הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 19, פרוטוקול מספר 59, 2014-05-26 11:30

אורלי לוי אבקסיס: צהריים טובים, חברים, אנחנו נגדיר שנייה אחת למה אנחנו התעכבנו, מאחר שנורא נורא חשובה לנו נציגות של מנכ"ל משרד הבריאות שאמור להגיע לכאן, אבל ישנו טקס פרידה מהמנכ"ל היוצא, רוני גמזו, שעשה עבודה נהדרת – יש לומר – בוועדת העבודה והרווחה, ולכן מיד כשיסתיים שם, הם יגיעו לכאן.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה מאד ששניהם יגיעו, ואני גם מקווה מאד שיהיו לנו היום בשורות.

אורלי לוי אבקסיס: ראשית אני רוצה להגיד ברוך הבא לנכנס בנעליו של חבר הכנסת שהיה גם פעיל פה, חיליק בר.

אורלי לוי אבקסיס: הבנתי שיש רוטציה במפלגת העבודה, אז אנחנו מברכים אותך על כך שהיה מאד חשוב לך להיות בוועדה הזו, אז גם לנו חשוב מאד.

משה מזרחי: בנעליים של ילד, אבל עדיין זה נעלים גדולות.

אורלי לוי אבקסיס: אני סומכת עליך שתמלא אותן בצורה מקסימאלית.

אורלי לוי אבקסיס: אז ברוכים הנמצאים וברוכים הנמצאים וכולם.

אורלי לוי אבקסיס: ברשות

אורלי לוי אבקסיס: כם אני אפתח את הוועדה המיוחדת לזכויות הילד.

אורלי לוי אבקסיס: התאריך – 26 במאי 2014, כ"ו באייר תשע"ד.

אורלי לוי אבקסיס: הנושא היום הוא הצעה לסדר במסגרת דיון מהיר: דו"ח בטרם על פגיעות ילדים בישראל, של חבר הכנסת מסעוד גנאים.

אורלי לוי אבקסיס: נושא נוסף הוא מעקב אחרי יישום התכנית הלאומית לבטיחות בדרכים.

אורלי לוי אבקסיס: סליחה, לבטיחות ילדים, ובחלק מהמסקנות גם מדובר על בטיחות ילדים בנושא הדרכים.

אורלי לוי אבקסיס: אני אתן רקע קצר.

אורלי לוי אבקסיס: בתאריך 19 בפברואר 2012, התקבלה החלטת ממשלה בה הוחלט על מהלך לאומי לתכנון תכנית רב שנתית לקידום בטיחות ילדים בישראל.

אורלי לוי אבקסיס: למי שלא יודע, מדי שנה בממוצע נהרגים 144 ילדים מתאונות.

אורלי לוי אבקסיס: בנוסף, כ-24,000 ילדים מתאשפזים, וכ-182,000 ילדים פוגעים לחדרי מיון עקב היפגעות.

אורלי לוי אבקסיס: בשנת 2013 נהרגו 117 ילדים בתאונות ותאונות אפשר למנוע.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לקראת החופשה הגדולה, ולא בכדי בטרם מדי שנה בשנה זועקים שרוב התאונות או אחוז התאונות הביתיות הולך וגדל בחודשים הללו.

אורלי לוי אבקסיס: יש להסב את תשומת הלב גם בהסברה הן של ההורים, הן של המטפלות, הן של הציבור שלא רגיל בשגרה היומיומית לכך שהילדים נמצאים יותר שעות בבית, פחות תעסוקה וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: אז צריך לשים לב לפרטים הקטנים.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור למי שיזם את הדיון המהיר, חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: תודה, אני מודה לך גברתי יושבת הראש.

מסעוד גנאים: תודה לך על הדיון, תודה לארגון בטרם על הדו"ח ועל כל מה שהם עושים.

מסעוד גנאים: תחילה לפי דעתי, אנחנו כנציגי ציבור צריכים לשאול את עצמנו, לפני כל דבר אחר שאנחנו מתעסקים בו בחיי היום יום, בשוטף היומי, הפוליטי, אני חושב שאת השאלה העיקרית צריך לשאול והיא – איך מצילים חיי אדם.

מסעוד גנאים: איך עוצרים טרגדיות אנושיות.

מסעוד גנאים: זה הדבר הראשון.

מסעוד גנאים: הדו"ח של בטרם אכן מצביע על ירידה מסוימת בדרך כלל בתמותת ילדים, במיוחד במגזר היהודי, אבל לצערי הרב, במגזר הערבי, בחברה הערבית – זוועה.

מסעוד גנאים: הדו"ח מדמם כטרגדיה, שכל אחד מאיתנו צריך איפה שהוא לשאול את עצמו מה עושים.

מסעוד גנאים: מה עושים?

מסעוד גנאים: לצערי הרב, בדרך כלל אנחנו מתפארים ואומרים שחיי אדם וערך אדם הוא בראש מעיינינו והוא העדיפות הראשונה, אבל באורח החיים שלנו, בהתנהגות שלנו – הכל חשוב חוץ מהעיקר – שהוא חיי אדם.

מסעוד גנאים: אם זה בבית שלנו, אם זה באוטו, אם זה בסביבה, אם זה בהתנהגות.

מסעוד גנאים: כאשר אני קורא את הדו"ח של בטרם, שהוא דו"ח מאד קשה, שאומר ש-60% מהילדים שנהרגו בשנת 2013 אלה ילדים ערבים, למרות שהאחוז שלהם הוא 27% מהאוכלוסייה, ובמיוחד ילדים ערבים בדואים בדרום, שאחוז התמותה שלהם עומד על 18%, כאשר האחוז שלהם מכל אוכלוסיית ישראל הוא 4%.

מסעוד גנאים: אז אלה הנתונים, שהסיכון שילד ערבי ייפגע או ימות הוא פי ארבעה יותר מילד יהודי.

מסעוד גנאים: אז אי אפשר לעבור על העניין הזה לסדר היום.

מסעוד גנאים: יש הבדל מאיזה מגזר, מאיזה אשכול, מאיזה מחוז.

מסעוד גנאים: אז יש דבר שהוא נתון לשיפור.

מסעוד גנאים: יש דברים שאנחנו יכולים לעשות כדי לעצור את הדימום הזה, לעצור את קיפוח חיי האדם - שהם ילדנו - שבסוף הם העתיד שלנו.

מסעוד גנאים: אני לא אאריך.

מסעוד גנאים: אני חושב שיש שני מישורים עיקריים – המישור הראשון לפי דעתי זה החינוכי, התודעתי.

מסעוד גנאים: צריך לחנך את האנשים, משום שסביבה בטוחה, סביבה שיש בה שלום לילדים, היא פונקציה.

מסעוד גנאים: היא תוצאה של מנטאליות, של חשיבה ששמה חיי אדם, ערך חיי אדם בראש מעייניה.

מסעוד גנאים: זה שצריך לחנך אותו, זה שצריך להעלות את המודעות בו – בבתים, במשפחות, אני מדבר בכלל, ועל החברה הערבית בפרט.

מסעוד גנאים: המישור השני זה מישור של התקציבים ושל התכנית הלאומי, שאנחנו יודעים שהיא משנת 2012, ואנחנו צריכים לדעת היום מה עשו משרדי הממשלה, האם הם מיישמים כדי לעצור באמת את הטרגדיה הזו, את תמותת ילדינו, העתיד שלנו.

מסעוד גנאים: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה לך.

אורלי לוי אבקסיס: לא סתם אנחנו מחכים למנכ"ל הנכנס, כדי שיבוא וייתן לנו פחות או יותר סקירה, כי באותה החלטת ממשלה יש גופי סמך ששותפים למהלך, ובראש אותם גופים מוביל משרד הבריאות, שצריך להוביל את המהלך הזה, כמובן בשיתוף פעולה עם משרד ראש הממשלה, עם משרד האוצר, החינוך.

אורלי לוי אבקסיס: אני רק רוצה להדגיש עוד נקודה שבה אתה התחלת, וזה באמת מאותו דו"ח של ארגון בטרם, והוא צריך להדהד באוזני כולנו, כי כל פעם הנושא החברתי עולה לסדר היום, אבל לנושא החברתי, או לחוסר הטיפול בבעיות החברתיות – יש השפעות ישירות על תמותת ילדים, ואני אצטט: הסיכון של ילד מהאשכולות הנמוכים למות מהיפגעות, גבוה פי שניים מהסיכון של ילד מהאשכולות הבינוניים, ופי 2.5 מהסיכון של ילד מהאשכולות הגבוהים.

אורלי לוי אבקסיס: לא רק הסיכוי לאיכות חיים, ליכולת להתקדם, למיצוי פוטנציאל.

אורלי לוי אבקסיס: פשוט לחיות.

אורלי לוי אבקסיס: הסיכון של ילד ערבי להיהרג כתוצאה מהיפגעות בלתי מכוונת, כמו שאמרת, הוא גבוה פי ארבעה מזה של הילד היהודי.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מסתכלים על הדברים האלה, לא סתם באשכולות הללו, החברתיים, הסוציו-אקונומיים הנמוכים – ההיפגעות היא גבוהה יותר.

אורלי לוי אבקסיס: יש מחסור בתשתיות, יש מחסור בכוח עזר, בכוח אדם וכדומה ויש לזה השפעה ישירה.

אורלי לוי אבקסיס: שלום לך.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו קודם כל מברכים אותך על כניסתך לתפקיד המאד מאד חשוב הזה, ואנחנו מברכים אותך על כך שאתה הגעת אלינו לוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה רוצה להקשיב קצת לפני?

<ארנון אפק: בוודאי.

<ארנון אפק: תמיד.

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי.

אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו נעבור לנציגת בטרם, שתיתן לנו את הדו"ח.

אורלי לוי אבקסיס: בדיוק ציינו פחות או יותר את העניין שבשנת 2012 התקבלה החלטת הממשלה ומי שאמור להוביל את המהלך זה משרד הבריאות.

אורלי לוי אבקסיס: רצינו לראות איך אתם נערכים לזה, מי יהיה אמון על קיום התכנית, וגילינו שוב פעם שהילדים בפריפריה החברתית של מדינת ישראל, חשופים הרבה יותר להיפגעות, ופי שניים עד שניים וחצי יותר מאשר ילדים באשכולות הבינוניים והגבוהים, ובמגזר הערבי זה פי ארבעה.

אורלי לוי אבקסיס: איך נערכים ואיך משקיעים בצורה דיפרנציאלית אולי, כדי גם לצמצם את הפער וגם למנוע אבידות.

אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו מתחילים עם ארגון בטרם.

<אורלי סילבינגר: אני אקח ממש כמה דקות מזמנכם.

<אורלי סילבינגר: שמי אורלי סילבינגר, מנכ"לית ארגון בטרם לבטיחות ילדים.

<אורלי סילבינגר: אז קודם כל בוקר טוב לכולם, יושבת ראש הוועדה, אני מברכת על הדיון הכל כך חשוב הזה.

<אורלי סילבינגר: נאמרו כבר מה שנקרא המספרים הכבדים של הדו"ח.

<אורלי סילבינגר: אני רוצה להגיד שכמעט בא לי לצעוק ולומר – כמה ילדים יגיעו עוד לחדר המיון עד שנגמור את הדיון היום, ואם תיקחו בחשבון שכל שלוש דקות בממוצע נכנס ילד לחדר מיון כי הוא נפגע בתאונות ולא כי הוא חולה – אז באמת כמות הילדים שתגיע עד סוף היום לבית החולים היום – תהיה כ-500 ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: ביום אחד.

<אורלי סילבינגר: ביום אחד.

<אורלי סילבינגר: זה לא נתפס בתודעה.

<אורלי סילבינגר: לצערנו הרב, כפי שאת ציינת, בשנת 2013 נהרגו מתאונות 117 ילדים.

<אורלי סילבינגר: אני רוצה לומר פה – זה מתאונות שרובן תאונות לא מכוונות.

<אורלי סילבינגר: זה אותם ילדים שנשכחו ברכב, זה אותם ילדים שטבעו בבריכה או באמבטיה.

<אורלי סילבינגר: זה אותם ילדים שנפלו מגובה.

<אורלי סילבינגר: והמספרים האלה הם מספרים יבשים, אבל כשעלו לכותרות הילדים של משפחת גרוס, ששתיים מהבנות קיפחו את חייהן באותה הרעלה קשה, ושניים מהבנים היו בבית חולים במשך שבועות ונלחמו על חייהם, לא נשארה עין אחת יבשה בציבור.

<אורלי סילבינגר: לא נשארה עין אחת יבשה בציבור, כי כאשר אנחנו בסוף נוגעים בפרט, נוגעים במשפחה, אי אפשר להישאר אדישים.

<אורלי סילבינגר: כשאני מדברת על 117 – זה בלתי נסבל.

<אורלי סילבינגר: חברים, כל יומיים וחצי בממוצע, מת ילד במדינת ישראל.

<אורלי סילבינגר: ואם אנחנו הולכים רק על החודש האחרון – 12 ילדים קיפחו את חייהם.

<אורלי סילבינגר: אז אם אנחנו הולכים על 117 בשנה – 12 ילדים לחודש זה המון.

<אורלי סילבינגר: אבל אתם יודעים למה מתו 12 ילדים בחודש האחרון?

<אורלי סילבינגר: כי לצערי פתחנו את מגיפת הקיץ.

<אורלי סילבינגר: חודשי הקיץ עד היום היו סוף יוני ועד סוף אוגוסט.

<אורלי סילבינגר: לצערי הרב, בשנת 2014 הטמפרטורות הגבוהות הגיעו מוקדם מהרגיל, וכבר שכלנו ילד ברכב, כבר טבעו שני ילדים – האחד בבריכה והאחד בבית, אבל אני רוצה להקריא לכם פשוט את הדו"ח היבש, חברים.

<אורלי סילבינגר: שני ילדים מצאו את מותם בטביעה, רק בחודש האחרון.

<אורלי סילבינגר: שלושה ילדים מתו כתוצאה מפגיעת דריסה לאחור.

<אורלי סילבינגר: ילד קיפח את חייו כשנשכח ברכב.

<אורלי סילבינגר: עוד ילד שמת כהולך רגל.

<אורלי סילבינגר: ילד שמת כנוסע ברכב, ילד שמת כרוכב אופניים ועוד שלושה ילדים מתו בתאונה, כאשר סיבת המוות עוד לא וודאית.

<אורלי סילבינגר: זאת אומרת פורום הסיווג עוד לא נשען סופית על הסיבה.

<אורלי סילבינגר: ואני אלך מפה צעד אחד קדימה, חברים.

<אורלי סילבינגר: אם אנחנו מסתכלים על הדו"ח שמסכם את שנת 2013, כאמור, אם אנחנו רואים את האוכלוסיות השונות, ביישובים יהודים וגם ביישובים ערבים, אנחנו רואים שהרמה הסוציו-אקונומית הנמוכה, הרמה החברתית הנמוכה, נמצאת בהיפגעות הרבה יותר גבוהה.

<אורלי סילבינגר: אבל אם נסתכל על הסך הכל, וזה כבר לא משנה אם הילד הוא יהודי או הילד הוא ערבי, אנחנו רואים שבסך הכל יש פה פי 2.5 סיכוי לילד ביישוב סוציו-אקונומי נמוך – למות מתאונה.

<אורלי סילבינגר: אנחנו מתחילים שווים.

<אורלי סילבינגר: אנחנו נולדים שווים.

<אורלי סילבינגר: יום אחד אחרי, זה משתנה חברים.

<אורלי סילבינגר: וכשאני מדברת על משתנה, מאד מאד רע לי להגיד שכשילד נדרס לאחור בחברה הערבית, התקשורת לא מפרסמת.

<אורלי סילבינגר: כשילד נופל מגובה בחברת הערבית – את התקשורת זה לא מעניין.

<אורלי סילבינגר: 60% מהילדים שמתו בשנה שעברה הם ילדים מהחברה הערבית, ולכן לכאורה, זה נראה שאין בעיה במדינת ישראל בהיפגעות ילדים, כי התקשורת מתקשרת לנו את המקרים של הילדים היהודים, לצערי כי רב.

<אורלי סילבינגר: ולכן, הדברים הכי משמעותיים שאני רוצה להגיד לכם, בואו נלך צעד אחד קדימה, שנת 2013 הביאה איתה דברים טובים בנושא בטיחות ילדים ודברים רעים.

<אורלי סילבינגר: אז קודם כל יש לנו עלייה בשנת 2013 בנפילה, דריסה לאחור ושכחה ברכב, ואם נלך קצת אחורה, אנחנו רואים שזו איזו שהיא מגמה שמאד מאד מאד מלחיצה אותנו.

<אורלי סילבינגר: יש גם דברים קצת יותר טובים.

<אורלי סילבינגר: בנושא טביעה הייתה ירידה.

<אורלי סילבינגר: עדיין, 14 ילדים מתו מטביעה.

<אורלי סילבינגר: וגם בנושאי חנק יש איזו שהיא ירידה.

<אורלי סילבינגר: לטפל בבעיה הזאת נדרש ממדינת ישראל לעשות סדר עדיפויות חדש.

<אורלי סילבינגר: לשים את נושא היפגעות הילדים על סדר היום הציבורי ובאמת לשם כך בשנתיים האחרונות משרדי הממשלה, 16 משרדים וגופי ממשל, בהובלה משמעותית של מערכת הבריאות, של משרד הבריאות, תכננו מהלך של תכנית לאומית רב שנתית לבטיחות ילדים.

<אורלי סילבינגר: אני שמחה להגיד שאנחנו נמצאים היום בישיבה שאני יכולה להגיד המשימה הראשונה הושלמה.

<אורלי סילבינגר: סיימנו את תהליך התכנון, נדרש לנו בימים האלה השלב הבא, ואני מברכת את פרופסור ארנון אפק, שלקח את ההובלה בשם משרד הבריאות, ונדרשת לנו החלטת ממשלה חדשה, הפעם עם השרה גרמן ובהובלתו של המנכ"ל הנכנס, מתוקצבת.

<אורלי סילבינגר: כי התהליכים שנעשו בכלל משרדי הממשלה הם פשוט מדהימים ואין לנו אלא להיכנס עם רגליים למים ולהתחיל לעבוד.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, אז מה מונע עכשיו, תקציב?

<אורלי סילבינגר: תקציב, כן, בעיקר תקציב.

אורלי לוי אבקסיס: את יודעת אם זה נמצא על סדר היום של ההחלטות הקרובות של הממשלה?

<אורלי סילבינגר: זה לא יכול להיות, מכיוון שאנחנו עדיין בתהליך הראשוני של המשא ומתן עם האוצר.

<אורלי סילבינגר: אני כן חייבת לומר שהאוצר תומך במהלך הזה.

<אורלי סילבינגר: אנחנו עדיין בימים אלה משתדלים לתפוס, לפני שסגן אגף התקציבים עוזב את תפקידו, לפני שהוא נוסע לחו"ל, ויחד עם ד"ר ברלוביץ נפגשים במהלך החודש הקרוב, כדי לקבל עוד סעד משמעותי.

אורלי לוי אבקסיס: ד"ר ברלוביץ יהיה זה שיהיה אמון על התכנית, על קיום התכנית.

אורלי לוי אבקסיס: אם סיימת, לפני שאני אעביר את המושכות למנכ"ל משרד הבריאות שייתן לנו תמונה, ברשותך, אני אתן לחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, שהיא סגנית יושב ראש, ותיכף יש להם ישיבת נשיאות.

אורלי לוי אבקסיס: מיד לאחר מכן נמשיך בסבב, כמובן.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

פנינה תמנו: אז ראשית תודה לך יושבת הראש.

פנינה תמנו: אני חושבת שאמרת מילה מאד מאד חשובה, לפחות ביטאת את הרגש.

פנינה תמנו: קשה מאד לנתק את הרגש מהסיפור הזה שכל מה שקשור סביב בטיחות ילדים, אמרת לפעמים בא לי לצעוק.

פנינה תמנו: והתחושה היא שיש לנו שעון של חול, שהזמן אוזל והמרוץ הוא במרדף אחרי הילד הבא.

פנינה תמנו: כי מצד אחד אם היינו חושבים שזו גזירת גורל, ו-500 ילדים שמגיעים מדי יום לחדרי המיון, היינו מאמינים שזה דברים שלא ניתן לעצור, אחרי שמקסמנו את כל היכולות שלנו כחברה מודרנית ומתפתחת, שאמורה להקנות את המעטפת הנכונה לילדים שלנו.

פנינה תמנו: אז היינו אומרים אוקיי, צריך לחשוב אולי על פטנט אחר, ולא הייתה באמת נשמעת זעקה.

פנינה תמנו: ברור לי שכמעט כל מי שיושב פה סביב השולחן, הוא באותו מתרס, באותו הצד, וכולנו מבינים שאנחנו חייבים לפעול כמה שיותר מהר.

פנינה תמנו: אני מוטרדת.

פנינה תמנו: אני מאד מודאגת.

פנינה תמנו: אנחנו לקראת הקיץ ואני לא רואה קמפיין מאסיבי ואינטנסיבי, סביב מה שקשור לבטיחות ילדים.

פנינה תמנו: עצוב לי שזה מסתיים בכותרות כזאת או אחרת בטלוויזיה ובעיתון.

פנינה תמנו: זה לא יתכן שעדיין יש בורות, יש חסר בידע, שגם אני, כל פעם למדה דבר חדש כאמא צעירה, על איך אני יכולה למנוע פגיעה בילדים שלי.

פנינה תמנו: והתחושה שזה לא עובר לציבור הרחב.

פנינה תמנו: אין דרך אחרת, אם לא השקעת משאבים.

פנינה תמנו: אין דרך אחרת, אם לא לשנס מותניים בתוך הבית הזה ולבוא ולומר – די.

פנינה תמנו: אנחנו לא צריכים לראות 500 ילדים שמגיעים לבתי החולים.

פנינה תמנו: התחושה שלי היא שזה מאד מאד עצוב.

פנינה תמנו: זו לא תחושה, אנחנו יכולים לראות באופן ישיר, יותר נכון, הסיפור הזה שעדיין הפריפריה החברתית, שדיברת עליה, נפגעת פי ארבעה, והתמותה היא כל כך גבוהה, בלי בכלל יחס סביר לאחוז בתוך החברה שלנו – מעיד על כך שזה באמת עניין של סדרי עדיפויות.

פנינה תמנו: מעיד על כך שתשתיות יש להן קשר ישיר, תשתיות שלא מפותחות, תשתיות שלא מספיק מונגשות; וגם החקיקה שעדיין צריכה להיות מתוקנת – כל אלה אין לי ספק שהם באופן ישיר משליכים על התמותה.

פנינה תמנו: אני מברכת אותך חברי חבר הכנסת גנאים, על הבקשה הזאת ואני יודעת שבוועדה הזאת אנחנו ניתן את מלוא הבמה, עד שייצא מפה לא רק קמפיין, עד שגם יושגו כל התקציבים הנדרשים, יחד איתך, המנכ"ל החדש, שאני בטוחה שאתה תרים את הכפפה, כי אני יודעת שאתה פעלת רבות סביב התכנית הלאומית הזאת, כדי להביא את זה בצורה הנכונה ביותר והריאלית ביותר, גם סביב התקציב.

פנינה תמנו: כי אני, כמי שבאה מהמפלגה של שר האוצר וגם ממפלגה של שרת הבריאות – זה חשוב.

פנינה תמנו: אסור לנו לחכות לדקה ה-90, אנחנו צריכים כבר להתחיל לעבוד על זה.

פנינה תמנו: אז תודה רבה.

פנינה תמנו: אני באמת נאלצת לעזוב ובהצלחה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

אורלי לוי אבקסיס: ועכשיו, כמו שהבטחנו, פרופסור ארנון אפק, רשות הדיבור שלך, ואנחנו מקווים לראות אותך הרבה פה בוועדה.

<ארנון אפק: בהחלט.

<ארנון אפק: אז קודם כל תודה רבה אורלי, ותודה רבה לחברי הוועדה.

<ארנון אפק: אני עדיין לשם הדיוק המנכ"ל המיועד, עד שהממשלה תמנה, אבל בכל זאת, בשבילי זה אולי סימן חשוב שדווקא את ההופעה הראשונה שלי אני עושה כאן בוועדה, כי בעיני אין דבר יותר חשוב וערכי ממה שאתם עושים ומה שאנחנו עושים.

<ארנון אפק: צריך להגיד באמת – אנחנו, כי אנחנו צריכים לעבוד עליו יחד.

<ארנון אפק: תראו, אורלי אמרה, באמת עם כל הלב, הנה, ירדנו במשהו, אבל כשאתה חושב על אלה שבכל זאת מופיעים, על המספרים שמופיעים שם, כל אחד מהם זה בסוף טרגדיה.

<ארנון אפק: חוץ מזה שנקטף ילד ופוטנציאל אדיר של חיים בבאת אחת נעלם, הרי תחשבו על המסביב – על המשפחה שחייה נהרסו, על האנשים שחלקם אפילו אולי בתום לב גרמו לתאונה הזו ועזבו את הילד באמבטיה, ועכשיו צריכים להתמודד ולחיות עם הדבר הזה כל חייהם.

<ארנון אפק: הרבה משפחות נהרסות, ולכן אם אנחנו יכולים לעשות משהו, חשוב שנעשה אותו.

<ארנון אפק: במקרה הזה, תחת הובלת ארגון בטרם, שאני מלא הערכה למקצועיות שהם הובילו את כולנו בתהליך, השתתפו הרבה מאד משרדי ממשלה.

<ארנון אפק: באמת, אני לא רוצה להגיד אחד, כי אם אני אגיד אחד, יהיו עוד איזה 15 שאני לא אזכיר אותם, ולכן אני לא רוצה להתחיל אפילו, אבל באמת תודה לכולם.

<ארנון אפק: כולנו התגייסנו יחד ושמנו בסוף את אותן נקודות שחשוב לקדם אותן.

<ארנון אפק: אגב, זה לא אומר שהאחרות לא, אבל אמרנו – בואו נתמקד בהן.

<ארנון אפק: זה דברים כל כך בסיסיים כמו סטנדרטים.

<ארנון אפק: שיהיו סטנדרטים להפעלה, כמו נושא הסעות התלמידים.

<ארנון אפק: כמה פעמים אנחנו שומעים על בעיות במקומות האלה ועוד נושאים אחרים.

<ארנון אפק: השאלה האם משרד הבריאות צריך להוביל לא הייתה הטריוויאלית בעינינו, כי יכול להיות שהיו משרדים, משרד החינוך - - -

<קריאה: יש מצגת.

<ארנון אפק: אוקיי, אז בואו נראה באמת כמה דרכים, כדי שתבינו את התהליך הגדול שעשינו כולנו יחד.

<ארנון אפק: דיברתם כבר על החלטת הממשלה, שהיא באמת מאד ערכית בעינינו, שהוסיפו אותנו באמת למפה הבינלאומית של מה שנעשה באירופה, ביוניצ"ף ו-Save a child.

<ארנון אפק: והנה הרשימה, אני לא צריך לזכור את כולם, אתם יכולים לראות באמת את כל הליבה של האנשים והגופים שמתעסקים עם העולם הזה של הילדים, החל מהרשות הלאומי לבטיחות בדרכים והמשטרה ונציבות כבאות והצלה.

<ארנון אפק: ותמיד לכל אחד יש נושאים שהם נגעו בהם בעצמם, והתהליך הראשון התחיל למעשה כשכל אחד מהמשרדים ממפה אצלו בבית.

<ארנון אפק: עכשיו, אני אומר לכם משהו, לפחות בצד שלנו כמשרד הבריאות, וזו המלצתי למשרדים ולגופים הממשלתיים האחרים – תבדקו גם מה אתם יכולים לעשות אצלכם בלי שתהיה תכנית לאומית.

<ארנון אפק: אני אומר לכם שגם אצלנו במשרד הבריאות – יש מה לתקן, יש מה לשנות ויש מה, אפילו בעולם שלנו – למפות ולעשות אחרת.

<ארנון אפק: המשכנו באמת עם תכניות עבודה ועם בניית איזה שהוא מתווה אסטרטגי, ואנחנו נלך באמת להחלטת הממשלה השנייה, פעם כשנסיים את הליך התמחור של התכנית והצבתה, ואז נאבק על התקציב, כמו כל גוף אחר שחייב להילחם על התקציבים בתחומו.

<ארנון אפק: זו הפעילות שאנחנו עושים ויש לנו משפט, אתם יודעים מה, אני פשוט שבעולם, בלי מילים גדולות ישראל בטוחה לילדים.

<ארנון אפק: אני לא חושב שיש כאן מישהו, אורלי, באולם הזה שלא יכול להסכים עם המשפט הזה.

אורלי לוי אבקסיס: ברור.

<ארנון אפק: ואנחנו רוצים להפחית של שיעורי התמותה ופגיעה בכלל הילדים.

<ארנון אפק: הלוואי והייתי יכול לחתור ולהגיע לאפס, אני מקווה שבעתיד נגיע לזה, למרות שצריך להתמודד עם המציאות.

<ארנון אפק: כנראה לזה רק נשאף בעתיד, אבל להוריד את הפערים, כי זה לא מוצדק.

<ארנון אפק: כמו בבריאות, הפערים האלה הם לא ערכיים ואם יש אוכלוסייה בתוכנו שנפגעת יותר, צריך להשקיע בה את המשאבים, כדי שתהיה שם ירידה יותר גדולה מהמקומות האחרים.

אורלי לוי אבקסיס: בנקודה הזו, אני מצטערת לקטוע אותך, אבל יש משמעות מאד גדולה לנגישות לשירותים.

אורלי לוי אבקסיס: ולא בכדי תמותת תינוקות בדרום, איפה שיש באמת קושי אמיתי להגיע לטיפול רפואי בזמן אמיתי, ואז זה עולה בחיי ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: זה קורה לא רק שם, זה קורה גם בפריפריה הצפונית.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאנחנו מסתכלים, ואני יכולה לומר לכם מחוויות אישיות, שכשאני צריכה רופא, סתם לדוגמא, משתים עשרה בצהריים ביום רביעי, אם אחד מהילדים שלי חלילה וחס ולא התריע על זה קודם שהוא הולך להיות חולה – אין לי רופא.

אורלי לוי אבקסיס: אני צריכה לעלות איתו לבית החולים.

אורלי לוי אבקסיס: אני מעמיסה על חדר המיון, גם כאשר הבעיות הן מינוריות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מה שקורה הוא שבאים מקרים דחופים ואז גם הם לא מקבלים מספיק את כוח האדם שצריך.

אורלי לוי אבקסיס: ומה שקורה הוא שאותם ילדים צריכים לחכות ולספוג עוד חיידקים או עוד אי נוחות, וההורים שמאבדים יום עבודה, באמת, כל הדברים הללו.

אורלי לוי אבקסיס: וזה א'-ב' לכך ואני חושבת שאנחנו נחשפים לנתונים שדווקא באוכלוסיות חלשות אז ההיפגעות היא יותר גדולה.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא שבגלל שההורים שלהם אוהבים אותם פחות.

<ארנון אפק: חס ושלום.

אורלי לוי אבקסיס: זה בגלל שאין נגישות לשירות.

אורלי לוי אבקסיס: ברור לי, אני בכוונה מדגישה את האבסורד, כדי שנוכל להבין על מה אנחנו מדברים.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מדברים על שירותים או על תשתיות, בין היתר אלו התשתיות שמדובר בהן.

אורלי לוי אבקסיס: האם משרד הבריאות עשה איזו שהיא תכנית מיפוי כמה רופאים, על כמה ילדים, חדרי מיון קדמיים, כמה יצאו לדרך, מאיזה שעות יפעלו?

אורלי לוי אבקסיס: האם אני כתושבת לא יכולה להבטיח לילדים שלי שמיום רביעי, החל מהשעה שתים עשרה בצהריים, אין לי שירותי בריאות לילדים?

אורלי לוי אבקסיס: באמת, אלה שאלות שאני חושב שכל הורה שואל אותן, כי יכול להיות שאנחנו מסכנים את הילדים שלנו בכך שאנחנו לוקחים אותם לפריפריה.

<ארנון אפק: אז אני אענה שתי תשובות.

<ארנון אפק: א', יש לנו תכנית שנעשתה יחד עם קופות החולים ועם המועצות האזוריות והעיריות, של מוקדים קדמיים.

<ארנון אפק: האחרון נפתח בבית שאן, ונותן מענה בעצם בשעות לאחר פעילות קופות החולים, בעיקר בערב.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע כמה עבדנו על זה?

אורלי לוי אבקסיס: וגם בית שאן תיכנס לזה, אבל לא רק.

<ארנון אפק: אז יש לנו כ-12 מוקדים כאלה במדינת ישראל, בדיוק במקומות - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא, שאנשים יבינו, זה לא נותן שירות רק לבית שאן, לכל עמק המעיינות, לבקעת הירדן.

אורלי לוי אבקסיס: צריך להבין שכל מה שקורה שם, גם המועצות האזוריות נורא רצו את זה, כי אין אופציה אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: משעה מסוימת זה קדימה, להתחיל להעמיס את בית חולים עפולה במקרים שאפשר לפתור בקהילה.

<ארנון אפק: נכון.

<ארנון אפק: ויש לנו גם בדרום, כמובן בקריית שמונה, אבל גם בדרום – בירוחם ובדימונה, וזה באמת גם לפזורה מסביב, זה בוודאי לא מיועד לאוכלוסייה אחת.

<ארנון אפק: יש גם בערד - אז יש לנו באמת את המקומות האלה.

<ארנון אפק: ודבר שאני חייב להגיד, תמיד כשחושבים על בריאות, חושבים על רפואה.

<ארנון אפק: אבל האמת היא שיש הרבה דברים לא פחות חשובים בקידום הבריאות, אפילו יותר חשובים מהרפואה.

<ארנון אפק: הנה, אני אומר את זה כמנכ"ל מיועד של משרד הבריאות.

<ארנון אפק: תנאים סניטריים.

<ארנון אפק: כבישים.

<ארנון אפק: מדרכות.

<ארנון אפק: תשתיות.

<ארנון אפק: כשאנשים נוסעים לאחור, אז זה משהו אחד כשהם נוסעים לאחור ואין כביש, ואין מדרכה, ואין מגרש משחקים, וכל הדברים האלה באים בסופו של דבר לידי ביטוי בהיפגעות ילדים.

<ארנון אפק: אז זה קשור אלינו בוודאי, אבל זה קשור לכלל התשתיות במדינת ישראל.

<ארנון אפק: אני אמשיך, כי אני מראש מתנצל שאני אהיה חייב לעזוב אתכם, אבל אתם יכולים לראות שאנחנו בנינו תהליכים גם מתכללים ברמה הלאומית וגם ברמה המשרדית וגם, כמובן, ברמה הבין משרדית.

<ארנון אפק: יש לכם פשוט את כל הנתונים.

<ארנון אפק: נראה את החזון ששמנו, כי אני חושב שהוא באמת הדבר שאנחנו יכולים להסתכל עליו ולבוא ולומר שאם אנחנו נצליח, ואני בהחלט פונה אליכם שתעזרו לנו להשיג מספיק משאבים, כי עם משאבים נצליח, אנחנו צריכים מספיק משאבים לקדם בכל העולמות: בעולם התשתיות והסטנדרטים, והנושאים ששמנו קודם על הפרק – אנחנו נוכל להילחם, להוריד את זה, להקטין את העיוותים, ובסופו של דבר להפוך את ישראל באמת לבטוחה לילדים.

<ארנון אפק: אז תודה רבה לך.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, והמון המון הצלחה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יודעים כמה אתה תזדקק לזה, עם מצב הבריאות.

משה מזרחי: לפני שהוא הולך, אני רוצה להעיר על איזו נקודה שהוא נגע בה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת מזרחי ומיד לאחר מכן חבר הכנסת יוגב.

משה מזרחי: אני רוצה להעיר, אנחנו מדברים על הרפואה כרכיב מאד משמעותי בעניין של צמצום כמות המוות.

משה מזרחי: אנחנו שוכחים, ואת זה אני שאלתי, לא העלו פה את כמות הנפגעים, או הכמעט מת, שזו כמות אדירה, ואני לא יודע, המספר הזה לא - - -

אורלי לוי אבקסיס: 182,000 ילדים פונים לחדרי מיון.

משה מזרחי: מדברים על זה תמיד בתאונות דרכים, שטיפול רפואי מהיר – הוא מציל חיים במובן הזה שככה, ככל שהתאונה לא נגמרת במוות, אז אנחנו מורידים את כמות המתים.

משה מזרחי: לא מורידים את כמות התאונות, את כמות המתים.

משה מזרחי: החלק האחר, שהוא לא פחות חשוב שאתה נגעת בו, ושאתה אמרת זה לא תמיד אני, זה החלק של המניעה, ושהוא לא בדיוק מתגלגל לפתחו ואני לא יודע איזה מענה יש בתכנית פה, בתחום הזה.

משה מזרחי: גם את זה צריך לשים על השולחן, על אחת כמה וכמה על המגזר שהוא מדבר עליו, שזה דרמטי שם.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, ששם הוא סובל גם מתשתיות ומחוסר נגישות לשירותי בריאות.

אורלי לוי אבקסיס: תיכף ידבר גם ד"ר יצחק ברלוביץ, הוא יושב ראש המועצה לבטיחות בית ופנאי ומנהל בית החולים וולפסון, והוא גם מי שיקבל לידיו את הובלת התכנית, אבל לפני כן, חבר הכנסת מוטי יוגב, בבקשה.

מרדכי יוגב: אני באמת רוצה להמשיך, בהמשך לדבריו של חבר הכנסת מזרחי, שני דברים באמת:

מרדכי יוגב: האחד זה ההיפגעות, ואז כל מה שמסביב, תשומת הלב וההסברה, לפי סיווג האוכלוסיות, והדיפרנציאלי, כל מה שאמרה פה אורלי, מנכ"לית בטרם.

מרדכי יוגב: והאמצעים, כמו שמחפשים עכשיו, ראיתי והייתי פה בדיון עם סגנית שרת התחבורה, על שכחה ברכב או על אמצעים אחרים לנסיעה לאחור, או לפי חומרת ההיפגעויות והסטטיסטיקה.

מרדכי יוגב: והדבר השני, הוא באמת מה שנאמר - ההצלה.

מרדכי יוגב: עכשיו, בעניין הפריפריה, דיון שצריך להתקיים אצלי השבוע בוועדת המשנה, ועדת חוץ וביטחון ויתכן שנדחה אותו גם, אפילו בגלל שאתה כנכנס לתפקיד יחד עם מד"א ואחרים, והוא שייך לכל הפריפריה.

מרדכי יוגב: יש לי את הסמכות לעסוק רק ביו"ש, אז אין לי את הסמכות להכניס את רמת הגולן ואת הגליל ואת הנגב ואת המגזרים האחרים.

מרדכי יוגב: זה פשוט לא בסמכותי, אבל הייתי שמח להכניס את זה לסמכותי, מהבחינה של ההצלה, מהבחינה של הפרישה במרחקים של הפריפריות, אם של מוקדים, אם של נהז"ים ותורנים וכוננים.

מרדכי יוגב: גם סופי שבוע בהתייחס, או לילות.

מרדכי יוגב: הייתי שמח לדחות את העניין, כי דחיתם בחודש את ההחלטה.

מרדכי יוגב: הייתי שמח לדחות, כי אני בעד טיפול יסודי ולא לחטוף, ואז לחשוב על זה ובאמת לראות את היכולת שלנו אחרי ההיפגעות, גם את ההצלה במובן של הפרישה והיכולת להציל.

מרדכי יוגב: מוקדים, נה"זים וכוננים.

מרדכי יוגב: אז אני אומר לך בהצלחה רבה, ומחליט בעצם עכשיו שנדחה, כדי שזה יהיה יסודי יותר.

<ארנון אפק: תודה.

<ארנון אפק: אז יש לי שני דברים לומר.

<ארנון אפק: אלף, אתם צודקים, זה קצה הפירמידה – המוות, אבל מאחוריו יש מספר רב מאד של אנשים שנפגעו וילדים שנותרו נכים לכל החיים, ואחר כך אלה שנפגעו ואלה שרק הגיעו למיון, או בכלל הסתיים בבית, כשזה באמת העולם שד"ר ברלוביץ, מורי ורבי עוסק בו, כמקום שאין לו משרד.

<ארנון אפק: הוא תמיד היה אומר לי – לזה אין משרד ואין מי שיטפל בו בבית.

<ארנון אפק: והנה, המועצה הלאומית באמת נועדה לתת מענה לקבוצה הזאת.

<ארנון אפק: יש לנו אכן וועדה שצריכה לעסוק בכל הנושא של המענה באזורי הגבולות, באזורי איו"ש, ונשאיר את זה בצד.

<ארנון אפק: עוד תקבלו את הנתונים המעודכנים אחרי שהוועדה תשב ותטפל בזה.

אורלי לוי אבקסיס: מתי זה אמור להיות?

<ארנון אפק: עכשיו מונתה הוועדה.

<ארנון אפק: השבוע.

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו צפי מתי היא מסיימת?

<מירי כהן: מתי שהוא במהלך יולי.

<מירי כהן: אני מדברת על הפרישה של נקודות ההזנקה של מגן דוד אדום.

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי.

אורלי לוי אבקסיס: אם זה יהיה לפני יציאתנו לפגרה אנחנו נעשה כבר ישיבת המשך, כדי לשמוע פחות או יותר את המסקנות ולאן אנחנו מתקדמים.

<ארנון אפק: מצוין.

<ארנון אפק: יופי, אנחנו באמת נשמח גם לשיתוף הפעולה ולעבודה יחד בדברים האלה.

<ארנון אפק: יש לנו סדרה שלמה, גדולה מאד של פעולות, ממש קיצרתי כדי לא לתפוס את כל זמן הוועדה, אבל אני יכול להגיד לכם ששוב, לקחנו את הדברים שחשבנו שהם יותר חשובים בעת הזו – זה לא אומר שהאחרים פחות – והחלטנו לעסוק בהם בתפיסה של תפסת מרובה לא תפסת.

<ארנון אפק: למשל, לייצר מדרכות מסודרות בכל המערכת, שכולנו נסכים שזה דבר מאד חשוב.

<ארנון אפק: כנראה שאם נשים את זה כיעד, יהיה לנו מאד קשה להגשים את זה בזמן קצר, אבל יש דברים שכן אפשר לטפל בהם.

<ארנון אפק: ומבלי להגיד שאחרים לא חשובים.

<ארנון אפק: כך ישבה הוועדה עם כל החברים ואני ראיתי הרבה אנשים - אני לא רוצה להזכיר את השמות שלהם - כדי באמת לשים את הדברים האלה על השולחן.

<ארנון אפק: אורלי, אני חושב שצריך באמת להעביר את כל ההמלצות, מסודרות, לוועדה, בדיוק שתראו, תוכלו להעיר - - -

מסעוד גנאים: שנעקוב אחריהן.

<ארנון אפק: בוודאי.

מסעוד גנאים: אמרת שאתה רוצה את ההסדרה.

<ארנון אפק: בהחלט.

מסעוד גנאים: אז תעדכן אותנו איפה אנחנו יכולים לעזור וכולנו נרתמים כחברי כנסת, אני חושב.

<ארנון אפק: מצוין אורלי, נעביר את כל התוצאות.

אורלי לוי אבקסיס: ככה אנחנו נדאג שזה לא ירד מסדר היום ולא ייגמר רק באיזו שהיא ועדה או דיון מסוים ובזה עשינו את שלנו, סימנו V ואפשר לעבור הלאה.

אורלי לוי אבקסיס: ככה הוועדה הזו לא עובדת, אלא הפוך.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יודעים להיות גם נודניקים.

<ארנון אפק: זה לא נודניקים, אתם עושים את עבודתכם.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, תאמין לי, אנחנו גם יודעים להיות נודניקים.

אורלי לוי אבקסיס: הרבה אומרים לי שאני גם יודעת להיות נודניקית.

אורלי לוי אבקסיס: אני רואה את זה פה לחיוב, בסוג העבודה שלנו, כי זה גורם לכך שהבן אדם לא שוכח שהוא צריך לתת דין וחשבון.

אורלי לוי אבקסיס: ולכן תראו בנו פה באמת זרוע שלכם, כי לכולנו יש פה אינטרס משותף.

<ארנון אפק: תודה רבה וסליחה שאני לא יכול להיות כל הדיון.

<ארנון אפק: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מודים לך מאד על שהשתתפת.

אורלי לוי אבקסיס: כמו שאמרנו קודם, ד"ר יצחק ברלוביץ, יו"ר המועצה לבטיחות בית ופנאי ומנהל בית החולים וולפסון, מי שעתיד לקבל את הובלת התכנית, לאחר שפרופסור ארנון אפק יכנס לתפקיד המנכ"ל.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נשמח לשמוע כמה דברים מפיך ולאן פנינו.

<יצחק ברלוביץ: קודם כל תודה רבה.

<יצחק ברלוביץ: בשבילי, הישיבה הזאת היא מעין חלום שמתגשם.

<יצחק ברלוביץ: הנושא הזה ה - - -

משה מזרחי: אורלי מגשימה חלומות.

<יצחק ברלוביץ: נכון, נכון.

<יצחק ברלוביץ: היא הגשימה פה באמת סוג של חלום מבחינתי.

<יצחק ברלוביץ: אנחנו במשך הרבה מאד שנים, מי שמכיר אותי יודע שאני במערכת כבר למעלה מ-30 שנה, והנושא הזה תמיד היה בעצמותי ואף פעם לא שכחתי את אותם ילדים שהיו מגיעים לטיפול נמרץ ילדים, עם עצמות שבורות ועם גולגולת שבורה וכן הלאה, וכאשר נקודת ההנחה הייתה שכל ילד אחד שנפגע הוא אחד יותר מדי.

<יצחק ברלוביץ: כל אחד הוא אחד יותר מדי.

<יצחק ברלוביץ: כולם ניתנים למניעה.

<יצחק ברלוביץ: בניגוד למחלות אחרות שבהן אתה ואומר – לפעמים זה גנטי, לפעמים זה אחרת.

<יצחק ברלוביץ: פה אין.

<יצחק ברלוביץ: כל אחד, כל תאונה, כל אירוע - אם אתה מסתכל אחורה – הוא היה ניתן למניעה.

<יצחק ברלוביץ: אני אגב רוצה להגיד כמה דברים בשביל הפרופורציות של הדברים שנאמרו.

<יצחק ברלוביץ: זה נכון שהמספרים נחשבים לא מרשימים במיוחד, בוא נגיד למי שרגיל למספרים של תמותה.

<יצחק ברלוביץ: במדינת ישראל מתים כל שנה 40,000 איש.

<יצחק ברלוביץ: 117 ילדים, מה זה?

<יצחק ברלוביץ: אבל אם אתה בודק מבחינת אובדן שנות חיים, מדובר פה בגורם מספר אחת בגיל הילדות, לאובדן שנות חיים פוטנציאליים.

<יצחק ברלוביץ: כל ילד כזה במדינת ישראל, למעשה היו לו עוד 75 שנות חיים פוריות, עם כל מה שמשתמע מכך.

<יצחק ברלוביץ: כלומר, אנחנו מדברים פה על 117 כפול 75 בערך, וזאת המשמעות מבחינת אובדן שנות חיים.

<יצחק ברלוביץ: ועם כל הכבוד למחלות לב ולמחלות סרטן וכן הלאה, ואני מכיר את כל המספרים, פה מדובר בגורם מספר אחת מבחינת אובדן שנות חיים פוטנציאליים.

<יצחק ברלוביץ: זו נקודה אחת.

<יצחק ברלוביץ: נקודה שנייה זה הנושא הכלכלי.

<יצחק ברלוביץ: כמובן שאת העצב ואת הצער ואת עוגמת הנפש ואת הטרגדיה ואת כל מה שזה עושה לא רק לילד שנפגע, אלא לכל מי שסביבו, משום שצריך להבין שילד כזה שנפגע, זה לא ילד אחד שנפגע.

<יצחק ברלוביץ: יש לו הורים ויש לו אחים ואחיות ויש לו סבים וסבתות, ודודים ודודות, וזה כל המשפחה.

<יצחק ברלוביץ: זו טרגדיה שמלווה את כל המשפחה, עם כל הנזקים שמתלווים.

<יצחק ברלוביץ: לכן המספרים הם פי כמה יותר גדולים.

<יצחק ברלוביץ: אבל גם אם אני רק מתרכז במספרים היבשים, ההוצאה הלאומית לטיפול כתוצאה מאובדן מתאונות ילדים, מסתכמת ב-1.1 מיליארד שקלים בהוצאות ישירות של מערכת הבריאות ומערכת הרווחה בלבד.

<יצחק ברלוביץ: כלומר, אנחנו מדברים פה בהוצאה עצומה בכל קנה מידה, כאשר התכנית הלאומית שלדעתי היא צנועה מדי, היא מדברת על סדר גודל של 60 מיליון שקלים בשנה, שזה ממש, בוא נגיד סך הכל זה מהווה, אם אני מסתכל באחוזים – רבע אחוז מסך כל ההוצאה לבריאות, שזה אבסורד.

<יצחק ברלוביץ: אנחנו לוקחים את הבעיה מספר אחת לדעתי, מבחינת אובדן שנות חיים ונכות ושיקום וכל הצורך בכך, ומשקיעים בזה סך הכל, כל משרדי הממשלה, סדר גודל של 60 מיליון שקלים, וגם על זה עוד צריכים להמשיך להיאבק.

<יצחק ברלוביץ: עכשיו, אני רק אומר דבר מאד פשוט: אם אני הייתי לוקח את הסכום הזה ולוקח אותו כהלוואה, ורק מהריבית עצמה, גם הייתי מרוויח את הכסף וגם חוסך את כל עוגמת הנפש שמתלווה פה מכל מה שמסביב.

<יצחק ברלוביץ: זאת אומרת, אני חושב שעם ישראל עושה פה עסקה נהדרת, אפילו ברמה הכלכלית.

<יצחק ברלוביץ: כלומר, הוא הולך להשקיע פה סדר גודל של 60 מיליון שקלים בשנה, כאשר המטרה היא בסופו של דבר, שבסוף התהליך אנחנו נוריד את התמותה בסדר גודל של למעלה משליש עד חצי מסך כל ההיפגעות בישראל.

<יצחק ברלוביץ: זאת אומרת, זאת עסקה שאני אומר עוד פעם, כל בנק היה שמח להשקיע בה.

<יצחק ברלוביץ: אני לא חושב שיש תשואה יותר טובה מזאת.

<יצחק ברלוביץ: ולכן, אני באמת שמח להמשיך את ההובלה ולהמשיך באמת לדחוף את הנושא הזה, ואני מתחייב פה לפני כולם, שאנחנו נעדכן אתכם, גם אם לא נתבקש, בפרק זמן של פעם בשלושה חודשים, נודיע לכם איפה אנחנו נמצאים.

אורלי לוי אבקסיס: נהדר.

<יצחק ברלוביץ: בכל שלושה חודשים ניתן לכם דו"ח וגם נספר לכם איפה הקשיים ומי הילדים הרעים בסיפור.

אורלי לוי אבקסיס: נהדר.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו הצלחנו לתקן כמה דברים בנושאים אחרים, כמו למשל עם משרדי הרווחה וגם שם היה שיתוף פעולה לגבי מרכזי החירום, ותאמין לי שהוועדה הצליחה לעשות מה שלא הצליחו המשרדים לעשות המון המון זמן.

<יצחק ברלוביץ: בטוח, בטוח.

<יצחק ברלוביץ: זאת תמיד הזדמנות טובה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו נשמח להיות לעזר.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה שלא תצטרכו אותנו, אבל היה ותצטרכו – אנחנו כאן.

<יצחק ברלוביץ: לא, אני חושב שמאחר שאתם מלווים אותם ומאחר שאתם דוחפים אותנו, אני גם חושב שהמינימום זה שקודם כל מגיע לכם דין וחשבון, וזה מעבר לסיוע שנצטרך כמובן.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: כן, שמך ותפקידך לפרוטוקול.

<רותם זהבי: שמי רותם זהבי, אני מנהל בטיחות ארצי במשרד החינוך.

<רותם זהבי: אני אומר כמה דברים.

<רותם זהבי: ראשית, אנחנו במשרד החינוך עוסקים מזה שנים רבות, ובמהלך השנים וחצי האחרונות אנחנו הגברנו את כל העיסוק בנושא של בטיחות ילדים, שזה בא לידי ביטוי בשיתוף מנהלי יחידות והתגייסות שלמה של המשרד, יחד עם המנכ"לית, לנושא הזה של בניית תכנית מסודרת, עם המשאבים הקיימים במשרד.

<רותם זהבי: כמובן שבמסגרת התכנית הלאומית, אנחנו עדכנו וכתבנו את התכנית הלאומית של משרד החינוך, שהיא קשורה לתכנית הלאומית הכללית, וכמובן שנשמח, בהתאם לתקציבים שיוקצו, גם כמובן לקבל את המנה של משרד החינוך, שהיא לדעתנו אחת המרכזיות שצריכה להוביל בעניין הזה.

<רותם זהבי: ואנחנו פה עוסקים בזה מתוך תודעה ואחריות של המשרד לעניין הזה.

<רותם זהבי: דבר שני, אני רוצה לומר משהו.

<רותם זהבי: קל מאד לאנשים שעוסקים בבטיחות באמת להביא את הדוגמאות ולעסוק בעניין הזה ברגשנות, ואין ספק שזה נוגע ללב וזה מגייס אנשים, אבל אני רוצה לומר איזו שהיא אמירה כללית, שהיא תיתן פרספקטיבה למה שקורה במדינה בשנים האחרונות.

<רותם זהבי: מנקודת מבט של שנים רבות שאני עוסק בנושא הזה, אין ספק שמדינת ישראל, ביחס למדינות אחרות, עשתה שינוי גדול מאד ב-10 השנים האחרונות.

<רותם זהבי: השינוי הזה הוא לא בא לידי ביטוי דווקא במשאבים שהשקענו בעניין הזה, אלא הוא בא לידי ביטוי בתודעה של האנשים, של אימהות, של ציבור, של הורים, של בעלי תפקיד במשרדי ממשלה, שמוכנים ומבינים את התפקיד ואת האחריות שלהם לנושא הזה.

<רותם זהבי: לכן, יהיה לדעתי קל מאד, שאת יחד עם ארנון, יחד עם עוד חברה כנסת, תדרשו שהתכנית הזאת תצא לפועל מהר.

<רותם זהבי: גם אם זה יהיה לא תקציב של מיליארד שקלים, אלא זה יהיה כמה עשרות מיליוני שקלים, אבל זה ייצא לדרך.

<רותם זהבי: וברגע שזה ייצא לדרך, זה ייתן תנופה, וכבר יהיה אפשר לראות את זה בשלטי ציבור, כבר יהיה אפשר לראות את זה בכנסים, באנשים שמתגייסים לנושא הזה, כי זה כבר נמצא.

<רותם זהבי: התודעה נמצאת.

<רותם זהבי: ההבנה נמצאת.

<רותם זהבי: ולכן, אני קורא לך, יחד עם אנשים, לא רק אלה שיושבים סביב השולחן, אני חושב גם אנשים נוספים בכנסת וכו', שאפשר להביא את זה להחלטת ממשלה מהר, ולהתחיל להתקדם בנושא הזה.

<רותם זהבי: אנחנו עובדים בשטח.

<רותם זהבי: אנחנו לא מחכים.

מסעוד גנאים: עד כמה זה מיושם?

מסעוד גנאים: אתה ממונה בטיחות מטעם משרד החינוך, נכון?

<רותם זהבי: כן.

מסעוד גנאים: עד כמה זה מיושם בבתי הספר הערביים?

<רותם זהבי: תראה, משרד החינוך עוסק בנושא הזה של בטיחות בתחומים אין ספור.

<רותם זהבי: אי אפשר עכשיו להתחיל לפרוש את כל התכנית של המשרד בנושא הזה – כולל המגזר הערבי, כולל משאבים שאנחנו עושים במגזר הערבי, כולל תקנים וכו'.

<רותם זהבי: זה רחב כים.

<רותם זהבי: אי אפשר עכשיו לפתוח את העניין הזה, אבל אני אשמח - - -

מסעוד גנאים: לא, לא, אני לא מבקש לפתוח, אבל חשוב - - -

<רותם זהבי: יש משאבים גדולים מאד של המשרד בנושא הזה, ויש גם התקדמות.

אורלי לוי אבקסיס: וזה יהיה דיפרנציאלי?

אורלי לוי אבקסיס: זה מה שמנסה להבין גם חבר הכנסת גנאים.

<רותם זהבי: חד משמעית, וודאי.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, שנייה, הייתה פה הצהרה שזה יהיה דיפרנציאלי.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שבאוכלוסיות, במקומות שבהם יש קושי כלכלי בסיסי, המשרדים יתנו יותר?

<רותם זהבי: בואי אתן לך דוגמא אחת.

אורלי לוי אבקסיס: כן, דוגמאות זה מעניין.

<רותם זהבי: אני עכשיו מתעסק בנושא של בטיחות במעבדות.

<רותם זהבי: לפני שנה היה אירוע קשה מאד בנצרת, בנושא של כספית במעבדה וכו'.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, היה גם באותו פסטיבל המדע בתל אביב, ברחבה, ששם - - -

<רותם זהבי: אסון נורא, אסון נורא.

אורלי לוי אבקסיס: אפשר היה למנוע, בהחלט.

<רותם זהבי: כל דבר אפשר למנוע, אבל התאונות הן לא מתוכננות, הן מתרחשות ואנחנו צריכים לחשוב איך אנחנו מפיקים לקחים ואיך אנחנו למדים.

אורלי לוי אבקסיס: אפרופו מעבדות.

<רותם זהבי: אני אתן לך דוגמא במעבדות.

<רותם זהבי: יש יחידה שבודקת אצלי, ההנחיה שלי היא לבדוק במגזר הערבי בעדיפות ראשונה והבדיקה שלי היא לא רק בדיקה מה יש במעבדה, מה לא תקין, מה כן תקין, איזה חומרים יש, אלא הדרכה והנחיה.

<רותם זהבי: ולכן, אני הולך דווקא לפריפריה ודווקא למגזרים וכו'.

<רותם זהבי: מבחינתי זו עדיפות ראשונה, וככה אני מנחה את הצוות שלי.

אורלי לוי אבקסיס: היו מקרים שבהם ילדים נפלו מחלונות בבתי ספר.

<רותם זהבי: בוודאי.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יכול לומר לי שלמדנו לקח מאותו זמן והיום החלונות, לפחות מבחינת סורגים, כי אוויר לפעמים צריך - - -

<רותם זהבי: בוודאי.

אורלי לוי אבקסיס: הכיתות מרושתות מהבחינה הזאת?

<רותם זהבי: זה לא רק הכיתות, זה לא רק הנחיות ותקנים, זה לא רק כתיבת חוזרי מנכ"ל, זה לא רק תיאום בחקיקה עם חוק התכנון והבנייה.

אורלי לוי אבקסיס: זה ביקורות גם.

<רותם זהבי: אלא זו מערכת תשתית שלמה שקיימת בתוך המשרד וברור שאנחנו הפקנו לקחים ועשינו צעדי ענק בנושא הזה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

מסעוד גנאים: אני מייחס חשיבות רבה לעניין החינוכי והתודעתי, משום שלפי דעתי שם צריך לפעול.

מסעוד גנאים: לא ששאר הדברים הם אינם חשובים, התשתיות והכל.

מסעוד גנאים: אבל כאשר אנחנו שומעים את הסטטיסטיקה ואת מה שאתה אומר, שב-10 השנים האחרונות ישראל בטוחה יותר לילדים, רואים מהדו"ח שאחוז התמותה בקרב ילדים יהודים הוא פחות - - -

אורלי לוי אבקסיס: תלוי מאיפה הם באים מקרב היהודים.

אורלי לוי אבקסיס: תלוי.

מסעוד גנאים: כן, כן, אבל בחברה הערבית – זה להיפך, זה בעלייה, וגם באשכולות הנמוכים.

מסעוד גנאים: אז ברור לאיפה צריך להפנות את תשומת הלב ומה צריך לעשות שם, איפה לייעד תקציבים.

מסעוד גנאים: הכוונה היא לא שאת הילדים האחרים, ממחוזות אחרים, או מתל אביב צריך להזניח, לא.

מסעוד גנאים: אבל כאשר רואים שבמקום מסוים אחוז התמותה הוא הגבוה ושם צריך להשקיע, אז גם בעניין החינוכי והתודעתי צריך ל - - -

<רותם זהבי: אני אשיב לך.

<רותם זהבי: אני רוצה להציג את חברתי למשרד, עירית בירן, שהיא סגנית מנהלת המנהל הפדגוגי, והיא תשיב בנושא החינוכי.

<רותם זהבי: בבקשה, עירית.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, שנייה, לפני שתעני יש פה בקשה גם של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה שהצטרף אלינו.

אורלי לוי אבקסיס: זה באותו נושא, על מערכת החינוך?

ג'מאל זחאלקה: כן, כן.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לשמוע את התשובה לשאלה מה עשה המשרד כדי למגן.

ג'מאל זחאלקה: יש לי שתי שאלות.

ג'מאל זחאלקה: אתה אמרת צעדי ענק.

ג'מאל זחאלקה: מה זה צעדי ענק?

ג'מאל זחאלקה: תגיד לי 70% מבתי הספר הם מסודרים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו עשינו מחצית הדרך.

ג'מאל זחאלקה: כל בתי הספר עכשיו בסדר גמור.

ג'מאל זחאלקה: צעדי ענק זה מילים שאם מישהו הבין אותם פה – שיסביר לי מה זה.

ג'מאל זחאלקה: זה אחד.

ג'מאל זחאלקה: שניים, האם משרד החינוך מאשר בתי ספר שלא עברו תקני בטיחות?

אורלי לוי אבקסיס: לפתיחת שנת לימודים.

ג'מאל זחאלקה: כן, לפתיחת שנת הלימודים.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, יש לי עוד שאלה לצרף ועוד שאלה לחבר הכנסת - - -

ג'מאל זחאלקה: והשאלה השלישית, האם משרד החינוך בודק - ואני כבר אומר לך שאני הולך ליזום דיון בנושא הזה – את מקומות המשחקים בקיץ ואת הבטיחות שלהם.

ג'מאל זחאלקה: זה שטח הפקר.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

ג'מאל זחאלקה: האם למשרד החינוך יש נגיעה באחריות, או שיש פה גורם אחר שנוגע לעניין?

ג'מאל זחאלקה: המשטרה – בחוץ, הרשויות המקומיות, התמ"ת בעניינים.

ג'מאל זחאלקה: פה זה משהו, איך אומרים, יש 10 אחראים ואף אחד לא אחראי.

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי, שמענו את השאלות.

אורלי לוי אבקסיס: יש שאלה נוספת של חבר הכנסת מוטי יוגב בעניין הזה.

אורלי לוי אבקסיס: תבינו, הוועדה פה רוצה לרדת לרזולוציות הקטנות, כי רק משם אנחנו יכולים להסיק אם נעשים דברים או לא.

מרדכי יוגב: סליחה על הבורות, מי עומד בראש התכנית?

אורלי לוי אבקסיס: ד"ר ברלביץ.

מרדכי יוגב: אם כן, צריך לדעת פה באופן מקצועי מה ששאל פה חברי, חבר הכנסת.

מרדכי יוגב: עניינים של גני המשחקים זה משרד המכונה תמ"ת – כלכלה.

מרדכי יוגב: שם יש פיקוח שנים.

מרדכי יוגב: המועצות בעצם נכנסו בהדרגתיות, ואלה שעדיין לא נכנסו, לפי דעתי כבר היום נכנסות או סוגרים להן, ביקורת שהמועצות עושות על כל גני המשחקים.

מרדכי יוגב: זה עלויות גבוהות.

מרדכי יוגב: שם צריך לראות לגבי הרשויות שמתקשות, איך מסייעים בידן כדי שגני המשחקים שלהם גם, באופן דיפרנציאלי.

מרדכי יוגב: אני חושב שמבחינה חינוכית חלק מהתאונות במגזר הבדואי ולעתים גם שכחת הילדים, הייתה דווקא, לא עלינו, ביישובי יהודה ושומרון.

מרדכי יוגב: 3/5 מהסיפור, שני מקרים באותו שבוע, לא עלינו, לפני שנה ואחד עכשיו.

מרדכי יוגב: זאת אומרת שזה משהו כזה שאולי יש לו מאפיינים ייחודיים, ואילו במגזר הבדואי זה לא בהכרח משרד החינוך, כי זה יותר חינוך מבוגרים.

מרדכי יוגב: אז אולי זה חינוך מבוגרים כי זה לא עלינו קרה עם הורים.

מרדכי יוגב: אז האם ניתן דרך משרד החינוך לחנך את האחים הבוגרים?

מרדכי יוגב: יכול להיות.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מבינה מה אמרת.

מרדכי יוגב: בתכלול הבעיות, החינוך של אותן תאונות שהיו נסיעה לאחור, דריסה מטרקטורים – הן היו יותר במגזר הבדואי הערבי, מה שלא עלינו במגזר דווקא של מתנחלים – היה שכחת ילדים ברכב.

מרדכי יוגב: 3/5, אני אומר לכם, אני מכיר את המשפחות, אם לא אפילו אחת יותר.

מרדכי יוגב: זאת אומרת זה חינוך מבוגרים דווקא.

מרדכי יוגב: השאלה אם למשרד החינוך יש את זה, או לאן הנושא הזה הולך?

מרדכי יוגב: זה הסברה.

מרדכי יוגב: זה תשומת לב.

מרדכי יוגב: אמצעים.

מרדכי יוגב: אני חושב שקודם כל הסברה ותשומת לב.

אורלי לוי אבקסיס: מוטי, אבל אחד מהדברים המאד מאד משפיעים על כך שאנחנו רואים למשל תמותת ילדים במגזר הערבי, זה בעקבות כך, ותתנו אותי אם אני טועה, למשל דווקא תינוקות ודווקא ילדים מאד מאד קטנים, שלא מצליחים להגיע בזמן לשירותים רפואיים – זה לאו דווקא הנושא של התשתיות או של הכבישים או של הנסיעה לאחור.

אורלי לוי אבקסיס: זה באמת המחסור בנגישות.

מרדכי יוגב: זה שני הדברים.

מרדכי יוגב: על זה דיברתי קודם, שאחד זה ההיפגעות והשני זה היכולת להציל.

מרדכי יוגב: המרחקים והפרישה והאמצעים והכוננים.

מרדכי יוגב: זה שני דברים, נכון, שני דברים שהופכים את זה בסוף למספר כולל של יותר נפגעים בילדים.

משה מזרחי: אבל זה לא טוב שאתם סופרים רק את מקרי המוות.

משה מזרחי: זו תקלה גדולה שאתם רק מנהלים כך את הדיון.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, לא, לא, בכלל לא, זה לא רק מקרי המוות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אם אנחנו נצמצם את ה - - -

משה מזרחי: הטיפול הרפואי הוא מאד רלבנטי לסוגיה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: לניצולים.

אורלי לוי אבקסיס: לסיכוי שלהם לשרוד.

<יצחק ברלוביץ: בסופו של דבר מקרי המוות זה קצה קרחון.

<יצחק ברלוביץ: אין ויכוח שמתחת לקצה הזה יש קרחון ענק, שעליו אנחנו-.

<יצחק ברלוביץ: וצריך גם להבין שהסיפור של מקרי המוות הוא גם בין היתר בגלל שיותר קל לאסוף את הנתונים, בואו נגיד גם את זה.

<יצחק ברלוביץ: כל מקרה מוות אכן אוספים עליו את כל הנתונים, והרי מקרי ההיפגעות זה תהליך הרבה יותר סיזיפי, הרבה יותר יסודי, וכשזה נעשה אצלנו בבית החולים, יחד במסגרת התכנית של נאפיס, אנחנו אוספים נתונים על כל היפגעות שמגיעה לבית החולים, ואוספים את כל הנסיבות של מה קרה וכן הלאה.

<יצחק ברלוביץ: לא רק זאת.

<יצחק ברלוביץ: לנו יש גם פרויקט מיוחד, אני מדבר כרגע על בית החולים וולפסון, שבו אנחנו - - -

משה מזרחי: שזו מפה שהיא מאד חשובה.

<יצחק ברלוביץ: וודאי, וודאי.

משה מזרחי: זאת אומרת כשאתה עושה ניתוח, אחת הבעיות היא שבאמת הנתונים, אתה אף פעם - - -

<יצחק ברלוביץ: אני הולך עוד צעד אחד קדימה.

משה מזרחי: אם רוצים למקד מעמד, או הטיעון שלו, אי אפשר ללכת רק על הקצה של הקצה של מקרי המוות.

<יצחק ברלוביץ: לא, אנחנו אפילו הלכנו צעד אחד קדימה.

<יצחק ברלוביץ: אנחנו יצרנו קשר עם הרשות המקומית, וכל מקרה היפגעות שנעשה ברשות הרבים, אנחנו מודיעים לרשות המקומית והיא מחויבת, תוך 24 שעות, להגיע למקום ההיפגעות כדי לבדוק את הנסיבות.

<יצחק ברלוביץ: לראות אם יש שם בור או יש שם מדרכה או יש שם משהו שנשבר, כדי שילד נוסף לא ייפול.

אורלי לוי אבקסיס: למנוע את התאונה הבאה.

<יצחק ברלוביץ: למנוע את התאונה הבאה, שזאת המטרה העיקרית בסופו של דבר.

משה מזרחי: בוודאי.

משה מזרחי: לכן אני שואל את זה.

<יצחק ברלוביץ: בוודאי, בוודאי.

<יצחק ברלוביץ: לכן אני רוצה לקחת את זה עוד צעד.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, אנחנו צריכים לתת גם לדוברת - - -

משה מזרחי: לא, זה קשור בסופו של דבר בשורה התחתונה, כי באמת צריך לרדת לרזולוציות.

אורלי לוי אבקסיס: לגמרי.

משה מזרחי: אבל יש פה 182,000 נפגעים בשנה, שזה מספר אסטרונומי.

משה מזרחי: זה הנתונים, בסדר?

משה מזרחי: שאלתי כמה נפגעים.

משה מזרחי: אני יורד לקרחון הזה שהוא דיבר עליו, ומתוכם 24,000 אושפזו.

משה מזרחי: אני שאלתי אם יש איזו שהיא חלוקה של גורמי הסיכון שהביאו, לא של מקרי המוות, אלא של הבלוק הזה שממנו אתה יכול לדעת – כמה במערכות החינוך נפגעו, כמה בדרך, כמה בחצרות הפרטיות בבית, נקרא לזה ככה, וככה אתה יודע גם להכווין את השאלות.

משה מזרחי: עכשיו, מתוך הבלוק הגדול הזה – כמה במגזר הערבי – כדי שאנחנו לא נישאר תקועים רק עם מקרי המוות, ולראות את הנפח שם, וכמובן גם בחלוקה של למשל מוסדות חינוך במגזר הערבי, בנפגעים, לא במקרי המוות.

אורלי לוי אבקסיס: אתה רוצה שיסדרו לנו את הנתונים, ואנחנו נבקש את הנתונים האלה מסודרים לפי פילוח וכמובן ככה זה גם יותר קל לדעת - - -

משה מזרחי: ואז אתה יכול בוא ואתה רואה שהבלוק הכבד הוא במוסדות החינוך ואם זה גם במגזר הערבי באופן בוטה, כמו במקרי המוות, שפה אין לנו ויכוח, אז זה ברור שאנחנו יכולים לתבוע פה, ושיש לנו בעיה חריפה שם, וגם באיך לטפל בשאלות הצודקות שלהם.

משה מזרחי: האם נותנים רישיון לבית ספר שלא עומד בכל כללי הבטיחות שנדרשים, שזו שאלה בסיסית ונורמאלית.

אורלי לוי אבקסיס: אז הנה, בוא נקבל תשובה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מתארת לעצמי שהשאלה לא נזרקה לריק.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, משרד החינוך.

<רותם זהבי: טוב, אני אומר לחבר הכנסת איזה דברים אנחנו עשינו, שמביאים לידי ביטוי את השינוי.

<רותם זהבי: ראשית כל, במהלך ה-10 שנים אנחנו הכשרנו 600 מנהלי בטיחות לרשויות המקומיות, בשיתוף עם מרכז שלטון מקומי.

<רותם זהבי: 600 אנשים שנמצאים בשטח, גם במגזר וכולל תקנים שאנחנו נתנו - - -

אורלי לוי אבקסיס: אבל כשהם מגלים לקות?

<רותם זהבי: שהם יודעים להסתובב בבתי ספר ובגני ילדים, לעשות מה שנקרא סקר בטיחות.

אורלי לוי אבקסיס: בוא תסביר לנו, הם באו לעשות סקר בטיחות והם גילו עכשיו ליקויים בבית ספר X, באזור Y. מה קורה עם זה?

משה מזרחי: למשל ארון חשמל בכיתה.

<רותם זהבי: הם יודעים קודם כל להבין שזה מפגע בטיחותי, שזו בעיה בטיחותית.

אורלי לוי אבקסיס: ו-?

<רותם זהבי: ולהפוך את זה אחר כך לתכנית עבודה ולהציג את זה לגזבר, למנכ"ל, ועם זה לעשות תכנית עבודה שנתית, רב שנתית, לתיקון הליקויים ולשיפור הבטיחות בבית הספר.

אורלי לוי אבקסיס: ובינתיים?

אורלי לוי אבקסיס: אתם תוחמים את זה בזמן?

אורלי לוי אבקסיס: אתם נותנים קנסות למי שלא מגיע מוכן לתחילת שנת הלימודים?

אורלי לוי אבקסיס: לא יודעת.

אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת, כי אנחנו רוצים - - -

ג'מאל זחאלקה: לא אתם מתקנים, לא משרד החינוך, מתקנת הרשות המקומית.

<רותם זהבי: הרשות המקומית היא זו שמתקנת.

<רותם זהבי: אבל זה שינוי גדול מאד שנעשה בשנים האחרונות, כתוצאה מזה קודם כל שיש איש עם ידע בתוך הרשות, שיודע להגיד - זה מפגע, זה לא מפגע.

<רותם זהבי: הוא יודע להסתכל, הוא יודע להסביר למנהל, הוא יודע להסביר לגזבר מה זה מפגע, מה זה בית ספר תקין, מה זה בית ספר לא תקין, כולל כל נושא מתקני המשחקים שבתוך בית הספר.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבינה את זה.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה שלי – האם יש איזה שוט בידיים שלכם שיגרום לכך שהם יפעלו ויפעלו במהירות לתקן את אותו מפגע?

<רותם זהבי: אנחנו לא מדברים על שוטים.

אורלי לוי אבקסיס: בוא אני אגיד לך - - -

<רותם זהבי: לא, זה לא עובד ככה.

<רותם זהבי: יש לנו דו שיח - - -

אורלי לוי אבקסיס: בסדר, אתה יודע מה, זה אולי עניין של טרמינולוגיה, אבל השאלה היא האם יודע אותו ראש עיר, אותו מנהל בית הספר, אותם האנשים שם – שהיה והם לא יתקנו את אותו מפגע – יש להם אחריות אישית, יש להם סיכון לסגירת בית ספר?

<רותם זהבי: בוודאי, בוודאי.

אורלי לוי אבקסיס: מה הם השוטים?

אורלי לוי אבקסיס: מה, זה נשמע לך כל כך נורא?

<רותם זהבי: לא, זה לא נשמע נורא, ואנחנו אכן נמצאים בדו שיח שוטף עם ראשי הרשויות ועם מועצות מקומיות, ומסבירים להם את החומרה של העניין הזה, כי ברגע שזה צף – אז העוסקים בזה, אם זה מנהלת מחוז צפון או מנהלת מחוז אחר, מול המנכ"ל או מול ראש הרשות, ואם זה ברצף של אנשי המקצוע שעובדים ביום יום.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, אתם מנהלים מאגר שבתוך אותו מאגר יש - הנה, היום גילינו ליקויים בבית ספר כזה וכזה.

אורלי לוי אבקסיס: התרענו, ביקשנו לתקן.

אורלי לוי אבקסיס: יש לכם באותה מסמך מתי הביקורת השנייה?

אורלי לוי אבקסיס: מתי טווח הזמן שבו הם מחויבים לתקן?

אורלי לוי אבקסיס: לא יודעת, אני שואלת איך אתם גורמים לאותו אמון לעשות את עבודתו ולעשות אותה מהר.

<רותם זהבי: כן, יש לנו מעקב אחר תיקון הליקויים.

<רותם זהבי: זה נושא מקצועי מאד רחב ואני לא מציע כאן להיכנס אליו.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, אני מציעה להיכנס.

אורלי לוי אבקסיס: היה ולא תיקנו – מה קורה?

<רותם זהבי: היה ולא תיקנו זה מגיע למנהלת המחוז, היא כותבת מכתב לראש הרשות וראש הרשות צריך לתת דין וחשבון.

<רותם זהבי: למשל, רשות מסוימת צריכה עד פתיחת שנת הלימודים להגיש למשרד החינוך דו"ח של אישורי בטיחות, על זה דיברו כאן.

<רותם זהבי: רשויות שלא עושות את זה – ממשיכים להיות איתן בדו שיח.

<רותם זהבי: במחוז חיפה הייתה לנו רשות מסוימת שלא נתנה את אישורי הבטיחות, אז מנהלת המחוז אמרה – אני לא חותמת על אישור גני ילדים חדשים והיא עצרה להם מיליון שקלים וכו'.

<רותם זהבי: האמצעים הם נעשים.

<רותם זהבי: זה נעשה בצורה של דו-שיח.

ג'מאל זחאלקה: רק לשאול ככה באמצע, היה מקרה של בית ספר שלא נפתח בגלל ליקויי בטיחות?

<רותם זהבי: בוודאי.

<רותם זהבי: היו בתי ספר שנסגרו בגלל בעיות בטיחות.

ג'מאל זחאלקה: מה זה נסגרו?

<רותם זהבי: נסגרו זה הודיעו לרשות שבית הספר עכשיו סגור כי יש בו בעיות בטיחות ואי אפשר להיכנס לשם, והילדים נשארים בבית.

אורלי לוי אבקסיס: טוב, רצית להמשיך?

<עירית בירן: אני ביקשתי להתייחס דווקא לצד ה - - -

אורלי לוי אבקסיס: תאמרי את שמך ותפקידך לפרוטוקול כדי זה ייקלט.

<עירית בירן: שמי עירית בירן, אני סגנית מנהלת המנהל הפדגוגי.

<עירית בירן: אנחנו ישבנו והכנו תכנית עבודה שקשורה להסברה וחינוך הילדים למניעת תאונות.

<עירית בירן: העבודה בעיקר תהיה ביסודי ובעל יסודי.

<עירית בירן: ביסודי יותר עבודה של – שמור על גופך, שמור על גוף חבריך, ובעל יסודי אנחנו הולכים עכשיו למהלך של מחויבות אישית של הילדים, לא רק לעבודה על עצמם ובשטח בית הספר, אלא גם עבודה בתוך הקהילה.

<עירית בירן: אנחנו הולכים להקים משמרות שיצאו ויבדקו את הליקויים בקהילה, יידעו מה צריך לתקן, ואנחנו רוצים להשתמש בכלי שאנדרי פיתח - של בית בטוח – גם בחמולה וגם במשפחות שלהם, לעבור.

<עירית בירן: לא להכניס אליהם אנשים זרים הביתה, אבל אצל סבתא, אצל דודה או אצל אמא – לבדוק את הליקויים וגם להכין דו"ח ומה לעשות עם הדו"ח.

<עירית בירן: אנחנו ממש נבנה מערך שבשנה הבאה כיתות י' ו-י"א ייכנסו לבתים של המשפחות ויעשו הסברה.

<עירית בירן: אנחנו שמנו דגש על עבודה בתחום הזה במגזרים שבהם יש יותר היפגעות, כמו במגזר החרדי, הבדואי ובמגזר הערבי, בתקווה שזה באמת ישפר, כולל התייחסות לסביבת הבית כמו משחקים, חנייה, בורות, מקווי מים וכן הלאה, כדי גם לעשות עבודה של הנוער, שאנחנו רואים אותם כהורים עתידיים.

<עירית בירן: אם אנחנו נצליח להטמיע אצל הבנות הצעירות ואצל הבנים הצעירים את הדבר הזה, אולי כשהם יהיו הורים הם יהיו הרבה יותר זהירים.

<עירית בירן: כל הסיפור של חומרים מסוכנים שנמצאים בהישג יד, כל ה - - -

מסעוד גנאים: הכוונה שעדיין לא התחלתם?

מסעוד גנאים: או שאתם מכינים את התכנית כדי להתחיל?

<עירית בירן: אנחנו התחלנו עכשיו.

<עירית בירן: השנה אנחנו עובדים על הכתיבה, בספטמבר אנחנו נתחיל לרוץ עם זה.

<עירית בירן: אתם יודעים שהנושא של המחויבות האישית הורחב בהחלטת השר.

<עירית בירן: ילד לא יקבל בגרות אם הוא לא יעשה את מכסת השעות שלו.

<עירית בירן: אחד הנושאים שאנחנו מקווים זה – שלא יהיה יישוב שלא יהיה בו צוות שילך על העניין הזה.

<עירית בירן: ברור לנו שצריך לעשות עבודה עם מורים, במיוחד בקדם יסודי.

<עירית בירן: אין לנו כרגע תכנית סדורה לעניין הזה.

<עירית בירן: אנחנו כרגע בהתחלת כתיבה של תכנית ואין לנו משאבים, כי אנחנו חושבים שצריך להיכנס לכל גן וגן.

<עירית בירן: גם השכחה של פעוטות ברכב וגם טביעות של פעוטות.

<עירית בירן: לאמא שיש ילד בגילאים 3 עד 6 בגן, אולי יש לה גם תינוק בבית.

<עירית בירן: זה חשוב לנו מאד, ושם אחד הדברים שאנחנו מקווים הוא, שהחלטת הממשלה תביא לנו משאבים שנוכל ממש לבנות תכנית ויכולת להכניס אנשים לעבודה עם ההורים בכל גן וגן ובכל בית ספר.

<עירית בירן: כשהגילאים יותר בוגרים זה יותר פשוט, כי הורים באים לאסיפת הורים, אפשר לעשות מפגש ולעשות את העבודה על העניין הזה עם היועצות וכן הלאה.

<עירית בירן: עם הילדים של הגנים הנושא הוא יותר מורכב ואנחנו שם מקווים שיהיה לנו - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד לך שדווקא בנושא של הגנים יש יותר מעורבות הורית ויותר מפגש בין הגננות לבין האימהות.

מסעוד גנאים: ככל שעולים כיתה - - -

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

<עירית בירן: אנחנו הרגשנו שצריך יותר מקצועיות בעבודה עם האימהות.

<עירית בירן: פחות לעבוד על הפחדה ויותר על הסברה, ושם אנחנו מאד היינו רוצים עזרה בכתיבת התכנית.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר משהו בתור אמא ויש לי טווח גילאים בבית.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי ארבעה ילדים, שיהיו בריאים ותאמיני לי, בשורה התחתונה – דווקא בגילאי גן הנושא הזה של המעורבות של ההורים, הנושא הזה של ההסברה להורים, שם יש הצלת חיים.

אורלי לוי אבקסיס: כי אם אנחנו מדברים על כך שילד הולך לבד, והפוך ממה שאת אומרת על הכיתות הגבוהות, דווקא בגילאים הללו, המפגש בין ההורה לגורם החינוכי הוא הרבה יותר זמין.

אורלי לוי אבקסיס: גם בשיחות לגבי ההכנות לקראת החגים, לקראת ימים מיוחדים, אבל גם בנושאים שהיום הילד חולה, או לא חולה, אם יש לו חום או איך עבר עליו היום, או אם הוא אכל משהו או לא אכל, היציאות שלו היו רכות או לא.

אורלי לוי אבקסיס: תאמיני לי, במקומות האלה, שם ההסברה תהיה האפקטיבית ביותר, ושם, אם תשאלו אותי, אני לא ראיתי את הנתונים, אבל לדעתי שם גם אחוזי ההיפגעות הם הגבוהים ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: תתקני אותי, אורלי, אם אני טועה.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא טועה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

משה מזרחי: אני רוצה לומר משהו.

אורלי לוי אבקסיס: שם תשימו את מלוא המאמץ.

משה מזרחי: סליחה, לפני שממשיכים בדיון, כי נורא חשוב שנהיה ממוקדים.

משה מזרחי: הוא הצליח למצוא את נתוני הפילוח, כשאנחנו מדברים על מאושפזים ומדברים על פגיעות לא מכוונות.

משה מזרחי: לא מדברים על מחלות, לא מדברים על שום דבר אחר, כדי שהנתונים יהיו ברורים.

אורלי לוי אבקסיס: רק על תאונות.

אורלי לוי אבקסיס: נו?

משה מזרחי: ממדגם של 8,241 מקרים של אשפוז, ואנחנו מדברים על השנים 2008-2009.

משה מזרחי: תראו, נתונים מפתיעים.

משה מזרחי: תאונות הבית, שזה 44% מהסך הכל – 38.8% זה יהודים ו-51.4% במגזר הערבי.

משה מזרחי: בית, בית, בית.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יכול להגיד לנו גילאים?

אורלי לוי אבקסיס: משה, יש גילאים?

משה מזרחי: הוא עם הנתונים.

משה מזרחי: אני לא רואה פה.

משה מזרחי: היה צריך להביא את זה לדיון.

משה מזרחי: רחוב, כביש – זה 31.9% מהסך הכל.

משה מזרחי: 30.8% יהודים, 33.4% ערבים.

משה מזרחי: עכשיו תזכרו כשאני נותן את הנתונים של המגזר כמובן, תיקחו את הפרופורציה של האחוז שלהם באוכלוסייה מול האחוזים האלה, בסדר?

משה מזרחי: אז לא להתרשם כאילו שזה אחוז נמוך.

משה מזרחי: לקחת את הסך הכל של האוכלוסייה הערבית.

משה מזרחי: תראו לגבי בית הספר, הנקודה שאנחנו דנים בה כל כך הרבה – זה 9.9% סך רכל האירועים.

משה מזרחי: 11.8% זה יהודים ו-7.3% זה ערבים.

אורלי לוי אבקסיס: אה, אני חושבת שזה הפרמטר היחידי שבו המצב פחות נורא.

משה מזרחי: לא, לא, לא.

משה מזרחי: לא, את טועה.

משה מזרחי: זה 7.3% ביחס לאוכלוסייה.

אורלי לוי אבקסיס: כן, אבל בשורה התחתונה, בכל זאת, הם היו ממלאים למעלה מ - - -

<אורלי סילבינגר: סליחה, אני רוצה שלא תהיה לנו פה תמונה מעוותת.

<אורלי סילבינגר: חברים, מה שאתם שומעים פה זה נתוני פיילוט שנעשה בבית החולים וולפסון בחולון.

אורלי לוי אבקסיס: אה, אוקיי.

<אורלי סילבינגר: זה לא נתונים כלל ארציים.

<אורלי סילבינגר: לוולפסון לא מגיעה, יחסית למקומות אחרים, לא מגיעה אוכלוסייה ערבית, וגם אז המספרים שלהם הם גבוהים באופן יחסי.

אורלי לוי אבקסיס: טוב, אז כדי שאנחנו לא נטעה, אנחנו נבקש להעביר לוועדה את הנתונים המסודרים.

<יצחק ברלוביץ: זה סדרי הגודל.

<עירית בירן: אני ביקשתי לומר עוד משפט אחד.

<עירית בירן: אנחנו בחינוך המיוחד עושים עכשיו מהלך גם לקבוע תקנים קצת אחרים, כי נראה לנו שגם במסגרות וגם בעבודה עם הצוות וגם בעבודה עם ההורים של החינוך המיוחד – צריך יחס אחר.

אורלי לוי אבקסיס: אין ספק.

<עירית בירן: אין לי נתונים מדויקים, אבל מתוך אחוז הילדים שהיום נמצאים בחינוך המיוחד, עולה רושם שאחוז גדול יחסית של ילדים הגיעו לחינוך המיוחד בגלל תאונות.

<עירית בירן: זאת אומרת ילדים שנפגעו בתאונות ואחר כך כבר לא יכלו לתפקד במקום שהם היו.

<עירית בירן: אני לא יכולה להגיד נתונים מדויקים, כי אין לי.

<עירית בירן: ולכן אנחנו חושבים ששם צריך להשקיע איזה שהוא מאמץ קצת יותר רציני, וגם התייחסות מיוחדת לילדים עם הצרכים המאד מיוחדים.

<עירית בירן: בנושא קיץ שעלה כאן, אנחנו רוצים להוציא איגרת להורים, שכל גננת וכל מחנך ייתן עם הנגשה של שפות להורים שיכולים לקרוא, שתהיה אינפורמציה ממה להיזהר, לקראת היציאה לחופשת הקיץ.

<עירית בירן: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אני הבטחתי לך קודם ומיד לאחר מכן לנציגים בנגב.

אורלי לוי אבקסיס: הבנתי שיש לכם כמה נתונים.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה אדוני, שמך ותפקידך לפרוטוקול.

<אנדרי מטיאס: אנדי מטיאס, המוסד לבטיחות ולגהות.

אורלי לוי אבקסיס: כן, הייתם פה בשבוע שעבר.

<אנדרי מטיאס: הייתי פה בשבוע שעבר.

<אנדרי מטיאס: לא דיברתי, אבל רציתי לומר כמה דברים.

<אנדרי מטיאס: אלף, במוסד לבטיחות ולגהות, למרות שזה לא ממש תפקידו המוגדר, יש כיום גישה חדשה שעוסקת או מרחיבה את נושא הבטיחות למעגל חיים שלם.

<אנדרי מטיאס: במוסד לבטיחות ולגהות יש מאגר מומחים לא קטן, שכל אחד התמחה בתחום בטיחות כזה או אחר.

<אנדרי מטיאס: ראשית כל, אני רוצה לומר שהמומחים האלה עומדים לרשות כל גוף שרוצה לשתף פעולה ולקדם את נושא הבטיחות.

<אנדרי מטיאס: אנחנו משתפים פעולה כבר עם גופים רבים, כמובן גם עם ארגון בטרם.

<אנדרי מטיאס: לגבי נושא שהועלה כאן, מתקני המשחק, רציתי להבהיר.

<אנדרי מטיאס: אני משמש במקרה גם כיושב ראש ועדת התקינה של מתקני משחק במכון התקנים.

<אנדרי מטיאס: התקן של מתקני משחק לא רק שהוא תקן רשמי, אלא הוא חובת תו תקן.

אורלי לוי אבקסיס: מחייב.

<אנדרי מטיאס: מחייב.

<אנדרי מטיאס: חובה.

<אנדרי מטיאס: רשות מקומית חייבת להזמין את מכון התקנים או מומחה מטעמו, שמאושר על ידו, כדי שיבדוק את מתקני המשחק ויאשר אותם - - -

אורלי לוי אבקסיס: בטרם פותחים את גן המשחקים?

<אנדרי מטיאס: הבעיה היא שהבדיקות של הרגולטור לא מספיקות והתביעות, אינני יודע כמה, על אותם המתקנים שלא עומדים בתקנים והם לא נסגרים.

<אנדרי מטיאס: אז זה דבר אחד.

<אנדרי מטיאס: דבר שני שרציתי לציין בעקבות דבריה של עירית בירן, לאחרונה עמדנו גם בקשר ביוזמת ארגון בטרם להתקין או לתקן תקן ישראלי.

<אנדרי מטיאס: אני חושב שהוא התקן הראשון בעולם, לא קיים עוד תקן כזה, שנקרא בית בטוח לילדים.

<אנדרי מטיאס: ויש בו הנחיות, דרישות, הוא תקן וולונטרי.

<אנדרי מטיאס: זה לא בעצם בית בטוח לילדים, אלא דירוג של בית בטוח לילדים, כאשר אנחנו נותנים מגן 1, מגן 2 או מגן 3.

אורלי לוי אבקסיס: איפה זה מופיע?

<אנדרי מטיאס: זה נמצא במכון התקנים, זה מפורסם לציבור.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, בסדר, אבל איך הציבור יודע מתי מדובר בבית בטוח לילדים ומתי לא?

אורלי לוי אבקסיס: אתה חושב שאני כהורה אתחיל להיכנס עכשיו למכון התקנים ולבדוק – אני מתכוונת ללכת לפה או לשם, הם זה מדורג?

אורלי לוי אבקסיס: איך אתם עושים את זה?

אורלי לוי אבקסיס: איך אתם מיידעים?

אורלי לוי אבקסיס: איפה אתם מפרסמים?

<רותם זהבי: נעשתה פגישה עם ארגון הקבלנים הישראלים, זה היה פה לפני שנה, וסוכם איתם, עם אורלב - - -

אורלי לוי אבקסיס: שמנו בצריך עיון לגבי הנושא הזה – איך אנחנו דואגים לפרסם את זה, שיגיע לתודעה של הציבור הרחב ושיתנו לנו, ההורים, לבחור באמת מתוך איזה שהוא משהו שהוא באמת בצורה אובייקטיבית - אף אחד לא חושב במכון התקנים – שהבדיקה נעשתה בצורה אמיתית, איכותית, כדי שאנחנו נהיה קצת יותר בטוחים שהדברים נעשים שם בצורה - - -

<אנדרי מטיאס: אני רוצה לומר שבתקן הזה ניתן דגש לאחת הבעיות שהולכת ומתעוררת, בנושא של טביעות לבריכות שחייה בבתים פרטיים.

<אנדרי מטיאס: יש שם פרק מיוחד שעוסק במניעת תאונות והנגשה בטוחה לגבי בריכות שחייה.

<אנדרי מטיאס: כלומר, הפעילויות נעשות.

<אנדרי מטיאס: אגב, בתקנים הנוספים שקיימים, מעבר לתקן של מתקני משחק, ישנם תקנים מסודרים לנושא של מתקנים מתנפחים, לנושא של מתקני רב מרחב שנמצאים בקניונים.

<אנדרי מטיאס: את כל הפעילויות האלה, במסגרת אותן הוועדות של מכון התקנים, שמומחי המוסד יושבים - - -

אורלי לוי אבקסיס: טוב, אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מפרסמים את הדברים האלה ואיך אנחנו בעצם מעודדים גם - - -

<אנדרי מטיאס: כדאי לדבר על זה וצריך לפרסם את זה.

אורלי לוי אבקסיס: גם את בעלי המתקנים, בעלי הבתים המיוחדים הללו, להשקיע בבטיחות, כי אחר כך יש להם מזה רווח של - - -

<אנדרי מטיאס: המומחים שלנו לרשותכם.

<פאדי ראשד: סליחה, אני רוצה להמשיך.

<פאדי ראשד: אני ממשרד הפנים.

אורלי לוי אבקסיס: כן, שמך ותפקידך לפרוטוקול.

<פאדי ראשד: אני פאדי ראשד, אגף הנחיות ותקנות בנייה.

<פאדי ראשד: אכן הנושא נוגע למשרד הפנים ורק רציתי להוסיף שיש לנו תקנות בנושא בטיחות של בריכות.

<פאדי ראשד: אז מי שרוצה לבנות בריכה – חייב לעבוד לפי התקנות.

אורלי לוי אבקסיס: גם בריכות פרטיות?

<פאדי ראשד: גם בריכות פרטיות.

<פאדי ראשד: עכשיו, רציתי רק להוסיף שאנחנו גם מקדמים, במסגרת הרפורמה של חוק תכנון ובנייה תיקון 101, התחלנו לאגד את כל התחומים בנושא בנייה באתר שנקרא שער המידע לרישוי ובנייה, וזה חלק מהפרסום שאת מדברת עליו.

<פאדי ראשד: אז אכן, במסגרת העבודה לקידום בטיחות ילדים, אנחנו עשינו אזור מיוחד, שלדעתי זה משמעותי מאד באתר הזה, שאפשר תמיד לבקר בו וגם זה - - -

אורלי לוי אבקסיס: ואיך אתם מעודדים רשויות מסוימות לקחת את העניין של הבטיחות צעד אחד קדימה?

<פאדי ראשד: אנחנו עשינו ועדה משרדית.

<פאדי ראשד: את יודעת, במשרד הפנים יש גם את השלטון המקומי וגם את מינהל התכנון וגם אגף עדות ונראה לי עוד משהו, אגף חופי רחצה.

<פאדי ראשד: אנחנו ישבנו ביחד, הגשנו לפני שבוע את המסקנות שלנו למנכ"ל.

<פאדי ראשד: לשמחתי, אנחנו לא נדרשים לתקציבים גרנדיוזיים.

<פאדי ראשד: סך הכל נראה לי משהו כמו פחות מעשרה מיליון כל שנה.

אורלי לוי אבקסיס: תקשיב לי, הכל יחסי, כי אם אנחנו מדברים על כך שכל התכנית היא 60 מיליון - - -

<קריאה: לא, 360 לשנה.

אורלי לוי אבקסיס: נאמר פה 60 מיליון.

<יצחק ברלוביץ: 60 מיליון לשנה כפול 5.

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי, אז זה עדיין 60 מיליון לשנה.

אורלי לוי אבקסיס: אל תבלבלו אותי.

אורלי לוי אבקסיס: 60 מיליון לשנה, ואתה אומר לי שרק הנושא שלכם הוא 10 מיליון.

<פאדי ראשד: נראה לי פחות מזה.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, זה מהתקציב של המשרד שלכם או מהתקציב של התכנית?

<פאדי ראשד: אגב, לגבי - - -

אורלי לוי אבקסיס: אתם מבקשים בשביל התכנית תוספת של 10 מיליון.

<פאדי ראשד: לגבי הסברה אני מספר לכם כמה אנחנו דורשים.

<פאדי ראשד: פשוט, אנחנו עובדים ביחד עם האחראית על האתר הזה, והיא אומרת משהו כמו 150,000 שקלים בשנה, שזה כלום.

אורלי לוי אבקסיס: להסברה?

<פאדי ראשד: זה רק הסברה.

<פאדי ראשד: זאת אומרת זה מקסימום.

<פאדי ראשד: זאת אומרת אפשר לקבל חומרים בעברית ולפרסם אותם, זה כמעט בחינם - יש לנו קישורים לארגון בטרם.

<פאדי ראשד: עכשיו, 150,000 שקלים זה אם אנחנו נדרשים לתרגם דברים מחו"ל, אז זאת אומרת שזה המקסימום.

<פאדי ראשד: עכשיו, במשרד הפנים, במנהל התכנון שאני עובד בו, יש לנו כמובן תקנות ברורות בנושא בנייה.

<פאדי ראשד: כל בניין חדש צריך שיהיה בנוי לפי הסטנדרטים הכי טובים, הכי עדכניים.

<פאדי ראשד: רציתי רק להדגיש שאנחנו גם מפרסמים את התקן בית בטוח לילדים.

<פאדי ראשד: יש לנו - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה העיר הכי בטוחה לילדים?

<פאדי ראשד: העיר הכי בטוחה לילדים?

אורלי לוי אבקסיס: כן.

אורלי לוי אבקסיס: במשרד הפנים יודעים?

<קריאה: רעננה.

אורלי לוי אבקסיס: רעננה?

אורלי לוי אבקסיס: תיארתי לעצמי - רעננה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מישהו יכול להגיד?

<פאדי ראשד: את זה צריך להפנות לשלטון המקומי.

<קריאה: פאדי, 4 מיליון לשנה.

<פאדי ראשד: אצלנו?

<פאדי ראשד: כן, אז זה פחות.

<פאדי ראשד: אמרתי מקסימום.

אורלי לוי אבקסיס: טוב, אנחנו נהיה הרבה יותר ממוקדים כשתהיה לנו תכנית עבודה מסודרת.

<פאדי ראשד: צריך גם להוסיף שחלק מהמיפוי שעשינו, וזה דווקא הפתיע אותי לטובה, זה ש - - -

אורלי לוי אבקסיס: הייתי רוצה נתונים.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא יודעת אם מארגון בטרם או ממשרד הפנים – מה היא העיר הכי בטוחה לילדים ומה היא העיר הכי מסוכנת לילדים.

<אורלי סילבינגר: אז אני מקווה שבעוד שבועיים, או אולי קצת יותר משבועיים, שלושה שבועות - נוכל לקיים פה בוועדה דיון.

<אורלי סילבינגר: יש לנו את דו"ח לאומה החדש, ואז יהיו לנו הנתונים.

אורלי לוי אבקסיס: כי אני אומר לך, יש לנו עוד הרבה דיונים על הפרק, אז זה קצת מטורף.

אורלי לוי אבקסיס: ועוד מעט אנחנו נעבוד אצלכם פעם בשבוע.

אורלי לוי אבקסיס: אם היה זמן, אני בעד.

<אורלי סילבינגר: דו"ח לאומה הקרוב, תמונת מצב לגבי היפגעות ילדים – יוצא תוך שבועיים.

<אורלי סילבינגר: יהיו לנו את הנתונים האלה ואנחנו נוכל להעביר אותם לוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי, נהדר.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נראה איך אנחנו מקדמים את זה.

מסעוד גנאים: אורלי, יש לובי בכנסת לבטיחות ילדים?

מסעוד גנאים: שדולה?

<אורלי סילבינגר: אני חושבת שהוועדה הזאת הייתה מאז ומתמיד הלובי של בטיחות ילדים, והעובדה שאנחנו שבוע אחרי שבוע פה עם הנושא – זה אומר שיושבת הראש באמת מחויבת לעניין.

אורלי לוי אבקסיס: שנייה, כל החברים פה באמת מחויבים לנושא.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נמשיך, רק בואו נהיה קצובים בזמן, כדי שנוכל להספיק.

אורלי לוי אבקסיס: נתחיל עם משרדי הממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: משרד התחבורה, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: מי מדבר, שם ותפקיד.

<יובל פרידמן: יובל פרידמן, מנכ"ל בפועל של הרשות לבטיחות בדרכים.

<יובל פרידמן: הנחנו מצגת על שולחן הוועדה ואני לא אלאה.

אורלי לוי אבקסיס: יש לכם קושי בתקציב, בוא תגיד את זה על השולחן.

אורלי לוי אבקסיס: משרד האוצר עכשיו לא משחרר לכם תקציבים, איפה זה עומד?

<יובל פרידמן: נכון לרגע זה, תקציב הרשות לא מאושר.

<יובל פרידמן: אני מקווה שבימים הקרובים זה יקרה.

אורלי לוי אבקסיס: למה הוא לא מאושר?

אורלי לוי אבקסיס: כמה זמן הוא כבר לא מאושר?

<יובל פרידמן: אנחנו ב-26 במאי, אז - - -

אורלי לוי אבקסיס: כמה זמן?

אורלי לוי אבקסיס: מתחילת השנה?

<יובל פרידמן: חמישה חודשים.

אורלי לוי אבקסיס: חמישה חודשים.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו השאלה היא למה הוא לא מאושר?

<יובל פרידמן: אני לא רוצה להיכנס לזה, אני לא בוחן כליות.

אורלי לוי אבקסיס: איך אם עובדים חצי שנה בלי תקציב מאושר?

<יובל פרידמן: נכון לרגע זה אנחנו יכולים להוציא רק תקציבים שנוגעים לתפעול בסיסי של הרשות.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת בעיקר משכורות.

<יובל פרידמן: משכורות ותפעול בסיסי.

אורלי לוי אבקסיס: בעיקר משכורות.

<יובל פרידמן: נכון.

<יובל פרידמן: הרשות עובדת בעיקר על תכניות - - -

משה מזרחי: כשלקחו את כל השוטרים להתנתקות, דרך אגב, הייתה ירידה דרסטית בפשיעה.

אורלי לוי אבקסיס: ואת זה אומר שוטר לשעבר.

<יובל פרידמן: הרשות עובדת היום בעיקר על תכניות שהתחילו - - -

אורלי לוי אבקסיס: רגע, שנייה, מה קורה עכשיו?

אורלי לוי אבקסיס: תשמע, מה שנאמר פה עכשיו, אני חושבת שצריך לזעזע את כולם כשאנחנו מדברים על בטיחות ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: כי אם הרשות לא מתוקצבת חצי שנה והכספים היחידים שיוצאים הם רק על משכורות – בוא נסגור את זה, אבל כמובן שזו לא המטרה שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: מה עושים ולמה זה לא מאושר ומתי אנחנו רואים את הצפי לכך שהתקציבים יגיעו, ובמסגרת הזו – מה בכלל ביכולתכם לעשות?

<יובל פרידמן: אז אני אענה.

<יובל פרידמן: קודם כל הרשות עובדת על דברים שהתחילו לפעול בשנת 2013 ומתקציב 2013.

אורלי לוי אבקסיס: כשאתה אומר שמתקציב 2014 בכלל לא נגעתם בשקל.

<יובל פרידמן: תקציב 2014 לא אושר.

<יובל פרידמן: אישור זה אומר אישור של שרי התחבורה והאוצר.

<יובל פרידמן: התבשרתי היום על ידי מנכ"ל משרד התחבורה ששר התחבורה אישר את תקציב הרשות.

<יובל פרידמן: אני מקווה שבאוצר - - -

אורלי לוי אבקסיס: אתה רואה שהרעש שלנו בשבוע שעבר עשה קצת גלים.

אורלי לוי אבקסיס: כמה שהתעצבנת.

<יובל פרידמן: אני לא מתעצבן, אני רק מספר על העובדות.

<יובל פרידמן: אני באמת אשמח שזה יקרה.

<יובל פרידמן: פרופסור אפק דיבר קודם על כל מיני דברים שאפשר לעשות גם בלי התכנית שאנחנו חלק ממנה.

<יובל פרידמן: אני רוצה לדבר על שלוש פעולות עיקריות שעולות גם מהמצגת שהנחנו וגם מדברים שאני חושב שכדאי שהוועדה תדע.

<יובל פרידמן: דבר ראשון זה תאונות חצר.

<יובל פרידמן: אנחנו עדים לעלייה מאד מדאיגה בנושא של תאונות חצר.

<יובל פרידמן: יש לנו ארבעה הרוגים בשנת 2014 בתאונות חצר.

<יובל פרידמן: יש לנו תאונות של הולכי רגל, שלפי הנתונים שאפשר לראות במצגת, אחד הנתונים שאפשר להצביע עליו זה תאונות של הולכי רגל, של נפגעים קשה של התפרצות לכביש.

<יובל פרידמן: יש לנו 40 ילדים שנפגעו קשה מהתפרצות לכביש, וזה אומר כשהורה לא שם לב לרגע ולא נתן את דעתו, וזה באמת תאונה שאפשר למנוע.

<יובל פרידמן: גם תאונות חצר וגם תאונות של הולכי רגל שנובעות מהתפרצות – אפשר למנוע בדרך הסברה נכונה.

<יובל פרידמן: הרשות, בתכניות העבודה שלה - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה תקציב ההסברה?

<יובל פרידמן: תקציב ההסברה ברשות הוא סדר גודל של 12 מיליון שקלים, אבל נושא של - - -

אורלי לוי אבקסיס: כמה מזה נוצל השנה?

<יובל פרידמן: התקציב של הרשות מנוצל במלואו, או קרוב מאד - - -

אורלי לוי אבקסיס: 30% בשנה שעברה לא - - -

<יובל פרידמן: ה-30% האלה זה התחייבויות לספקים שטרם קיבלו - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני בררתי.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא אאשר את זה פה, אבל מאחר שקיבלתי ממך את ההערה שלך בנוגע לשבוע שעבר, ניגשתי למנהל ועדת הכספים, כי מי יודע יותר טוב ממנו מתי הכספים חוזרים לאוצר ובאיזה תנאי, ונאמר שרק רזרבות.

אורלי לוי אבקסיס: כלומר, לא כספים מובטחים ולא כספים שהם צבועים לעתיד לבוא – יכולים לחזור לאוצר – אלא אם כן מדובר בכספים שלא היה להם ייעוד.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, כספים שלא הספקתם להשתמש בהם.

אורלי לוי אבקסיס: אני אומרת פה משהו ואני לא מתכוונת לחזור בי: כל משרד מהמשרדים פה – ולא משנה במי מדובר – היה ולא ניצל תקציב שמיועד למנוע את הדברים הללו – אני רואה בו פושע.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שיסכימו איתי החברים כאן, כי על כל שקל צריך להיאבק, ועל כל לירה אנחנו צריכים להזיע, ובסופו של דבר – גם מה שמקבלים לא מספיק ובסוף אנחנו מוסיפים חטא על פשע, גם לא משתמשים במה שקיבלו.

אורלי לוי אבקסיס: מי שלא מנצל במאה אחוזים את התקציבים האלה – הוא פושע.

אורלי לוי אבקסיס: ואין לי מילה אחרת להגיד על זה, ומי שרוצה גם יכול לתבוע אותי.

<יובל פרידמן: אני חוזר ואומר, תקציבי הרשות מנוצלים - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה אנחנו עושים לגבי ההמשך?

אורלי לוי אבקסיס: מתי אמור להגיע התקציב?

<יובל פרידמן: עודפי תקציב מהשנה הקודמת – אני מקווה שיונחו על שולחן ועדת הכספים.

<יובל פרידמן: התנאי של משרד האוצר זה שהעודפים האלה יונחו על שולחן הוועדה.

<יובל פרידמן: העודפים מחויבים לספקים, זו פעילות שהתחילה והם יונחו על שולחן הוועדה רק אחרי אישור תקציב הרשות לשנת 2014, שאני באמת רוצה לקוות שיאושר בימים הקרובים.

<יובל פרידמן: במסגרת של תקציב שנת 2014 אנחנו מדברים על פעילות בנושאי תאונות חצר וגם תאונות הולכי רגל, ולא פחות מזה – יש היפגעות גבוהה מאד בקרב ילדים מגיל 10 עד 14 בתאונות אופניים.

<יובל פרידמן: אנחנו מפעילים מרכזי הדרכה לבטיחות בדרכים ב-19 עיריות בארץ, ומדריכים כ-130,000 ילדים בשנה.

<יובל פרידמן: אנחנו מבקשים להגדיל את המספר הזה באמצעות בינוי של מרכזי הדרכה חדשים, כי אנחנו חושבים שהפעילות הזאת, כשהיא מתחילה בגיל צעיר, היא גם משפיעה בטווח קצר על ירידת היפגעות, וגם הופכת את הילדים לפוטנציאל לנהגים טובים יותר בעתיד.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

<אורלי סילבינגר: אורלי, אני רוצה ברשותך להתייחס רק למשפט אחד שאמר יובל.

<אורלי סילבינגר: אנחנו מלווים את הרשות הלאומית כבר הרבה שנים.

<אורלי סילבינגר: בשנתיים האחרונות, אחת הבעיות של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים זה אותם ויכוחים בין יושב ראש לשר, שלא מביאים את התקציב בזמן.

<אורלי סילבינגר: אם במהלך השנתיים האחרונות התקציב שלהם הגיע ברבעון האחרון של השנה, אז נכון – הם לא ניצלו את כולו – אבל בתור גורם שעובד איתם - - -

אורלי לוי אבקסיס: תראי, 30% מתוך 280 מיליון, אנחנו מדברים פה על כמה?

אורלי לוי אבקסיס: תעשו חישוב מהיר.

אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו צריכים לעשות רעש - - -

<אורלי סילבינגר: כן, אבל אני רוצה פשוט שכולנו נבין, התקציב שלהם אושר בספטמבר, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לעשות רעש שלא יתכן דבר כזה, אבל אתם מודעים לכמה כספים אמורים להיכנס ולהתכונן לכספים שאמורים להיכנס.

אורלי לוי אבקסיס: זו תכנית בעבור כל שקל שאמור להיכנס.

אורלי לוי אבקסיס: היה ולא נכנס, גם אם הוא יכנס באיחור – הוא צבוע.

אורלי לוי אבקסיס: ולכן האוצר לא יוכל לשחק בזה ולקחת את זה חזרה.

<יובל פרידמן: חברת הכנסת לוי, על פי חוק, כל כסף שלא נוצל ונרשמה עליו - - -

אורלי לוי אבקסיס: הוא חוזר לאוצר.

<יובל פרידמן: חוזר לאוצר, לגבי כל משרדי - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: רק אם נרשמה עליו התחייבות ואני בדקתי את זה.

<יובל פרידמן: רגע, שנייה, שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: הרי מתי זה עובר?

אורלי לוי אבקסיס: כשזה עובר את ההחלטה של ועדת הכספים זה לא חוזר לאוצר בלי הניצול ואישור של ועדת הכספים.

אורלי לוי אבקסיס: ואני הלכתי לא לגורם פוליטי, הלכתי למנהל הוועדה, שהוא מנהל לא רק בשנים האחרונות.

אורלי לוי אבקסיס: תאמין לי - אין יותר ממנו – שיסדר לי, כי אני שמעתי מפה משהו ושמעתי משם משהו.

אורלי לוי אבקסיס: אמרתי – אני הולכת לגורם בלתי תלוי.

אורלי לוי אבקסיס: ותאמין לי, מה ששמעתי שם זה גם מה שהבנתי טיפה קודם.

אורלי לוי אבקסיס: לא יתכן שיהיו תקציבים שלא יהיה להם תכנון.

<יובל פרידמן: התקציבים כולם מתוכננים, צבועים ומחויבים לספקים, וכמו כל משרד - - -

אורלי לוי אבקסיס: אז אתה אומר בזמן הקרוב אמור להיות מאושר התקציב?

<יובל פרידמן: אני מקווה שתקציב הרשות יאושר בקרוב, ולאחר מכן תוגש בקשה לוועדת הכספים לקחת את עודפי התקציב של שנת 2013, שנצבעו למטרות בטיחות, להחזיר אותם לתקציב הרשות כתקציב נוסף, כמו שכתוב בחוק יסודות התקציב, כמו שקורה לגבי כל משרדי הממשלה.

<יובל פרידמן: וזה אומר שנוכל לסיים גם פעולות שהתחילו בשנת 2013 וגם לעשות פעולות חדשות בשנת 2014, כמו שהודעתי לוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: כן, בבקשה, מי גברתי?

<רונית אנדוולט: שמי ד"ר רונית אנדוולט, ואני מנהלת את קידום בריאות ורפואה מונעת במכבי, וראש המגמה לקידום בריאות באוניברסיטת חיפה.

<רונית אנדוולט: השחקן של קופות החולים הוא שחקן, אני חושבת, מאד משמעותי.

<רונית אנדוולט: אני לא יודעת מי מתוך קופות החולים חבר בוועדה, אבל חשוב שתהיה נציגות של קופות החולים.

<רונית אנדוולט: אנחנו עושים פעילות די נרחבת בנושא של מניעת היפגעויות, קודם כל בטיפות חלב, שזה המקום שבו, כמו שאת אמרת קודם לכן, זה המפגש הראשון עם אימהות צעירות.

<רונית אנדוולט: אנחנו עושים הרבה מאד הדרכות שנים - - -

<יצחק ברלוביץ: המפגש הראשון הוא בחדר הלידה וביולדות.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

<רונית אנדוולט: אוקיי.

<רונית אנדוולט: עכשיו התחלנו לפני שלושה חודשים תכנית ביחד עם ארגון בטרם, שבכל המרפאות של האחיות ובכל המוקדים של מכבי באזור הצפון, אנחנו מתעדים את כל מקרי ההיפגעויות, כי - - -

אורלי לוי אבקסיס: אה, אוקיי, שיתוף במידע.

אורלי לוי אבקסיס: זה נורא נורא חשוב, ואתם מעוניינים להעביר את המידע - - -

<רונית אנדוולט: זה באמת בשיתוף פעולה עם בטרם, ואנחנו רואים בשלושה חודשים, למרות שחשבנו שכמעט ולא מגיעים למרפאות שלנו, שכולם מגיעים למיון בבתי החולים, בפחות משלושה חודשים במחוז אחד מתוך חמישה, יש לנו דיווחים על מעל 500 היפגעויות, שזה המון.

אורלי לוי אבקסיס: באיזה מחוז זה?

<רונית אנדוולט: צפון.

<רונית אנדוולט: ששם יש גם אוכלוסייה ערבית נרחבת ושם אנחנו עושים תכנית גם בקהילה של התערבות, כבר הרבה מאד שנים.

<רונית אנדוולט: ממה שאני מתרשמת מכל מה שאני שומעת פה בינתיים, שמה שבעיקר חשוב זה שיהיה תיאום בין כל הגופים האלה, כי אני חושבת שכולם עושים פה עבודה מאד חשובה, אבל יש לי תחושה שדברים קצת לא מחוברים - - -

אורלי לוי אבקסיס: וזה פה הזמן למשרדי הממשלה, למשרד המשפטים, לגבי התיאום והשיתוף במידע.

אורלי לוי אבקסיס: תיכף יגידו לי חיסיון ו - - -

<יפעת רווה: לא, לא, אז אני אענה.

אורלי לוי אבקסיס: כן, בבקשה, משרד המשפטים.

<יפעת רווה: אנחנו עומדים לכנס ישיבה על הדבר הזה.

<יפעת רווה: שמי יפעת רווה ממשרד המשפטים.

<יפעת רווה: אנחנו עומדים לבדוק את הנושא הזה של תיאום, כי נכון שיש חיסיון ויש כל מיני דברים שאנחנו צריכים לבדוק אותם ולוודא אותם, אבל המטרה הזאת מספיק חשובה ואנחנו מכירים בדבר הזה.

<יפעת רווה: יחד עם בטרם אנחנו יושבים, זה נעשה בשיתוף ואנחנו נבדוק את זה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

<מירי כהן: שמי מירי כהן, מנהלת שירותי הצלה ועזרה ראשונה במשרד הבריאות, ואני שותפה לתכנית הזאת.

<מירי כהן: אמנם אני אחראית על שירותי ההצלה, אבל בנושא הזה, כמו שכל מי שיושב בחדר יודע, שההצלה הכי טובה זה המניעה, ולכן אני חושבת שכדאי להתמקד בנושא הזה.

<מירי כהן: מה שאני רוצה לומר, כמי שהייתה שותפה גם לגיבוש החלטת הממשלה, שהוגשה בעצם ליסוד התכנית הלאומית, בעצם שני דברים מרכזים נכתבו שם, ואני מכירה הרבה תכנית ממשלה שנכתבו על גבי תכניות לאומיות וכו'.

<מירי כהן: מה שחשוב פה בתכנית הזאת ונכתב באופן מפורש זה שני דברים.

<מירי כהן: מעבר לזה שצריך לגבש תכנית רב לאומית שהשיתוף פה, של כל הגופים הוא סופר חשוב, ואני עוד מעט אומר על זה איזה שהוא משפט, אבל שני דברים מרכזיים.

<מירי כהן: אחד זה הנושא של האוכלוסיות - צמצום פערים.

<מירי כהן: זה נכתב, ואני לא מכירה בהרבה החלטות ממשלה שזה כתוב ממש שחור על גבי לבן, שצריך להתמקד בנושא של צמצום פערים בחברה הערבית.

<מירי כהן: זה כתוב.

<מירי כהן: כלומר זה מחייב.

<מירי כהן: וגם אם זה יהיה על חשבון דברים אחרים בתכנית הזאת ועל חשבון אוכלוסיות אחרות.

<מירי כהן: כלומר, המחויבות שלנו מראש הייתה לנושא הזה של צמצום פערים.

<מירי כהן: זה דבר ראשו.

<מירי כהן: דבר שני שגם ראינו, אחד הדברים החשובים, ומה שאני מדברת זה גם אסטרטגיות בכל התכנית הלאומית, בגיבוש שלה – זה הנושא של מידע.

<מירי כהן: כי בלי מידע, ואנחנו מדברים על מידע, אנחנו מדברים על שיתוף מידע מכל הגורמים.

<מירי כהן: כי במערכת הבריאות יש מידע.

<מירי כהן: במערכת הבריאות יש למשל את רישום הטראומה, שיש שם את כל נתוני ההיפגעות של כל מי שמאושפז בבתי החולים במדינת ישראל.

<מירי כהן: אוקיי?

<מירי כהן: זה מסד נתונים לאומי מרשים מאד.

<מירי כהן: מתייחס רק לנושא של האשפוזים.

<מירי כהן: כלומר, מי שהגיע לחדר מיון ולא אושפז, לא נמצא שם.

<מירי כהן: אגב, כל הפציעות וההיפגעויות הקשות ממילא נמצאות שם, כי זה בעצם מגיע לרף של האשפוז.

<מירי כהן: אבל עדיין, כל הביקורים בקהילה בקופות חולים, בחדר מיון – אני אומרת שלא אושפזו – כל ההיפגעויות בבתי ספר למשל, בגני ילדים – לא נמצאים.

<מירי כהן: ולכן אחת האסטרטגיות המרכזיות זה באמת נושא של שיתוף פעולה ואנחנו מאד מאד נותנים לזה תשומת לב.

<מירי כהן: עכשיו, בנושא של שיתוף פעולה - - -

<יצחק ברלוביץ: מרכז מידע לאומי.

<מירי כהן: כן, לאגד את כל מסד הנתונים הלאומי גם בנושא של היפגעות, אבל לא רק בנושא של היפגעות.

<מירי כהן: כלומר גם של דברים אחרים של בטיחות עצמה.

<מירי כהן: עכשיו, אני רוצה לומר למה אני חושבת שהיופי של התכנית הזאת, ואני חושבת שהוא הציג את זה - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה השוני בין שיתוף במידע פה לעומת שיתוף מידע כדי להוציא לפועל את המסקנות של ועדת וינטר?

אורלי לוי אבקסיס: רק ככה על השולחן?

<יפעת רווה: אני לא יודעת על מה מדובר, אני לא מכירה את הנושא של ועדת וינטר.

אורלי לוי אבקסיס: אני אעביר לך בצורה מסודרת.

<יפעת רווה: אני רק אגיד, אני נציגת משרד המשפטים - - -

אורלי לוי אבקסיס: מיפוי ילדים בסיכון.

<יפעת רווה: אז אני לא רוצה לדבר על נושא שאני לא מכירה אותו.

<יפעת רווה: אני הנציגה של משרד המשפטים בנושא של בטרם.

<יפעת רווה: בהקשר של בטיחות ילדים אני אפעל בדבר הזה ואני משתפת את האנשים במשרד המשפטים, שעוסקים בנושא של חופש המידע.

<יפעת רווה: זאת אומרת גם בתוך המשרד שלנו צריך לעשות שיתוף במידע, וזו אחרת המטרות של הדבר הזה.

אורלי לוי אבקסיס: כן, משפט אחרון כדי שאנחנו נוכל להתקדם.

<מירי כהן: כן, רק להעיר על הנושא של שיתוף הפעולה, מעבר לנושא של המידע, שזה כמובן ברור, אבל גם חשוב לדעת.

<מירי כהן: גם בקמפיין למשל, נושא של השיתוף של כל הגופים כדי לראות את התמונה הכוללת ולא כל אחד את התמונה הצרה שלו.

<מירי כהן: לא משרד הפנים יראה את שלו, משרד החינוך את שלו, משרד הבריאות את שלו והרשות לבטיחות בדרכים תראה את שלה.

<מירי כהן: כי צריך להיות כאן איזה שהוא גורם שמתכלל ורואה את התמונה הכללית.

<מירי כהן: ואני רוצה לתת לכם דוגמא לאיזה שהוא קמפיין שאני חושבת שהיה אחד המוצלחים ביותר, זה הנושא של אם שותים לא נוהגים שהובילו אותי, ואני חושבת שכל אחד וכאמא לילדים בוודאי, אני חושבת שהמסר הזה מאד חדר בעיקר לצעירים – אם שותים לא נוהגים.

<מירי כהן: יש נהג תורן ו - - -

אורלי לוי אבקסיס: לפני שנוסעים מקליקים.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שאין יותר אפקטיבי מאותו קמפיין.

<מירי כהן: אז אני רוצה לומר לכם, ואני הייתי גאה בו כי אני הייתי גם חברה במועצת המנהלים של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

<מירי כהן: אבל מה, כשחושבים על זה, בעצם מה המסר של הדבר הזה?

<מירי כהן: שאם שותים לא נוהגים.

<מירי כהן: כלומר, אם אתה לא נוהג אז זה בסדר לשתות, וזה מסר שהוא מאד בעייתי.

<מירי כהן: כלומר, צריך תמיד לראות בעצם מה המשמעות של זה.

<מירי כהן: ואני חושבת שאולי זה נתן לגיטימציה לצעירים לשתות.

<מירי כהן: לא, המסר כאן הוא – אתה יכול להשתכר, לשתות כמה שאתה רוצה, העיקר שלא תנהג.

<מירי כהן: זה לא מסר נכון.

<מירי כהן: לכן אנחנו צריכים לראות את התמונה הכוללת, וזה היופי של הדבר.

<מירי כהן: שכולנו ביחד רואים לא כל אחד מהצד שלו, אלא את התכנית הלאומית.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: המשרד לביטחון פנים, בבקשה.

<עופרה הילה מתתיהו: אני עופרה ואני מנהלת תחום הכשרות של השירות הלאומי-אזרחי במשרד לביטחון פנים.

<עופרה הילה מתתיהו: אני חושבת שהיופי של הוועדה הזאת היה בכך שעבדנו בכמה מישורים.

<עופרה הילה מתתיהו: האחד זה באמת איך שדיבר כל אחד ברמה הפנים משרדית, את המיפוי שעשינו, את התהליך שהיה מדהים ולמדנו מתוכו וזיהינו את הפערים, מצד אחד.

<עופרה הילה מתתיהו: מצד שני, גם עבדנו במקביל על הראייה הכוללת.

<עופרה הילה מתתיהו: אני חושבת שההצלחה היא באמת לעבוד בשני המישורים.

<עופרה הילה מתתיהו: זאת אומרת כל משרד שימשיך ויעשה ועדיין זה לא אומר שאנחנו לא יכולים ללכת ברמה כוללת.

<עופרה הילה מתתיהו: קודם כל למנות גוף אחראי, שהבנתי שלא ממש קיים לתחום, שבאמת יתכלל את העבודה.

<עופרה הילה מתתיהו: ואם הולכים לעבודת דוברות בעניין, אז לעשות איזו שהיא ועדת היגוי של כלל הדוברים של משרדי הממשלה.

<עופרה הילה מתתיהו: זה לא בא במקום העשייה בתוך המשרד, וזה מאד חשוב להדגיש את זה, לפחות מבחינתי.

<עופרה הילה מתתיהו: אני רציתי להגיד במילה אחת, שהעבודה במשרד לביטחון הפנים באמת הייתה עבודה מתכללת.

<עופרה הילה מתתיהו: השתתפו בה כל הגופים וגופי הסמך – זה המשרד לביטחון פנים, אגף כלי ירייה, המשטרה, הרשות למלחמה בסמים, כבאות וצהלה.

<עופרה הילה מתתיהו: זאת הייתה עבודה באמת מערכתית ומתכללת, ובאמת יישר כוח לכל העוסקים במלאכה.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה שלי, איפה תפקידו של המשרד לביטחון פנים - כאשר אנחנו מדברים על תאונות?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יכולים לדבר על רשלנות, אנחנו יכולים לדבר על אי מניעת היפגעות או פשע.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא איפה אתם נכנסים בתוך התכנית הכוללת וכמה משקל יש לכם פה.

אורלי לוי אבקסיס: שוב פעם, אנחנו לא מדברים על כוונה תחילה לפגוע, שזה המקרים שלכם, כמובן.

<עופרה הילה מתתיהו: בעיקרון, גופי המניעה במשרד לביטחון הפנים מדברים על מניעה, מניעת אלימות.

<עופרה הילה מתתיהו: אלימות בכבישים זאת אלימות לשמה.

<עופרה הילה מתתיהו: עכשיו, באמת המפתח של העבודה אצלנו ברשויות היא שלגבי כל אחד תופרת את החליפה היישובית שלו.

<עופרה הילה מתתיהו: וזה אומר שיש ועדות שאנחנו מפעילים של עיר ללא אלימות, של מצילה, של השיטור העירוני, יחד עם המשטרה וכל הגופים, כשהמטרה היא - - -

אורלי לוי אבקסיס: והנושא של הבטיחות נכנס לשם.

<עופרה הילה מתתיהו: כן, ויש גם תכניות ספציפיות, בעיקר במגזר הערבי, כי הנושא מטבע הדברים עולה ברשות, וזה נושא מאד חשוב והרעיון הוא באמת, אחת ההמלצות ואחד הפערים שלנו, זה באמת העובדה שצריך באמת להעלות את המודעות.

<עופרה הילה מתתיהו: יש מודעות, אבל להעלות אותה גם ברשויות, ואחת ההמלצות שלנו היא באמת לתת מכפיל כוח בהכשרת בעלי המקצוע שלנו, שאנחנו מפעילים ברשויות, ושהם אלה שיהיו השגרירים שלנו ברשויות.

<עופרה הילה מתתיהו: אנחנו רוצים באמת להשקיע בזה, ואנחנו מתכוונים לעשות את זה, גם אם לא נקבל תקציבים ממשרד האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: נהדר.

<עופרה הילה מתתיהו: וגם הנושא של מתנדבי שירות לאומי אזרחי שלנו, שאנחנו קוראים להם שגרירי - - -

אורלי לוי אבקסיס: כולם יעברו איזו שהיא הכשרה בסיסית גם לעניין הבטיחות?

<עופרה הילה מתתיהו: כן, זה רעיון.

מסעוד גנאים: חלק מהתקציב שלכם הוא מהתכנית הלאומית?

<עופרה הילה מתתיהו: יש לנו וביקשנו תקציב ייעודי לתחום הזה, ועם זאת, למרות הכל, אנחנו נעשה את זה, אולי בתקציב פחות כי אנחנו לא נוכל לעמוד בזה, אבל אנחנו כן מתכוונים לעשות את זה וברמה המיידית.

אורלי לוי אבקסיס: יש לכם כבר תכנית עבודה, לפי מה שאני מבינה.

<עופרה הילה מתתיהו: אנחנו עובדים על זה כרגע.

<עופרה הילה מתתיהו: וגם מתנדבי השירות הלאומי אזרחי, שהיום יש לנו לפחות 1,300 מתנדבי שירות לאומי - - -

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, חלק מהתאונות זה מפגעים וחלק מהמפגעים הם מפגעים ברשות הציבור, שפה המשטרה יכולה לבוא ולהגיד – הנפגע הזה כך וכך, או שאני סוגרת את המקום וכו'.

אורלי לוי אבקסיס: אתם משתמשים בזה?

<עופרה הילה מתתיהו: תראי, פה יש את ה - - -

אורלי לוי אבקסיס: אז אני אבקש ממנו להגיב.

<עופרה הילה מתתיהו: אבל זה בסך הכל אמור להיות ביחד.

אורלי לוי אבקסיס: אז בואי תסיימי ואז אנחנו נפנה אליו.

<עופרה הילה מתתיהו: אני רוצה להגיד שבאמת במסגרת העבודה המשותפת, עלינו על מספר נושאים באמת מאד מאד חשובים, ובכוונתנו - - -

אורלי לוי אבקסיס: כן, כן, אנחנו מקשיבים.

<עופרה הילה מתתיהו: אני חושבת שבאמת המפתח להצלחה הוא באמת העלאת המודעות ברשויות, שבאמת התקציבים שאנחנו ממנים ברשויות, ייועדו לתחום.

<עופרה הילה מתתיהו: במסגרת העבודה שלנו העלינו את הנושא של איסוף נתונים, כשהרעיון הוא באמת ליצור איזה שהוא מנגנון באגף אסטרטגיה של המשרד לביטחון הפנים, שיאגד בתוכו את הנתונים של כל הגופים, בנושא בטיחות ילדים, ואין את זה כרגע.

<עופרה הילה מתתיהו: יש את הנושא של אתר האינטרנט, יש את הנושא של הדוברות, שזה דברים שתוך כדי מיפוי, קודם כל גילינו שיש המון עשייה בתחום, כי בסך הכל נושא מניעת אלימות והנושא של בטיחות ילדים קשור מאד.

<עופרה הילה מתתיהו: ובתהליך של העבודה, כבר הדוברות של המשרד נכנסה וגם אתר האינטרנט של המשרד נכנס.

<עופרה הילה מתתיהו: זאת אומרת תוך כדי תהליך נעשתה עבודה מאד יפה בעניין.

<עופרה הילה מתתיהו: עם זאת, אנחנו רוצים עוד, והמיסוד של הנתונים זה באמת איזה שהוא פער מאד רציני.

<עופרה הילה מתתיהו: הנושא של שילוב מדריכים בהסעות הוא מאד חשוב, בעיקר במועצות אזוריות, ואנחנו ביקשנו תקציב לזה.

<עופרה הילה מתתיהו: יש נושאים שבאמת העלינו כפערים ואנחנו מקווים.

<עופרה הילה מתתיהו: למרות הכל אנחנו אומרים שגם אם לא נקבל תקציבים, ולמרות שאנחנו מאד מבקשים שמשרד האוצר כן יעשה את זה, כי אחרת זה לא ייראה רציני - שעשינו עבודה כל כך רצינית – אנחנו כן נעשה מתקציבנו אנו.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: המשטרה, לגבי מפגעים, בבקשה, שם ותפקיד לפרוטוקול.

<עמי נידם: עמי נידם, אני ראש מחלקת הבטיחות של המשטרה.

<עמי נידם: במסגרת הפרויקט הלאומי, במסגרת המיזם הלאומי לבטיחות ילדים, אני ממונה מטעם המשטרה על התחום הזה.

<עמי נידם: אני אקדים ואומר שלגבי השאלה שלך, לגבי הפארקים ומקומות המשחקים של הילדים, כל התחום הזה הוא לא פרוץ, כפי שהוצג כאן.

<עמי נידם: יש כאן תחומי אחריות מאד מוגדרים והאחריות היא של הרשות המקומית, בצורה מוחלטת.

<עמי נידם: משטרת ישראל היא אחד הגופים שמאשר, במסגרת הרשות המקומית שמבקשת לאשר את אותו מתחם או פארק, למשחקים.

<עמי נידם: היא אחד מהגופים האלה.

<עמי נידם: אבל אני אדבר על מה שמשטרת ישראל עושה בתחום הבטיחות לילדים.

<עמי נידם: אנחנו מתעסקים באכיפה קולקטיבית רגילה, במדינת ישראל.

<עמי נידם: במסגרת בטיחות הילדים, עשינו מספר פעולות, כדי להיות שותפים למיזם הלאומי: אחד, הגברנו את האכיפה במספר תחומים.

<עמי נידם: אחד, אכיפה ממוקדת ומוגברת בתחום ההסעות - הסעות ציבוריות והסעות כלליות – ביחד עם אגף התנועה.

<עמי נידם: אנחנו עושים אכיפה איטית.

<עמי נידם: דיברתם כאן על תקופת הקיץ, אז אנחנו עושים פעולה מאד ממוקדת בתחום חודשי הקיץ, פתיחת השנה ובמועדים השונים.

<עמי נידם: אנחנו גם עושים אכיפה אזורית ומגזרית, לא מתוך מקום למקד את האכיפה שלנו, אלא מתוך הבקשה והרצון של המגזר המסוים הזה, כדי שניכנס ונעשה שם פעילות אכיפה.

<עמי נידם: קבענו לעצמנו יעדים גם בתחום הזה.

<עמי נידם: המישור השני שאנחנו פועלים בבטיחות ילדים, זה הגברת המודעות.

<עמי נידם: כל המשטרה, על פי האזורים הטריטוריאליים שלה ועל פי האגפים שלה, נכנסים למבצע הסברה.

<עמי נידם: אנחנו אגב התחלנו את הפרויקט הלאומי.

<עמי נידם: משטרת ישראל התחילה אותו.

<עמי נידם: אנחנו לא ממתינים לתקציב.

<עמי נידם: אנחנו קבענו לעצמנו יעדים, מתוך ראייה לאומית ומתוך הבנה שזה משרת את היעדים של משטרת ישראל.

<עמי נידם: אנחנו התחלנו במבצעי הסברה נרחבים בבתי ספר, בגנים, בשכונות, בוועדי שכונות, במזכירויות של יישובים, בתחום בטיחות הילדים.

<עמי נידם: אני יכול לומר לכם שמצפה רמון שאני תושב שם, במסגרת הפרויקט לקחנו את המקום כפרויקט, כפיילוט למקד את התכנית שלנו שם, כדי לראות האם התכנית שלנו היא ברת יישום.

אורלי לוי אבקסיס: ומה קרה?

אורלי לוי אבקסיס: ספר לנו מה התוצאות?

<עמי נידם: אני אומר שאנחנו רק התחלנו עכשיו את הפיילוט, מתוך הבנה שראש הרשות שם כל כך רוצה את זה, אז אנחנו נכנסנו איתו ביחד לאיזה שהוא פיילוט בתחום של בטיחות ילדים, ואת כל הדברים שנאמרו כאן – אנחנו מיישמים.

<עמי נידם: אנחנו ניישם אותם שם, והתוצאות וההישגים שם, אנחנו נלביש אותם אחרי זה על רשויות אחרות.

<עמי נידם: והדבר השלישי שאנחנו רוצים לעשות, ביחד עם ארגון בטרם, זה לשפר את הרמה המקצועית של המומחים שלנו.

<עמי נידם: למשל, המומחים שלנו לענייני בטיחות בדרכים, אנחנו נכשיר אותם בבטיחות ילדים, בבטיחות בדרכים בילדים.

<עמי נידם: למשל, כיצד מתקינים כסאות בטיחות.

<עמי נידם: כיצד מתקינים כסאות בטיחות לילדים בעלי מוגבלויות ובעלי צרכים מיוחדים.

<עמי נידם: אנחנו - מערך הבטיחות של משטרת ישראל – נעבור הכשרה לבטיחות ילדים, להבין מה זה בטיחות ילדים.

<עמי נידם: היום מדברים על בטיחות כללית, לא מדברים על בטיחות ילדים.

<עמי נידם: שם אנחנו נהיה קצת יותר מקצועיים, נבין את התחום וככה נעביר אותו לכל השוטרים, כדי שהחקירות שהשוטרים תהיינה בהבנה הרבה יותר מקצועית לתחום.

<עמי נידם: דבר נוסף שקבענו לעצמנו, אנחנו הולכים לקחת לעצמנו מספר אירועים, אירועי דגל, אירועים מיוחדים, שנבצע איתם מעבר לחקירה, חקירות עומק, כדי להבין לקחים כדי להפיק אותם, מעבר לחקירה של למצוא את האשמים, אלא להפיק אותם וליישם אותם.

אורלי לוי אבקסיס: למנוע אירועים חדשים.

<עמי נידם: כן.

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת מודה לך וגם למשטרה על זה שלא מחכים לתקציבים וכבר יצאו לדרך.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נשמח מאד אם תעדכנו אותנו איך זה עובד עם הפיילוט.

<עינב מורגנשטרן: סליחה, הערה קצרה.

<עינב מורגנשטרן: שמי עינב מורגנשטרן ממשרד המשפטים, ואני רוצה להעיר הערה שלא קשורה לגוף שאני מייצגת.

<עינב מורגנשטרן: עלה כאן הרבה, שמעתי בעיקר ממשרד החינוך - וחבל לי שהגברת לא נמצאת כאן – העניין של עבודה עם אימהות, וחשוב לי מאד לציין שלילד יש שני הורים, שניהם צריכים להיות נוכחים בהסברה.

<עינב מורגנשטרן: אני לא יודעת נתונים מבחינת שכחה ברכב ואני לא רוצה להאשים את אחד המינים, אבל זה מאד מאד מאד חשוב בכל התכניות לקחת בחשבון את שני ההורים.

אורלי לוי אבקסיס: קיבלנו.

אורלי לוי אבקסיס: קיבלנו לתשומת ליבנו.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו אמרנו אימהות – התכוונו גם לאבות.

אורלי לוי אבקסיס: מי כמוני יודעת, לתשומת ליבנו.

אורלי לוי אבקסיס: יסלחו לנו האבות, אבל כוונתנו גם - - -

<קריאה: טהורה.

אורלי לוי אבקסיס: לגמרי, לגמרי, תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לפנות לאנואר אל-קצאצי.

<אנואר אל-קצאצי: שמי אנואר אל-קצאצי, אני תושב רהט ואני מהמגזר הבדואי, מהנגב.

אורלי לוי אבקסיס: ואתה גם מאיגוד הקרדיולוגים בישראל, כך רשום לי.

<אנואר אל-קצאצי: לא.

אורלי לוי אבקסיס: זו טעות בהדפסה.

<אנואר אל-קצאצי: כולם מדברים על היפגעות הילדים וזה מעניין אותנו וזה עניין שמזעזע את כולנו, את כל מי שיושב פה.

<אנואר אל-קצאצי: אנחנו מדברים על עמותת אל עיד אלמושרק, שהתרגום של זה בעברית – העתיד הזוהר בנגב.

<אנואר אל-קצאצי: אחת ממטרות העמותה היא צמצום ומניעת היפגעות ילדים בתאונות בית וגם בנושא אלימות.

<אנואר אל-קצאצי: אני לקחתי חלק והתפניתי ממקום העבודה על מנת להתמקד רק בנושא הזה.

<אנואר אל-קצאצי: כי יש לנו בעיה מבחינת תקציבים, מבחינת תשתיות.

<אנואר אל-קצאצי: האחוז של הנפגעים במגזר הבדואי, הוא יותר ממה שהוא מוצג.

<אנואר אל-קצאצי: קודם כל אני מברך גם את ארגון בטרם על המעשים שהוא עושה במגזר שלי ובמגזר הערבי וגם במגזר היהודי.

<אנואר אל-קצאצי: יש ילדים שהם שנפגעים בתאונות האלה – תאונות בית או תאונות דרכים – שהם מגיעים למרפאות המקומיות והם לא מגיעים לסורוקה, ויש נפגעים שמקבלים טיפול מסורתי.

<אנואר אל-קצאצי: הם לא מגיעים למיון.

אורלי לוי אבקסיס: אז אתה אומר שיש אחוזי היפגעות שאינם מדווחים.

אורלי לוי אבקסיס: מתחת לרדאר.

<אנואר אל-קצאצי: היפגעות לא מדווחת, סמויה.

<אנואר אל-קצאצי: עכשיו לגבי התקשורת.

<אנואר אל-קצאצי: התקשורת לא סוקרת את המקרים במגזר הערבי בכלל ובמגזר הבדואי בפרט – אם זה ערוץ 10, ערוץ 2 או כל מה שקשור לתקשורת.

<אנואר אל-קצאצי: אפילו במסע ההסברה, ואני בתור מנהל אגף הפרסום בעיתון המקומי, כל מסע ההסברה של כל הרשויות, אם זה אפילו לפ"מ – לשכת הפרסום הממשלתית – לא מפרסמים ולא משקיעים בפרסום המקומי.

אורלי לוי אבקסיס: הם מחויבים, דרך אגב?

<אנואר אל-קצאצי: הם לא משקיעים בפרסום המקומי.

<אנואר אל-קצאצי: הם משקיעים בפרסום הארצי, והחומר הוא גם לא בערבית.

<אנואר אל-קצאצי: אני צריך לתרגם את זה מעברית לערבית ולא מגיעים.

<אנואר אל-קצאצי: אני לא קורא נניח על - - -

מסעוד גנאים: אנואר, על איזה חומר אתה מדבר?

<אנואר אל-קצאצי: של העלאת המודעות, ההסברה.

מסעוד גנאים: ההסברה היא בעברית ולא בערבית, אתה מתכוון?

מסעוד גנאים: כלומר, אתה צריך לתרגם מעברית לערבית.

<אנואר אל-קצאצי: אני מתרגם את זה.

אורלי לוי אבקסיס: גם לשכת הפרסום הממשלתית בעצם לפי דבריך, לא מביאה לכם את החומר בשפה.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שהם מחויבים על פי חוק, לא?

<אנואר אל-קצאצי: הם מחויבים, אבל יש בעיה.

אורלי לוי אבקסיס: אוקי, אנחנו נבדוק ונבקש תגובות.

<אנואר אל-קצאצי: זה עניין של נגישות המידע.

<אורלי סילבינגר: אני רוצה להגיד שכל החומרים לקיץ פותחו על ידי בטרם גם בעברית וגם בערבית.

<אורלי סילבינגר: הם מותאמים תרבותית ומונגשים לכל אחד מהגורמים ש - - -

<אנואר אל-קצאצי: אבל אני אגיד לך משהו, יש לנו - - -

אורלי לוי אבקסיס: ובתכנית הלאומית מביאים את זה בחשבון?

<אורלי סילבינגר: יש, יש, וכאן בעצם המקום להגיד שכל מי שדיבר פה ואמר – אנחנו התחלנו – אז אחד אני באמת מסירה את הכובע, אבל כדי שנוכל באמת להגיע לאותם מקומות של חוסרים, נדרש התקציב התוספתי של דברים שלא נמצאים עד היום על השולחן.

אורלי לוי אבקסיס: בוודאי.

<אנואר אל-קצאצי: כי אני אגיד לך למה, למשל בפזורה הבדואית אין נגישות.

<אנואר אל-קצאצי: אם קרתה תאונת דרכים ויכול להיות שהמשטרה מעורבים יותר ממני, תאונה של אוטובוס עם ילדים - נושא ההסעות - אז לוקח לו זמן עד שיגיע לבית החולים סורוקה.

<אנואר אל-קצאצי: אין הסברה שם.

<אנואר אל-קצאצי: אין אפילו הסברה בבתי הספר.

<אנואר אל-קצאצי: אני מוכן להגיד - - -

<אורלי סילבינגר: שנייה, אני רוצה להגיד לך שני דברים.

<אורלי סילבינגר: האחד, בסורוקה יש הסברה לכל ילד מאושפז בבית החולים עקב תאונה.

<אנואר אל-קצאצי: זה אחרי.

<אנואר אל-קצאצי: אני לא רוצה אחרי שזה קורה, אני רוצה למנוע.

<אורלי סילבינגר: אבל אני מסכימה איתך שצריך להיות טיפול - - -

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי, בואו נעשה ככה, בכל נושא ההסברה אנחנו קוראים למשרדי הממשלה - - -

מסעוד גנאים: שזה יהיה בערבית.

אורלי לוי אבקסיס: בוודאי, להנגיש את זה לאוכלוסיות המסוימות בשפה ותלוי תרבות, בצורה כזו שיהיה אפקטיבי כדי למנוע את התאונות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נמשיך וגם נעקוב איך זה מיושם בנושא הזה.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה שלי היא כשאתם מגיעים לאוכלוסיות, יש שיתוף פעולה מהצד האחר?

אורלי לוי אבקסיס: לא רואים בזה איזו שהיא - - -

<אנואר אל-קצאצי: כן.

<סולימאן אלקריני: אני רוצה להגיד כעובד סוציאלי בעיריית רהט, שמי סולימאן אלקריני.

<סולימאן אלקריני: קודם כל המציאות של תאונות הבית במגזר הבדואי היא מאד עגומה, נתחיל עם זה, ביחד למגזר הערבי בצפון, בערבים המעורבות וגם במגזר היהודי – המציאות היא מאד עגומה ואנחנו חווים את זה כל יום.

<סולימאן אלקריני: לצערי, עד היום - ואני אגיד כמה דברים קצת קשים, מאחר שאת יושבת ראש הוועדה - - -

אורלי לוי אבקסיס: רגע, בתאונות הבתיות פי 26 ברהט?

<אורלי סילבינגר: באזור הפזורה והבדואים, כן.

<סולימאן אלקריני: אני אגיד כמה מילים.

<סולימאן אלקריני: קודם כל הפעילות של בטרם מאד מבורכת, אבל עד היום לצערי הרב, אני כעובד סוציאלי, לא מרגיש שכל משרדי הממשלה עשו עבודה הוליסטית, מערכתית, שתבוא ותיתן מענה קונקרטי, מענה הולם – לכל הצרכים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, הם לא עשו את זה בכלל בכל המגזרים, לכן קמה התכנית הלאומית.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לדאוג שהתכנית הלאומית תעשה את זה כמו שצריך, גם במגזרים האלה.

<סולימאן אלקריני: כן, זה מאד נדרש.

<סולימאן אלקריני: יושבת ראש הוועדה, אני אתן דוגמא פשוטה מבחינת משטרה, מבחינת משילות, מבחינת אכיפה בתוך העיר רהט, על כל הנושא של התנהגות פרועה, סליחה נהיגה פרועה של בני נוער נגיד.

<סולימאן אלקריני: לצערי הרב, כוח השיטור שיכול לעשות סיור ברהט ל-60,000 תושבים – הוא 2 שוטרים לכל משמרת.

<סולימאן אלקריני: איך יכולים להיות שני שוטרים שיכולים לתת מענה לכל הצורך הזה?

<סולימאן אלקריני: בנוסף, לנושא התקנים ונושא של סטנדרטים.

<סולימאן אלקריני: לצערי הרב בתי ספר אצלנו ברהט נפתחים ללא אישורי בטיחות.

<סולימאן אלקריני: בשנה שעברה נפתח בית ספר חדש, ללא חשמל בכלל.

<סולימאן אלקריני: פעלו דרך גנראטור, זה סיפור שקורה.

אורלי לוי אבקסיס: משרד החינוך שומע את זה?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נרצה תשובות לוועדה בנוגע לזה.

<סולימאן אלקריני: אני אישית כעובד סוציאלי פועל בעמותה, כמובן ללא שכר, ללא כלום.

<סולימאן אלקריני: אני פעיל חברתי בתחום הזה - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה תשובה לוועדה בנושא הזה.

<סולימאן אלקריני: מתוך כאב.

<סולימאן אלקריני: אנחנו בתור אקדמאים בדואים, כמובן צריכים גם להרים את הכפפה, לא רק להמתין לגופים חיצוניים.

<סולימאן אלקריני: אני אישית מזמין את כל חברי הוועדה לעשות ביקור ברהט, להתכנס בעיר רהט, על מנת לראות את המציאות העגומה של התשתיות.

<סולימאן אלקריני: אתם כמובן מוזמנים.

<סולימאן אלקריני: אני מניח שגם ראש העיר של רהט יזמין אתכם, ואנחנו כמובן נקבל אתכם בברכה.

<סולימאן אלקריני: המציאות לדעתי, ההתייחסות למגזר הבדואי צריכה להיות התייחסות דיפרנציאלית.

אורלי לוי אבקסיס: תבטיחו לנו פה שזה יהיה דיפרנציאלי ואנחנו נראה איך זה מיושם.

<סולימאן אלקריני: כן, כן, התייחסות דיפרנציאלית.

<סולימאן אלקריני: חברת הכנסת אורלי לוי, צריך גם להבין שיש מנטאליות אחרת, תרבות אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אמרנו - - -

<סולימאן אלקריני: בנושא משילות - בעיר רהט של הרבה בנייה לא חוקית בתוך שטחים ציבוריים, נבנים פחונים, כבלים של חשמל וכדומה, המדינה צריכה לבוא ולהגיד במגזר הבדואי.

<סולימאן אלקריני: ההתייחסות לנושא של תאונות בית, לא רק עניין של הסברה, אלא יש גם דברים מעבר לזה.

<סולימאן אלקריני: אכיפה ומשטרה ומשרד הבריאות.

<סולימאן אלקריני: יש לי הצעה להצעת חוק – לחייב כל הורה שיש לו ילד נפגע, לבוא לסדנה.

<סולימאן אלקריני: לחייב דרך חוק.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, יש לי שאלה על המבנים שדיברת, על כך שהם לא בטיחותיים וכו'.

אורלי לוי אבקסיס: מה ההצעה שלך לגבי המשילות?

אורלי לוי אבקסיס: לבוא ולהוריד אותם?

<סולימאן אלקריני: תשמעי, כמובן שזה נושא רגיש, עניין חוק פרוואר, וחוק זה וחוק זה, הנושא רגיש.

<סולימאן אלקריני: אני רוצה להגיד שאני כתושב רוצה שהמשטרה תהיה מעורבת, שתהיה אכיפה, שאנשים ירגישו שיש חוק.

אורלי לוי אבקסיס: הבנתי.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה מאד שיסדירו את הנושא, ואז בכלל יהיה יותר קל גם לפקח.

<סולימאן אלקריני: את יודעת ש-70% מהבתים ברהט עד היום מחוברים לחשמל זמני, ללא טופס 4.

<סולימאן אלקריני: 70% מהבתים.

<סולימאן אלקריני: אין שם מעקה בטיחות, אין סורגים, אין כלום.

<סולימאן אלקריני: 70%.

<סולימאן אלקריני: זה נתון מדויק.

<קריאה: יש לכם בעיה של כוויות?

<סולימאן אלקריני: ברור שיש.

<סולימאן אלקריני: מזל שאין לנו טביעות מבריכות, כי אין לנו בריכות.

<סולימאן אלקריני: זה מזל.

<סולימאן אלקריני: זה בסדר גמור.

<סולימאן אלקריני: עכשיו, לקראת חופשת הקיץ - - -

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע מה, לקחנו לתשומת ליבנו, נראה מתי נוכל לבוא.

<סולימאן אלקריני: כן, אלף אתם מוזמנים.

<סולימאן אלקריני: וב', אני מציע לחייב כל משפחה לעבור סדנה.

<סולימאן אלקריני: דבר נוסף, עכשיו אנחנו יוצאים לחופשת קיץ, אלפי ילדים מרהט ישחקו כדורגל באמצע הרחוב, כי אין אולמות ספורט, אין בריכה ואין מגרשי משחקים.

<סולימאן אלקריני: אלפי ילדים יפגעו.

אורלי לוי אבקסיס: תראה, מצד שני יבואו משרדי הממשלה ויגידו – תקשיבו, עשינו תכנית כדי להסדיר את היישובים הללו ומאחר שהאוכלוסייה לא מעוניינת, קצרה ידינו מלהיכנס לשם.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נראה איך אנחנו מנסכים כן לקבל תשובות בתוך הסיטואציה המאד מאד מאד בעייתי הזאת, כאשר מה שמעניין אותנו עכשיו זה יותר הנושא של הילדים, אבל אין ספק שזה קשור בזה.

אורלי לוי אבקסיס: גם בעצמך אמרת, המבנים הלא חוקיים, בלי האישורים, מביאים לכך שנבנים מבנים מאד מסוכנים, שבסופו של דבר מביאים להיפגעות ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אני אשמח לקבל רעיונות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נשמח לקבל רעיונות איך שומרים על האיזון הזה, עד שתהיה ההסדרה הסופית, אבל תוך כדי לראות אם אפשר בכלל לתת מענים, ככה עכשוויים, מהירים.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

<אנואר אל-קצאצי: אני רק רוצה להוסיף עוד דבר.

אורלי לוי אבקסיס: משפט אחרון.

<אנואר אל-קצאצי: משפט אחרון.

<אנואר אל-קצאצי: הבעיה שלנו שאנחנו בשלב של הקמת מרכז ווקייה, לצמצום ומניעת היפגעות ילדים, ובכל דבר שאני פונה למשרדי הממשלה – אני רוצה מבנה משלי, אני רוצה שטח משלי, אני רוצה להקים מרכז הדרכה, לתת סדנאות, להביא אנשים.

<אנואר אל-קצאצי: לא רק הסברה, לכתוב בעיתון, אני מוכן - - -

אורלי לוי אבקסיס: ואז מה?

<אנואר אל-קצאצי: אני רוצה להקים מרכז ווקייה, שזה בניין שאנשים יבואו ויגיעו למרכז, יהיו סדנאות, יקבלו הכשרה מותאמת לכל דבר ודבר.

אורלי לוי אבקסיס: ומה?

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי?

<אנואר אל-קצאצי: הבעיה שמכניסים אותנו לחוק פרוואר – תמתינו, תעזרו.

<אנואר אל-קצאצי: אני לא שייך להסדרה.

<אנואר אל-קצאצי: למה כל דבר - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שהם מפחדים לתת אישורים לאיזה שהוא מבנה ואחר כך יצטרכו להרוס אותו, או משהו כזה, אבל אפשר ליצור מבנים גם, אתה יודע, יבילים.

<אנואר אל-קצאצי: אין לי בעיה, אני מוכן לשכור בניין.

מסעוד גנאים: אנואר, אנחנו מדברים על רהט, שזו עיר, 60,000 תושבים.

מסעוד גנאים: זה לא פזורה, זה לא כפר בלתי מוכר.

<אנואר אל-קצאצי: אני מזמין אתכם, מזמין את כל החברה להגיע לרהט.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני חושבת שתהיה חובה בתוך המסגרת, ואורלי, תתקני אותי, בתוך המסגרת הלאומית - - -

<אנואר אל-קצאצי: וגם לא יכול להיות שכביש ראשי ברהט ייקח שלוש שנים.

אורלי לוי אבקסיס: שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: הנושא של הפזורה מוסדר בתכנית הממשלתית?

<אורלי סילבינגר: אני רוצה שאולי גלית, שאמונה אצלנו על התכנית הלאומית, תענה, כי היא מעורה בכל הפרטים.

אורלי לוי אבקסיס: גלית, יהיה מענה?

<גלית גלעד: התכנית אושרה בהתאם לחמש אסטרטגיות.

<גלית גלעד: אחת האסטרטגיות היא התאמת התכנית לאוכלוסיות בסיכון, תוך מתן דגש לחברה הערבית.

<גלית גלעד: אבל אפשר להגיד ולציין, שעם כל השותפים שנפלאים פה, חסר פה שותף משמעותי – משרד ראש הממשלה והמטה הכלכלי, שמשקיע הון עתק בחברה הערבית, ובפנינו סגרו את הדלת.

אורלי לוי אבקסיס: מי?

<גלית גלעד: המטה הכלכלי שמקדם את החברה הערבית.

<גלית גלעד: הם החליטו שכל מה שקשור לבטיחות ילדים לא קשור לקידום כלכלי, למרות שאמרתי להם, חברים יקרים, אם אמא רוצה לצאת לעבוד – איך היא תצא כשהילד שלה נפגע ובסכנה מיידית כל דקה?

<גלית גלעד: זה לא מדבר אליהם, ואנחנו - - -

אורלי לוי אבקסיס: רגע, מי עומד בראש?

<גלית גלעד: היימן סאעיף.

<גלית גלעד: אנחנו קיבלנו טריקת דלת בפעם השנייה.

אורלי לוי אבקסיס: למה קיבלתם טריקת דלת?

<גלית גלעד: כי הם לא רואים שום קשר בין בטיחות ילדים לבין קידום כלכלי במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: טוב, אנחנו נעזר פה גם בחברי הכנסת, שאני מאמינה שאולי יצליחו ל - - -

<אנואר אל-קצאצי: לא, כי הוא מדבר רק על עסקים.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, אבל יש לזה השלכות, בואו נשים את זה על השולחן.

<אנואר אל-קצאצי: בוודאי, אנחנו יודעים.

<אנואר אל-קצאצי: לכל דבר יש השכלות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו ננסה לעשות את התקשורת.

<גלית גלעד: זה לזייף את המציאות, מכיוון שהמדינה מתגאה בפעילות שהיא עושה, והיא אכן משקיעה יפה מאד בחברה הערבית.

מסעוד גנאים: ממתי הם לא משתפים פעולה?

מסעוד גנאים: בשנה שנתיים האלה?

<גלית גלעד: אני וארגון בטרם כבר שנתיים איתו באיזה שהוא משא ומתן, קיבלתי מכתב סופי.

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי, תעבירי לנו אותו.

מסעוד גנאים: מדברים על תקציב ה-800?

<גלית גלעד: עוד לא הגשתי לו תקציב, הגשתי לו רעיונות.

אורלי לוי אבקסיס: הם יודעים שאתם מתקצבים את העניין הזה?

<אנואר אל-קצאצי: רק מספרים, את האמת.

<גלית גלעד: כשאגב, אנחנו כבר 4 שנים מנסים לשתף איתם פעולה, לא מהיום.

<גלית גלעד: כמעט חמש שנים, סלילחה.

מסעוד גנאים: הם שיתפו אתכם פעולה בעבר?

מסעוד גנאים: לא? בכלל לא?

<גלית גלעד: אמרו לאורך שנים שהם ישתפו.

אורלי לוי אבקסיס: זה במשרד ראש הממשלה, זה פשוט מטורף.

<גלית גלעד: יש להם 800 מיליון שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: הם לא מחויבים לתכנית?

<גלית גלעד: משרד ראש הממשלה כמשרד כן חבר ב - - -

אורלי לוי אבקסיס: אז אולי צריך לפנות לראש הממשלה שיסדיר את העניין הזה, למנכ"ל שלו.

<גלית גלעד: גברתי, אני פונה אליך בשביל זה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נפנה למנכ"ל כדי לשתף פעולה עם האוכלוסיות הללו.

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי, יש מישהו שרוצה לדבר ולא נתנו לו את זכות הדיבור?

<גלית גלעד: אני חושבת שמשרד הכלכלה צריך להגיד מילה.

<גיל ארז: גיל ארז, משרד הכלכלה.

<גיל ארז: אנחנו כמשרד הכנו תכנית בתחום בטיחות ילדים, שמשלבת בין - ואני אתן דוגמאות – מעונות היום, הכשרה מקצועית, מנהל הבטיחות בדברים שלו, מנהל האכיפה בעיקר בתחום ומינהל התקינה - דיברו על כל הנושא של משחקים.

<גיל ארז: חלק מהתכנית כבר בא לידי ביטוי.

<גיל ארז: במעונות היום אנחנו נכנסים לדוגמא להדרכה של כל מעון יום, מנהלת והמדריכה החינוכית.

<גיל ארז: חלק מהעניין זה גם הבטיחות הפיזית שדיברתם קודם במבנים, אבל גם ההתנהלות.

<גיל ארז: וההדרכה שאנחנו הולכים לעשות זו הדרכה בכל מעון בעניין ההתנהלות.

<גיל ארז: בתחום משפחתונים ביחד עם המוסד לבטיחות וגהות, תכננו מערך הדרכה לכל משפחתון, כדי לגבי דרישות הבטיחות הפיזית בכל משפחתון, אבל גם הדרכה לרכזות המשפחתונים, כדי לטפל בעניין.

<גיל ארז: וחלק מהדברים יקבלו תגבור, אם נקבל תקציב נוסף.

<גיל ארז: בחלק מהדברים נכנסו כבר לתכנית הפעולה, זה אושר על ידי המנכ"ל.

<גיל ארז: לחלק צריך תוספת תקציבית.

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי, אז אנחנו נבקש גם מכם סקירה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לפנות למד"א.

אורלי לוי אבקסיס: שמענו פה לגבי הגשת הסיוע לאחר תאונה וכו'.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדעת האם מוסדות החינוך, מוסדות של משרד הכלכלה לגיל הרך, איפה שנמצאים הילדים שלנו – מה קורה עם הצוות שמוכשר לתת את העזרה הראשונה?

אורלי לוי אבקסיס: הרי אתם מכשירים, אתם נותנים את התעודות.

אורלי לוי אבקסיס: תגיד לנו אם יש איזו שהיא מחויבות, אתם צריכים לספק?

אורלי לוי אבקסיס: כי אחר כך כשקורה משהו, אם אין את העזרה הראשונית המיידית, אנחנו יודעים שזה יכול להיגמר רע מאד.

<יהונתן יגודובסקי: שמי יהונתן, אני ממגן דוד אדום.

<יהונתן יגודובסקי: לצורך העניין, כדי לקבל תעודת הוראה, צריכים לעבור קורס עזרה ראשונה.

<יהונתן יגודובסקי: העניין לא תמיד מיושם ברמות החינוך הלא פורמאלי, המשפחתונים, פעוטונים וכן הלאה, וזה שוב, באחריות הרשויות המקומיות, לפחות לוודא שאנשים אשר פועלים - - -

אורלי לוי אבקסיס: יש שם רענון?

<יהונתן יגודובסקי: יש מנגנון של רענון.

<יהונתן יגודובסקי: אנחנו לא אמונים על מנגנון הרענון.

<יהונתן יגודובסקי: מנגנון ההכשרה כולו פתוח.

<יהונתן יגודובסקי: יש חברות פרטיות שעוסקות בנושא, וגם מגן דוד אדום, במסגרת מחלקת ההדרכה שלו.

אורלי לוי אבקסיס: אתה אומר בעצם כל מי שעובר לימודי הוראה, מחויב בקורס עזרה ראשונה, ואתה אומר שזה לא מיושם.

<יהונתן יגודובסקי: אני לא יודע איך זה מיושם ברמה הביצועית.

<יהונתן יגודובסקי: אני יודע שישנם מכרזים של רשויות מקומיות, בחלקם אנחנו זכינו, בחלקם אנחנו לא, ויש חברות אחרות שעוסקות בתחום.

<יהונתן יגודובסקי: אנחנו גם לא יודעים מה רמת הפיקוח המקצועי, על אותם גופים שהם לא ציבוריים ועוסקים בתחום.

<יהונתן יגודובסקי: אנחנו יודעים מה הפיקוח המקצועי החל עלינו ומה אנחנו עושים.

אורלי לוי אבקסיס: וזה לא קשור למשרד הכלכלה, לגבי הגיל הרך?

<יהונתן יגודובסקי: אני לא יודע.

<גיל ארז: במעונות יש דרישה להדרכה פעם בשנתיים, לכל הצוות.

אורלי לוי אבקסיס: של המטפלות?

<גיל ארז: של הצוות.

אורלי לוי אבקסיס: הצוות, כלומר הצוות שעם הילדים חייב לעבור הדרכה וגם רענון.

<גיל ארז: כן.

<קריאה: במערכת החינוך, למיטב ידיעתי, אין חובת רענון, מה שיש בגנים, שזה חשוב מאד.

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי, אנחנו נפנה למשרד החינוך ואנחנו נבקש.

אורלי לוי אבקסיס: טוב, מאחר שיש פה אי הסכמה לגבי העניין, אנחנו רוצים תשובות לגבי משרד החינוך – האם באמת כל המורים מחויבים גם באותה תעודה של עזרה ראשונה וגם מה קורה לגבי הרענון.

אורלי לוי אבקסיס: זה חשוב לנו ביותר, כי מקרים מסוימים יכולים להיגמר לכאן או לכאן, הכל תלוי באותו רגע ומי אותו בן אדם שנמצא בסיטואציה, והאם הוא יודע מה הוא עושה באותה סיטואציה.

<יהונתן יגודובסקי: בנוסף לזה יש אצלנו מוקד היפגעות תלמידים, שמטפל בכל הנושאים של האירועים הלא דחופים, לא מסכני החיים – במערכת החינוך בכל הארץ - כחלק מאיזה שהוא מכרז שזכינו בו עם משרד החינוך ואנחנו מקיימים אותו.

<יהונתן יגודובסקי: המוקד הזה הוא מוקד ארצי, אחד, יש לו מספר טלפון, הוא פורסם בכל מערכת החינוך.

<יהונתן יגודובסקי: אנשי צוות שלנו, שאמונים, למעלה מ-200 אנשים שנענים לפגיעות ונקראים לטפל במוסדות החינוך באירועים שהם אינם דחופים ואינם מסכני חיים.

אורלי לוי אבקסיס: שאם הייתה אחות בית ספר, יכולנו לחסוך את זה.

<קריאה: זו הייתה בדיוק הסיבה שהקימו את זה, אחרי שהוציאו את האחיות, אז הקימו את זה.

<יהונתן יגודובסקי: אז חוזרת בדיוק לאלמנט - - -

אורלי לוי אבקסיס: רצו לחסוך 9 מיליון שקלים, הוציאו על זה כמה?

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, כמה ההתקשרות הזאת עלתה?

<יהונתן יגודובסקי: אני לא זוכר.

אורלי לוי אבקסיס: פי שניים או שלושה, את מבינה?

אורלי לוי אבקסיס: ועל זה מבקר המדינה אמר – לא עשו את החישובים.

אורלי לוי אבקסיס: משרד האוצר אפילו את המינימום ההכרחי, לא עשה את שיעורי הבית, ולכן זה עלה לנו יותר וקיבלנו פחות.

<קריאה: ההתקשרות היא חצי.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, ההתקשרות היא לא חצי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא מדברים על העלות הכוללת של אחיות בית ספר, אנחנו מדברים בנוסף, כי אתה יצאת גם לחברה חיצונית שתיתן את החיסונים ואת הבדיקות.

אורלי לוי אבקסיס: מד"א בתוספת לחברה של המכרזים, של שירותי בריאות התלמיד, זה תוספת שמשרד האוצר לא לקח בחשבון לאירועים כאלה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מבין?

אורלי לוי אבקסיס: זה אם אני לא טועה 14, 24 מיליון שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא רוצה לזרוק פה באוויר.

<יהונתן יגודובסקי: ברשותך אבל, עצם זה שהמוקד קיים והוא נותן מענה, הוא נותן איזה שהוא מענה כמובן בעניין הזה, אחרי היפגעות.

<יהונתן יגודובסקי: אנחנו מנסים לעשות פעילות של הסברה והדרכה בבתי הספר, אנחנו מכשירים אלפי צעירים, בוגרי גיל 15, בהתנדבות במגן דוד אדום, נאמני בטיחות בחטיבות הביניים ובבתי הספר התיכוניים בנושאים האלה, ויש פעילות נרחבת – ארוכת שנים.

<יהונתן יגודובסקי: אני במד"א מגיל 15 ואנחנו תמיד עסקנו בתחום הזה.

<יהונתן יגודובסקי: זה לא מספיק.

<יהונתן יגודובסקי: זה לא מספיק.

אורלי לוי אבקסיס: מה אתה ממליץ?

<יהונתן יגודובסקי: יש נושא של הכשרת בטיחות ועזרה ראשונה, שהיא חלק מהמניעה.

<יהונתן יגודובסקי: כי אם אתה יודע מה פוגע בך ואיך לטפל בבעיה הזו, אתה גם יודע איך להימנע ממנה.

<יהונתן יגודובסקי: ואפשר לעשות הדרכה בכל קבוצות הגיל, על פי השפה ועל פי קבוצת הגיל וכן הלאה.

<יהונתן יגודובסקי: אפשר ליצור נאמני בטיחות בבתי הספר, גם בבתי הספר היסודיים, כמובן תחת פיקוח הגורם האחראי בתוך בית הספר בעניין הזה.

<יהונתן יגודובסקי: אנחנו נענים לקריאות של כ-120 פגיעות ביום.

אורלי לוי אבקסיס: 120 פגיעות ביום.

<יהונתן יגודובסקי: 120 קריאות ביום, לא כולן עם היפגעות, דרך אגב.

<יהונתן יגודובסקי: זה יכול להיות גם ילדים שלא מרגישים טוב, חום וכן הלאה.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, לא.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד לך, במקרים האלה קוראים לנו ההורים.

אורלי לוי אבקסיס: לכם זה מגיע - - -

<יהונתן יגודובסקי: גם וגם.

<יהונתן יגודובסקי: כאשר אם חס וחלילה הקריאה היא קריאה שהיא על ידי הצוות המקבל, שהם פרמדיקים וחובשים במוקד הארצי, הם מתורגמות אצלנו לנושא שדורש מענה רפואי, והוא ניתן בשתי רמות: פעם אחת על ידי מטפלים, פעם שנייה על ידי צוותים רפואיים שמגיעים למקום עם אמבולנסים, על מנת לטפל באירועים היותר חמורים.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו מיד נסכם, רק לפני שאנחנו מסכמים אנחנו רוצים לפנות לעניין של קופות החולים.

אורלי לוי אבקסיס: יש פה איזה רעיון שצץ, על כך שכמעט בכל קופות החולים יש טלוויזיות במעגל שמשדרות באופן קבוע.

אורלי לוי אבקסיס: חצי מהזמן זה פרסומות לאותן קופות, בוא נגיד ככה, שמי שכבר נמצא באותו מקום, הוא כבר שבוי של הקופה, אבל נגיד.

אורלי לוי אבקסיס: וזה זמן או מקום מאד מאד טוב של קהל שבוי, שאפשר להכניס לשם את ההסברה בנושא בטיחות ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אולי חשוב ואולי ראוי להשתמש בגיבורי הילדים, או ילדים בעצמם, לראות איך עושים את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בהחלט, בקופות חשוב מאד מאד הנושא של ההסברה, בעיקר בטיפות החלב וגם בחדרי ההמתנה בתורים הארוכים, כאשר יש את לוח המודעות.

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה להגיד לכם שכשאני, כאמא, הולכת עם הילדים, אני משתדלת לקרוא, וגם הרבה דברים למדתי תוך כדי וזה מאד מאד חשוב.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אנחנו נסכם את הדיון הזה בזה שנאמר שזה דיון אחד מיני רבים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נמשיך ונעקוב.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים לדעת גם מבחינת הרשות מה קורה עם התקציב – אם הוא אושר או לא.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עם עניין תקציב ההסברה - בכל הנושא של היפגעות ילדים – הסברה להורים, הסברה לילדים וכו'.

אורלי לוי אבקסיס: שיתוף פעולה בין המשרדים, רק הוא יבטיח את הצלחת התכנית.

אורלי לוי אבקסיס: אני הבנתי שכבר החודש, כלומר בחודש הקרוב, ביוני, צריכה להתקבל החלטת ממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: תודיעו לנו איפה הדברים עומדים, כדי שנוכל באמת לעקוב ולקבוע בהתאם, ואולי אפילו להפעיל לחץ.

אורלי לוי אבקסיס: יש פה חברים מכל סיעות הבית, כדי שכל אחד יפנה לאיש שלו באותן נקודות חשובות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו באמת באמת מבקשים לטפל בנושא של ההנגשה לגבי האוכלוסיות, תוך כדי ראייה שזה צריך להיות דיפרנציאלי לגבי אוכלוסיות מוחלשות יותר, או כאלה שהן יותר נתונות לסיכון.

אורלי לוי אבקסיס: בנושא של מד"א וההכשרות – משרד החינוך, אנחנו רוצים מכם תשובות מה קורה עם הצוותים של ההוראה, מה קורה עם הרענון.

אורלי לוי אבקסיס: משרד הכלכלה, תנו לנו בבקשה באופן מסודר – מידע לגבי מה אתם מחייבים את המטפלות ואיפה זה עומד מבחינת הרענון.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, אני רוצה באמת להודות לך ואנחנו פה לרשותך.

<ארנון אפק: שיהיה בהצלחה.

אורלי לוי אבקסיס: כן, בהחלט בהצלחה.

אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת כמה אתה מחויב לנושא, הדלת שלנו פתוחה ואם צריך – אנחנו כאן.

אורלי לוי אבקסיס: תעדכנו אותנו ותשתמשו בנו ככוח נוסף, כזרוע נוספת.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: הישיבה נעולה.