשר: למי ששכח את זה, אנא שייזכר בזה.

<קריאה: יהודי ציוני או יהודי רגיל?

אבישי ברוורמן: ראש העירייה דיבר על ציבור ציוני וציבור חרדי.

יעקב אשר: לא דיברתי על ראש העירייה.

אבישי ברוורמן: למרות שיותר ויותר חרדים באים אלי בשקט ואומרים שהם ציונים.

יעקב אשר: אני חושב שאם נעשה תחרות מי אמר "ראה ותחזינה עינינו בשובך לציון ברחמים", אני הולך לקחת את המקום הראשון.

יעקב אשר: .. אז אני מודה לך על העזרה, אדוני.

יעקב אשר: אני שואל וחושב קודם כול, מאחר והעיר מורכבת, גם בהיותה ירושלים עם כל הסמליות שלה, מאוכלוסיות רבות.

יעקב אשר: כאשר מדברים על עידוד אוכלוסייה או עידוד צעירים, אין לי בעיה בעניין הזה.

יעקב אשר: לא רק שאין לי בעיה אלא להיפך, אני חושב שהפעולות שעושה ראש העירייה מצוינות גם בנושאים כאלה ואחרים.

יעקב אשר: השאלה האם העידוד הזה מגיע לכלל האוכלוסיות.

אבישי ברוורמן: האם הוא מגיע גם לחרדים או רק לציונים?

יעקב אשר: אני שמח על העזרה שאתה עוזר לי, אדוני.

יעקב אשר: אני לא ממפלגת העבודה אבל אנחנו ידידים אישיים אז תן לי קרדיט בבקשה.

יעקב אשר: האם בנושא חינוך, כשאנחנו מסתכלים על תנאים של החינוך הממלכתי, האם הם אותם תנאים כמו החינוך החרדי?

יעקב אשר: יש בעיות קשות מאוד בשכונות שבהן גרים חרדים ובשכונות מעורבות.

יעקב אשר: ראש העירייה מכיר את הסוגיה הזאת, היא סוגיה קשה שמונחת על שולחנו זמן רב.

יעקב אשר: אני אומר דבר אחד, לא יכול להיות שיעודדו צעירים לבוא לגור בירושלים אבל יעודדו צעירים ממגזרים מסוימים על-ידי דברים של תרבות שיכולים "לשחק" טוב לאדם מסוים, ואילו לאדם אחר יש תרבות אחרת, הוא רוצה גם את התרבות שלו.

יעקב אשר: ברגע שעושים את זה באופן שוויוני, ברגע שעושים את זה לכל האוכלוסיות ישמרו הלאה על ההטרוגניות של העיר אבל יתנו את המשאבים הללו ברמה שווה.

יעקב אשר: דבר נוסף ואחרון, יש איזו סתירה.

יעקב אשר: יש שכונות בירושלים – אני לא אומר את זה כביקורת, ודאי לא לראש עירייה שנמצא רק 5-6 שנים בתפקיד, אלה דברים היסטוריים – זאת עיר הבירה ויש פה שכונות שלא היית מאמין שהן חלק מעיר הבירה, ולאו דווקא שכונות חרדיות, חברים.

יעקב אשר: קח מקומות כמו קריית יובל, קח מקומות מן הסוג הזה, שיש פער עצום.

אבישי ברוורמן: עולם שלישי.

יעקב אשר: פער עצום בתשתיות והכול.

יעקב אשר: בחינוך יש הרבה מאוד עבודה של העירייה.

יעקב אשר: זה דבר שגם הממשלה צריכה לדעת.

יעקב אשר: חייבים לסגור את הפער.

יעקב אשר: לא יכול להיות שבעיר אחת יהיה משכן הכנסת, מסביבו מרכז הלאום וכולי, ואילו במקומות אחרים אנשים חיים כמו בעיר פריפריאלית ברמה נמוכה מאוד.

יעקב אשר: אני חושב דבר אחד, שהרבה מאוד השקעה, עם הסתכלות בשוויון הזדמנויות לכולם, גם לחרדים, גם לערבים, גם לחילוניים וגם לדתיים – זה הסוד של ירושלים.

יעקב אשר: אם את הסוד הזה יממשו ולא חלילה יגרמו לקרע במסגרת הימים הללו, שהיום אוהבים קצת מה שנקרא לחבוט בחרדים, אז ירושלים תשמור על ההצלחה שלה.

יעקב אשר: ואם לא, חלילה זה יכול גם להפוך למקום נפיץ בין אוכלוסיות.

יעקב אשר: זה דבר שצריך לשמור עליו.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: מר ברקוביץ, אתה רוצה להגיד מילה עכשיו או שאתן לחברת הכנסת שקד קודם לשאול עוד שאלה או להעיר הערה?

אבישי ברוורמן: חברת הכנסת שקד ואז מר ברקוביץ, כבוד ראש העירייה ואני אסכם.

איילת שקד: אעשה את זה ממש בקצרה.

איילת שקד: שלושה דברים.

איילת שקד: אחד, פרויקט המכללות.

איילת שקד: בהמשך למה שאמר חבר הכנסת אראל מרגלית, שצריך להעביר את משרדי הממשלה לירושלים, גם הצבא רצה להעביר את הפעילות שלו לירושלים.

איילת שקד: יש פרויקט גדול מאוד שנקרא "פרויקט המכללות", שאמור לקום בהר הצופים.

איילת שקד: כרגע זה נעצר בגלל לחץ של האמריקאים.

איילת שקד: אני פונה פה לראש העירייה- - -

ניר ברקת: אנחנו מדברים על העברה של זה בפוטנציה במקום "בצלאל" שעובר למרכז העיר.

ניר ברקת: הדיון הוא בינינו לבין המכללות של צה"ל על נושא של תמחור ומחיר.

אבישי ברוורמן: תעזבי את האמריקאים בצד.

איילת שקד: לאן מעבירים את זה?

ניר ברקת: מתכוונים להעביר את זה ל"בצלאל".

נחמן שי: זה גם סיפור של כמה שנים.

<עופר ברקוביץ: זאת ההחלטה שתסייע לירושלים בצורה הכי משמעותית כי היא תסייע גם להעביר את "בצלאל" למרכז העיר.

ניר ברקת: היה תכנון לשים אותם במקום אחר.

איילת שקד: היה תכנון לשים אותם בהר הצופים ואתם החלטתם לשים אותם ב"בצלאל"?

ניר ברקת: "בצלאל" זה בהר הצופים.

ניר ברקת: ואז נרוויח שגם את "בצלאל" אנחנו מעבירים למרכז העיר.

איילת שקד: יופי, מצוין.

איילת שקד: אני באמת שמחה על הפרויקט הזה.

איילת שקד: הבנתי שהוא תקוע.

איילת שקד: אני מאוד שמחה אם אתה אומר כאן- - -

ניר ברקת: הפרויקט עדיין תקוע, אבל לא מהסיבות שאת אמרת.

אבישי ברוורמן: לא מסיבות מדיניות.

אבישי ברוורמן: מסיבות מקומיות.

אראל מרגלית: אנחנו רוצים לעזור לכם מכאן.

ניר ברקת: הדיון כרגע הוא יותר מול הצבא והמכללות עצמן, וזה עניין של מחיר, כמה הם ישלמו.

ניר ברקת: אם זה "בצלאל" זה יעלה להם עוד כ-100 מיליון שקל כי יכול להיות שהם יהרסו ויבנו מחדש, עוד לא סוכם סופית.

ניר ברקת: כרגע זה עבר לידיים של תכנון ובנייה, לנסות לעשות הערכת מחיר.

ניר ברקת: שם זה נמצא.

ניר ברקת: אנחנו מאוד-מאוד מעוניינים בכך.

ניר ברקת: הצבא, תלוי מי, מעוניין, חלק פחות, חלק יותר.

ניר ברקת: משרד ראש הממשלה עוזר לנו בתהליך הזה.

ניר ברקת: אם נגיע איתם להסדרה והבנה יכול להיות שזה יעלה קצת יותר כסף, אבל כפי אמרתי, אם זה עוזר לנו גם להעביר את "בצלאל" למרכז העיר אז זה כדאי למדינת ישראל.

איילת שקד: עוד שני דברים קצרים.

איילת שקד: דבר שני, "יום ירושלים" לצערי בשנים האחרונות לא נחגג בכל המדינה.

איילת שקד: הציבור שאני באה ממנו, הציבור הלא דתי, כמעט ולא מתייחס ל"יום ירושלים".

איילת שקד: זה נהפך למין חג של הציונות הדתית.

איילת שקד: זה אולי התפקיד שלנו כאן, של חברי הכנסת, לקחת את "יום ירושלים" ולהעלות אותו על ראש שמחתנו ולדבר על זה עם משרד החינוך.

איילת שקד: דבר נוסף, החרדים בירושלים הם מנוע צמיחה של הכלכלה הישראלית.

איילת שקד: כפי שהעלייה הרוסית היתה בשנות התשעים, בעשור הקרוב זה האוכלוסייה החרדית.

איילת שקד: אוכלוסייה מאוד מוכשרת שאנחנו רק צריכים לדעת איך לעשות לה השמה והחדרה.

אבישי ברוורמן: יפה.

אבישי ברוורמן: מר ברקוביץ, בבקשה, מילה לראש העירייה ואני אסכם.

<עופר ברקוביץ: בקצרה.

<עופר ברקוביץ: אני בא מהדיון על העברת יחידות ממשלה לירושלים, שאנחנו במשך שנים לוחצים והדברים מתקדמים אבל בקצב לא מספיק מהיר.

<עופר ברקוביץ: הסיבה העיקרית שצעירים אחרי תואר עוזבים את ירושלים ויש מגמה של הגירה שלילית היא תעסוקה.

<עופר ברקוביץ: זה מוכח במחקרים.

<עופר ברקוביץ: אנחנו רוצים לנצל את הבמה הזאת ולקרוא לממשלת ישראל, לכנסת ישראל, לכל גוף שרוצה.

<עופר ברקוביץ: ירושלים היא עיר נפלאה לחיות בה, אבל צריך לא רק לדבר עליה גבוהות, לא רק לדבר על האופי הייחודי שלה, אלא ליצוק בה תשתיות מעשיות להישארות של אנשים.

<עופר ברקוביץ: אני חושב שהתקופה הנוכחית, הנהגת העיר הנוכחית, ראש העירייה הנוכחי מביאים תנופה אדירה לעיר, אבל הבעיות, המורכבויות והצורך של ירושלים בחיזוק על-ידי הממשלה הם הרבה יותר משמעותיים.

<עופר ברקוביץ: זה מתחיל בהחלטות בסיסיות של הממשלה, כמו העברת 70 יחידות, שישפיעו על 4,000 משרות בעיר ועל 150 מיליון שקל, שיגדילו את התצרוכת בעיר.

<עופר ברקוביץ: זה ממשיך במציאת המנועים הכלכליים הנוספים.

<עופר ברקוביץ: דיברנו על העברת "בצלאל", זה פרויקט של 400 מיליון שקל להעביר אותו למרכז ירושלים, והוא יכול להתניע סביבו כלכלה יצירתית שלמה של אנשים שנמצאים בעיר ולומדים במוסדות האקדמיים השונים שלה.

<עופר ברקוביץ: אנחנו יכולים לתת דחיפה למהלכים הללו, יכולים לעזור להציב את ירושלים, לא עוד פעם באזור עדיפות לאומית א' ובזה לפתור את הסיוע שלנו לירושלים, אלא לתת לה מעמד מיוחד ולייצר החלטות מיוחדות שיסייעו לכלכלת ירושלים.

אבישי ברוורמן: תודה, מר ברקוביץ.

אבישי ברוורמן: מילה לראש העירייה ואני אסכם.

ניר ברקת: קודם כול, שיהיה חג שמח לכולנו.

ניר ברקת: אני באמת בתחושה שהרתימה של המדינה, הרתימה של העירייה – אנחנו רותמים אנשים, את המגזרים השונים – הרתימה היא בכיוון הנכון.

ניר ברקת: יש לנו עוד המון-המון עבודה קדימה ולכן אני שמח שאתם מארחים אותנו כאן בוועדת הכלכלה לחלוק אתכם קצת מהתהליכים שעוברים על העיר ירושלים.

ניר ברקת: אנחנו נזדקק לעזרה.

ניר ברקת: אנחנו מקבלים עזרה ונזדקק לעוד עזרה, כי לשמחתי הרבה הפיכת ירושלים למצליחה יותר היא לא דבר ששנוי במחלוקת, הן באופוזיציה והן בקואליציה כאחד.

אבישי ברוורמן: כולנו בעד ירושלים.

ניר ברקת: אני רוצה להודות לך, אדוני היושב-ראש ולכל החברים על התמיכה.

אבישי ברוורמן: אני מודה לכם.

אבישי ברוורמן: המבחן של כולנו, אין ספק שיש תנופה בירושלים, אין ספק שיש פרויקטים.

אבישי ברוורמן: השאלה היא האם הממשלה, קרי: הבירוקרטיה, תיתן את הכסף המתאים והאם באמת המשקל האדיר של החרדים והערבים בירושלים יתבטא גם בפריצת דרך בתעסוקה כדי לצאת ממעגל העוני.

אבישי ברוורמן: בהצלחה.

אבישי ברוורמן: אנחנו אתכם.