ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 283, 2014-05-20 09:00

דוד צור: אנחנו בסט רציף של דיונים היום, ואני חייב להתחיל את הדיון בזמן.

דוד צור: אני מצר על חברי הכנסת שהגישו את ההצעה והם מאחרים, אבל יש לנו פה חבר כנסת מנוסה מאוד ומכובד מאוד.

אילן גילאון: אני עושה חלטורות בוועדות.

אילן גילאון: אני ממלא מקום.

דוד צור: והוא יידע להציג את זה אפילו טוב מהם, אם יורשה לי לומר.

דוד צור: חבר הכנסת אילן גילאון בבקשה.

דוד צור: התאריך היום 20.5.2014, כ' באייר, והנושא הוא הצעה לסדר היום (דיון מהיר) של שני חברי כנסת, חברת הכנסת מיכל רוזין וחבר הכנסת דב חנין, לעניין: בנייה בלתי חוקית בחוף י"א באשדוד.

דוד צור: האומנם זו בנייה בלתי חוקית, ומה בדיוק הסיפור?

אילן גילאון: קודם כל, גילוי נאות, אדוני, אני גר בקרבת המקום ולכן לא אני הגשתי את ההצעה לדיון מהיר.

אילן גילאון: אני עלול עוד ליהנות באופן אישי מן המראה של הנוף שלא שוברים לנו אותו.

דוד צור: הנוף הוא של כולם, גם של אלה שלא גרים שם.

אילן גילאון: כן, אבל אתה יודע, היום נזהרים מכל דבר.

אילן גילאון: לך תדע, מישהו יכול לייחס לי אינטרסים אחרים.

דוד צור: עוד לא הגשת מועמדות לנשיאות.

אילן גילאון: בשבתות אני נוהג לטייל במקום הזה, עם הנכדים שלי.

אילן גילאון: אז, חס וחלילה, אם אני אשפיע על הדבר הזה אני עלול לצאת ותועלת בידי.

אילן גילאון: הבעיה והנושא הוא לדיון דחוף, משום שמתרחשת בנייה בחוף אשדוד.

אילן גילאון: לאשדוד יש חוף בן תשעה ק"מ, ואני טוען, באופן סובייקטיבי מאוד: החוף היפה ביותר בארץ.

<קריאה: לא נכון.

אילן גילאון: החוף היפה ביותר בארץ, ואני מוכן להתווכח עם כל מי שיבוא להגיד איזשהו דבר בנושא.

אילן גילאון: נדמה לי שההיסטוריה של הדבר הזה מתחילה כבר בשנות ה-70, או באמצע שנות ה-70, והיא נמשכת ונסגרת בשנת 2010 כאשר התוכנית הזו מקבלת אישור.

אילן גילאון: עוד אין לנו את הנתונים בידינו, אנחנו מחכים לעיריית אשדוד שתספק לנו אותם לאחר שצד ג' יאות לתת לנו את הדברים.

אילן גילאון: הדבר הזה גם פורסם באופן שהצליח רק תושב אחד בשכונה לראות את הסימון במקום, הוא הגיע לעירייה ואז אמרו לו שם שהשטח הוא שטח פרטי, מה שעל-פי כל דין הוא דבר נכון, והדבר הזה מיועד להיות מלון או מלונית, לא ברור אם זה מלון או מלונית, ואם היינו רואים את תנאי הרישוי למקום הזה, היינו יודעים מה זה, אם זה שיבר אחד למים, או הרבה שיברים למים.

אילן גילאון: במקומות אחרים, כמו: פלמחים, אם אני לוקח אותו בתור תקדים, שם היה מצב דומה מבחינה משפטית למצב שישנו כאן, ובכל זאת החליטו, בסופו של דבר, שהמועצה האזורית תפצה את היזם באיזשהו אופן, כדי למנוע את הפצע הזה, אני לא יודע לקרוא לו, בתוך עינה היפה של חוף הים באשדוד.

אילן גילאון: אמרתי את הגילוי הנאות, ולכן אני לא מוצא את עצמי בתוך מובילי העניין.

אילן גילאון: מבחינתי, יש לי חברה מכיתה י' שהיא מוביל את הדבר הזה – יהודית גילאון, אשתי הראשונה עד היום, והאחרונה בינתיים.

אילן גילאון: מבחינתי היא הקשר שלי עם קבוצת האנשים הנפלאים האלה, שנלחמים על החוף שלהם.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, בזה אני רוצה לסיים: בעיני, המושג "שורשים" זה היכולת שלך להזדקן בנופי ילדותך.

אילן גילאון: נופי ילדותי ונופי ילדותם של האנשים האחרים הולך להיות ניזוק, מופר, למען אינטרסים ולמען איזשהו רעיון כביכול: תיירות.

אילן גילאון: תיירות לא נבנית על-ידי מלוניות או בתי-מלון.

אילן גילאון: תיירות נבנית, בסופו של דבר, על-ידי אטרקציות, כשבתי-המלון הם העורף, הם התשתית שנותנת ומספקת שירותים, ולא להיפך.

אילן גילאון: כפי שזה נראה, זו עוד עסקת נדל"ן אחת והמחיר שלה יהיה מחיר חמור, והציבור כאן רוצה לשים לאל את התוכנית הזאת, בדרך חוקית ומסודרת, משום שלא ניתנה להם הזדמנות בעבר, לא השגיחו בכך בעבר.

אילן גילאון: אבל אנחנו במדיניות של: אל נא תראה על התמימים, ובעיקר: אל נא תראה על החופים.

אילן גילאון: עד כאן טענותי, אלה עמדותי ואני תומך בהן.

דוד צור: אל"ף, יש לי כמה שאלות לאשדוד וגם לוועדה המחוזית: מדובר בתוכנית שמלפני כמה שנים?

<קריאה: לפני כשנה.

<קריאה: .

דוד צור: היא תוכנית חדשה?

<רוני עמיר: התוכנית האחרונה היא מ-2007.

<רוני עמיר: היא אושרה גם על-ידי הוולחוף ואני אתן רקע.

<רוני עמיר: אני היועץ המשפטי של עיריית אשדוד.

<קריאה: ואתה זה שהנחית אותם לבצע את התוכנית.

<רוני עמיר: אתה מבלבל בין תוכנית להיתר בנייה.

<רוני עמיר: זו הבעיה שלך.

<רוני עמיר: ואגב, לא הנחיתי אותם, זו הנחיה כללית - - -

דוד צור: נעשה סדר: יש לנו זמן קצוב לדיון הזה.

דוד צור: אני לא ארשה פה הערות ביניים ודיונים ביניכם.

דוד צור: תציג את השם והתפקיד, ותגיד בדיוק את הדברים כפי שאתה רואה אותם.

דוד צור: אחרי זה נשמע גם את הוועדה המחוזית ואת הארגונים.

<רוני עמיר: אני עורך-דין רוני עמיר, היועץ המשפטי של עיריית אשדוד.

<רוני עמיר: אני אתן סקירה ממש קצרה, כדי שתבינו איך הגענו לתוכנית הזאת.

<רוני עמיר: ברצועת החוף הזאת, במיוחד באותו איזור שבו נבנה כיום המלון הזה, היתה תוכנית קיימת שהתירה בעצם חומה של בניינים בני עשר קומות בערך על רצועת החוף.

<רוני עמיר: למעשה, התוכנית הזאת היתה בתוקף עד שנת 2007.

דוד צור: על אותה פיסת קרקע?

<רוני עמיר: על אותה פיסת קרקע, כן.

<רוני עמיר: בשנות ה-60, הוועדה המקומית או הוועדה המחוזית הפקידה תוכנית, היה ניסיון להקטין ולדלל את זכויות הבנייה כדי לתת יותר שימושים ציבוריים.

<רוני עמיר: הדבר הזה לא צלח, ובתחילת שנות ה-2000 הוועדה המקומית יזמה תוכנית בסמכות הוועדה המחוזית, שהמטרה שלה בעצם היתה לדלל את זכויות הבנייה, ליצור יותר שטחים לשימוש הציבור הרחב, והנמיכה – וזה הדבר הכי חשוב שהיא עשתה – את הבינוי; היה מותר שם אז עשר קומות, והיא הנמיכה אותם לקומה עד שתי קומות.

<רוני עמיר: התוכנית הזו למעשה הופקדה כבר ב-2002 או ב-2004.

<רוני עמיר: הליכי התכנון אורכים זמן, ובינתיים נכנס לתוקף חוק שמירת הסביבה החופית.

<רוני עמיר: כתוצאה מכך, נדרש גם אישור של ולחוף.

<רוני עמיר: הוועדה המחוזית הפקידה את התוכנית בשנת 2004–2005.

<רוני עמיר: היו יכולים להתנגד לתוכנית – למרות שהאמת היא, למה להתנגד לתוכנית שמקטינה מאוד את זכויות הבנייה ויוצרת יותר שטחים של איזור פיתוח חוף, שטחים שלטובת הציבור, ובעצם גורעת מבעלים שיש להם מגרש פרטי זכויות בנייה בצורה מאוד ניכרת?

דוד צור: מי היזם?

<רוני עמיר: במקרה הזה "ש.ס.

<רוני עמיר: אדיר" הוא היזם, אני לא יודע אם הוא גם הבעלים.

<רוני עמיר: אבל הבעלות היא בעלות פרטית.

דוד צור: הקרקע היא קרקע פרטית?

<רוני עמיר: לגמרי.

דוד צור: שנרכשה מתי?

<רוני עמיר: אני לא יודע.

<רוני עמיר: זה משהו שהוא לא חדש.

דוד צור: לפני שנות ה-80?

<רוני עמיר: תמיד היה בבעלות פרטית.

אילן גילאון: זה היה בבעלות "קי.

אילן גילאון: בי.ע. קבוצת בוני הערים" בזמנו, וזה נמסר.

<רוני עמיר: נכון, והם מכרו את זה לבעלים פרטיים.

<רוני עמיר: אין לי יכולת שליטה על העניין הזה.

דוד צור: קודם כל, במה מדובר?

דוד צור: בכמה חדרים?

<רוני עמיר: לפי התוכנית החדשה, מ-2007, אנחנו נראה לכם גם תמונות בעניין הזה - - -

<קריאה: יש תמונה אחת שווה יותר מאלף מילים.

דוד צור: אז בבקשה, תַראו.

<רוני עמיר: מדובר פה במלון של שתי קומות, עם 49 חדרים.

<רוני עמיר: אני הכנתי גם סקירה ששלחתי גם במייל אתמול בלילה, הייתי מוכן לצרף את זה.

דוד צור: אל"ף, לא קיבלנו את הסקירה הזו, וחבל.

אילן גילאון: הכול טוב ויפה, רק למה צריך דבר כזה?

אילן גילאון: למי זה נחוץ?

דוד צור: האם במסגרת הבנייה הזאת יש בתכנון גם הפקעה של רצועת החוף כולה?

דוד צור: זאת אומרת, הגישה לים היא גישה פרטית רק למלון, או מה שזה יהיה?

<רוני עמיר: לא, ממש לא.

דוד צור: החוף פתוח לכלל הציבור?

<רוני עמיר: החוף פתוח לגמרי, וזה אחרי המלון הזה.

<קריאה: וזה גם מעבר לרצועת 100 מטר.

<קריאה: יש חניון ציבורי לפני זה.

דוד צור: אבל הוא מזרחי?

<קריאה: הוא מזרחי למלון.

דוד צור: הוועדה המחוזית, מבחינה פרוצדורלית, מה עמדת משרד הפנים בכל הסוגיה?

דוד צור: חבר הכנסת גילאון, אני רוצה לחדד את העניין, הטענה של ההצעה בכותרת היא: בנייה בלתי חוקית בחוף י"א אשדוד.

דוד צור: אפשר היה להגיד שהיא בלתי סבירה, אפשר היה להגיד שהיא בלתי ראויה.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, אני מציע להתמקד בתנאים של אישור הבנייה.

אילן גילאון: יש כאן עורכת-דין, אבל הבעיה המרכזית היא איך סופרים את 100 המטר מהחוף, כמה חדרים יש, ומה זה הדבר הזה בכלל, בית-מלון?

אילן גילאון: מלונית?

אילן גילאון: על זה אני מדבר.

אילן גילאון: כל תנאי הרישוי לא נמצאים בידי האזרחים, והם לא יכולים להתנגד כי הם לא יודעים מה.

דוד צור: אני אשמע גם אותם.

דוד צור: אני מציף עוד פעם את הסוגיה.

דוד צור: הטענה פה היא שהבנייה בלתי חוקית.

דוד צור: אם יש מישהו שצריך לדאוג בראש ובראשונה לעניין החוקי של העניין הזה, זה לא העמותות היקרות שעושות עבודתן נאמנה, זה הרשות; זה משרד הפנים, בראש ובראשונה.

דוד צור: אחרי זה, כמובן, אם העירייה לא נכנסת בזמן – אני בכוונה שואל את זה בהתרסה: מול עיניכם, יש פה בנייה בלתי חוקית, הליך לא חוקי, לא תקין, הציבור לא יודע מה אתם הולכים לבנות שם, יש פה דמוניזציה של עשר קומות שהולכות לעלות שם, בעוד שמסתבר שפה מדובר בשתי קומות, גישה לחוף – כן או לא?

דוד צור: חוקי, קודם כל?

<רוני עמיר: חוקי למהדרין.

<רוני עמיר: לא רק חוקי.

<קריאות: - - -

דוד צור: אני מזהיר פעם נוספת, רבותי: לא יהיה פה שוק.

דוד צור: בלי להעליב את השוק, כן?

<רוני עמיר: יש להפריד בין הליכי התכנון שהם פומביים לגמרי, ואפשר להגיש התנגדויות, אפשר לראות את התוכניות, אפשר לעשות הכול, לבין הליכי הרישוי שהם הליכים לא כל-כך פומביים.

<רוני עמיר: לצורך העניין, יש פסיקה מינואר השנה, ולכן הנחיתי באופן גורף – אגב, לאו דווקא בעניין שלכם – שמי שרוצה לעיין בהיתר שהוא לא היתר שלו ואין לו הסכמה של בעל ההיתר צריך להגיש לפי חוק חופש המידע, ויש פרוצדורה.

<רוני עמיר: בסופו של יום, גם מקבלים לעיין.

<רוני עמיר: רק צריך לשמוע את הצד השני, למה הוא מתנגד.

<רוני עמיר: ובעניין הזה, אגב, הפרוצדורה נעשתה - - -

דוד צור: שמעתם התנגדויות?

<רוני עמיר: ההתנגדויות הן לא להליכי הרישוי.

<רוני עמיר: ההתנגדויות הן להליכי התכנון, וכל נושא התכנון הסתיים ב-2007.

<רוני עמיר: זאת אומרת, ב-2007 יכול היה אותו יזם להגיש בקשה להיתר - - -

דוד צור: התכנון הזה הסתיים ב-2007, או התכנון ההוא?

<רוני עמיר: התכנון של התב"ע.

<שלמה נער: התכנון של תוכניות בניין עיר.

דוד צור: של הבניינים בעשר קומות, או זה?

<רוני עמיר: לא, של שתי הקומות.

דוד צור: ולזה לא הוגשו התנגדויות?

<רוני עמיר: באופן עקרוני היו התנגדויות דווקא של הוועדה המקומית לצרכים אחרים, אבל לא מבחינת הקטנת הזכויות.

<שלמה נער: שמי שלמה נער, אני מהנדס העיר.

<שלמה נער: יש הליך של התנגדויות ברישוי, כשמישהו חורג מהזכויות שהתב"ע מקנה לו.

<שלמה נער: במקרה הזה אין כאן שום הקלה ושום פרוצדורה אחרת שדורשת הליך של התנגדויות, ולכן זה אושר - - -

דוד צור: כן, אבל לא ניתן להתעלם או להיתמם מהעניין שקרו הרבה דברים מאז 2007, בעיקר בתחום הפסיקה שדיברה על נושא של רצועות חוף באופן אחר, לרבות פסיקה אחרונה שמדברת גם על תוכניות ישנות.

דוד צור: שקללתם את הנושא הזה בהערכות שלכם?

<רוני עמיר: מאחר שהתוכנית הזו עברה את הוולחוף, בעצם האינסטנציה שנקבעה בחוק של מי שיאשר תוכנית כזאת לאור קרבתה לחוף, אישרה את התוכנית.

<רוני עמיר: זאת אומרת, בעצם היום אני לא יכול גם לחסום את מבקש ההיתר, שהוא בעלים פרטי, לממש את זכויותיו לפי התוכנית שאושרה כחוק.

דוד צור: ותקדים פלמחים?

<רוני עמיר: הוא לא רלוונטי לצורך העניין כי שם מדובר בתוכנית בכלל, לא בהליכי רישוי.

אילן גילאון: אתם נמצאים באותו סטטוס משפטי, בדיוק כמו פלמחים.

דוד צור: בואו נשמע את הוועדה המחוזית, שהיא האינסטנציה הערעורית או הפוסקת האחרונה לפני ערכאה משפטית.

<אורן גבאי: שמי אורן גבאי, מנהל יחידת הפיקוח של מחוז הדרום.

<אורן גבאי: אנחנו נדרשנו לעניין הזה בעקבות הפנייה של חבר הכנסת חנין וחברת הכנסת רוזין, הוצאנו מפקח לשטח ובדקנו גם את היבט ההיתר, גם את היבט התוכנית וגם את מה שקורה בשטח.

<אורן גבאי: נכון לשלב זה, כל מה שקורה בשטח, גם מבחינת ההיתר שניתן, גם מבחינת מה שקורה בשטח בפועל מבחינת העבודות שהתחילו על בסיס ההיתר, גם מבחינת הסטטוס של התוכנית, לא מצאנו שום עילה או סיבה לומר שמתבצעת שם בנייה ללא היתר או בנייה לא חוקית, או חריגה מהיתר, או כל דבר בסגנון הזה.

דוד צור: אתה לא הגורם המוסמך אולי, כי אתה מהפיקוח, אבל אני מניח שהצטיידת בכל המידע מהוועדה המחוזית.

<אורן גבאי: המידע התכנוני, בוודאי.

דוד צור: האם כל הליכי התכנון, כפי שנטען מחד שלא, ומצד שני שכן, האם כל הליכי התכנון בוצעו כחוק?

<אורן גבאי: כן.

דוד צור: הגברת יהודית גילאון, תשובת אשדוד ונציגת התושבים, בבקשה.

<יהודית גילאון: אני רוצה להתמקד בשני דברים מאוד חשובים.

<יהודית גילאון: הנושא המשפטי יהיה הכי קצר מבחינתי כי אני יכולה להביא פה תוכניות משתנות משנת 1986, אני יכולה לקבור את עצמי בניירת ושרטוטים כדי להבין מי קובע משהו ולמה.

<יהודית גילאון: אני גם יכולה להתייחס לביקורת של מבקר המדינה ב-2011 על איך מקבלים החלטות בוועדת משנה של תכנון ובנייה: אל תבנה פה עשר קומות, תבנה פה את עשר הקומות, פה אני אתן לך שתי קומות, לא בהליך רגיל, לא בהליך טוב – מבקר המדינה, שחור על גבי לבן.

<יהודית גילאון: אבל אני רוצה לדבר על אותם דברים שהשתנו דווקא מבחינת יחסם של התושבים לטבע.

<יהודית גילאון: משנת 1962 אני גרה באשדוד, גדלתי על החופים הזהובים האלה, אני לא רוצה לנסוע לפוקומוי ולפוקט כדי ליהנות מהם, אני רוצה להמשיך ליהנות מהם בעיר שלי.

<יהודית גילאון: זה משהו שניתן חינם לכל תושבי אשדוד בלי שהם יצטרכו לעבור ולשבת בצל של מלונית עם 49 חדרים.

<יהודית גילאון: מלונות אפשר לבנות גם מזרחית לטיילת, זה לא חייב להיות על החוף ועל הגלים של החוף.

<יהודית גילאון: אני הבאתי תמונה של מלון ענק, יפהפה, דרומי, קרוב מאוד לחוף, לא מאוכלס, אין בו צורך.

<יהודית גילאון: מלון "אורלי", אחד מבתי-המלון הראשונים שנבנו באשדוד נהרס עכשיו, נבנה עליו בניין קומות.

<יהודית גילאון: אני אפילו לא בדקתי כמה קומות כי לא צריך.

<יהודית גילאון: מלון "ווסט" – עדיין לא מאוכלס.

<יהודית גילאון: שני מלונות שנקראו: דירות נופש, נבנו כדירות נופש, הלך הנופש, נשארו רק הדירות.

<יהודית גילאון: כל מיני שינויים.

<יהודית גילאון: עוד דבר, יש לנו את הקיוסק הכי גבוה על חוף הים; קיבל אדם היתר לבנות בניין של קומה אחת, הוא גר למעלה בארבע קומות.

<יהודית גילאון: מה זה משנה?

<יהודית גילאון: צווי הריסה, כל הצווים שבעולם מבחינה חוקית - - -

דוד צור: מה, בית פרטי?

<יהודית גילאון: כן, יש לו קיוסק למטה, הוא גר למעלה, על החוף.

<יהודית גילאון: אני לא מדדתי, לא 100 ולא 150 מטר.

אילן גילאון: הקיוסק הגבוה בעולם.

<רוני עמיר: המקרה מפורסם.

<רוני עמיר: הוא נמצא בהליכים משפטיים.

<קריאה: כבר עשר שנים.

אילן גילאון: לי היה בר-מצווה כשאתה יצאת - - -

<יהודית גילאון: 12 שנים בהליך משפטי.

<קריאה: 12 שנים בהליך משפטי.

<קריאה: מתי תורידו את הדבר הזה?

דוד צור: משפחת גילאון, השתלטתם על הכנסת.

דוד צור: הלו, משפחת גילאון השתלטה על הכנסת.

מיכל רוזין: אל"ף, טוב שכך.

דוד צור: אילן, לדעתי, אתה בסכנה.

אילן גילאון: אנחנו עושים רוטציה.

אילן גילאון: אין בעיה.

דוד צור: לדעתי, אתה בסכנה, אתה בסכנה רצינית.

<יהודית גילאון: אני הבאתי אפילו מספר תמונות כדי להראות לכם איך נראית הטיילת, איך נראה הנוף.

<יהודית גילאון: אני אפילו הבאתי הדגמה, שאני לא יכולה להראות אותה, של איך ייראה הנוף כשאנשים יטיילו שם אם ייבנו שם בניין.

<קריאה: הוא לא ייראה.

<יהודית גילאון: הטיילת הזאת נקראת: "יפה נוף", מטיילים עליה אלפי אנשים במשך השבוע, יש שם מתקני כושר שכשיושבים עליהם רואים את הנוף הפתוח והיפהפה של הים, של השקיעה, של בעלי-החיים שחיים שם, יש שם מצודה עתיקה – על כל זה מאיימים לבנות לנו 260 דונם שאמורים להיבנות עד 2017, ועכשיו התחילו את המלונית הזאת, שאין לנו שום מושג מה יש בה.

<יהודית גילאון: אני זאת שביקשתי את היתר הבנייה, ואני מחכה לו מ-23 בפברואר.

<יהודית גילאון: יש לי מסמך רשמי של העירייה.

דוד צור: האם זה הופץ להערות לציבור, להגשת התנגדויות?

<רוני עמיר: אני חוזר: חייבים להבדיל בין הליכי הרישוי להליכי התכנון.

<רוני עמיר: בהליך רישוי, ככל שהוא תואם תב"ע, לא מפרסמים את זה להתנגדויות.

<רוני עמיר: זה לא מופיע בשום חוק.

דוד צור: אבל רגע, מה, זה מבצע סודי?

דוד צור: אי אפשר להראות מה הולך להיבנות שם?

דוד צור: השאלה פשוטה, עזוב רגע את הליכי רישוי מול תכנון:

דוד צור: אם הייתם דווקנים כאלה בהליכי הרישוי אני מניח שלא היה קיוסק שעבר לארבע קומות.

דוד צור: אגב, כמה זמן יש צו הריסה על המקום הזה?

<רוני עמיר: זה כבר הרבה מאוד שנים, והוא עוד נמצא עכשיו בהליך של הסרת צו.

<רוני עמיר: הוועדה המחוזית מטפלת בזה היום.

דוד צור: למי זה שייך?

<רוני עמיר: לבן-אדם פרטי גם כן, שמו: ציון ביטון.

אילן גילאון: בן-אדם פרטי שבעיריית אשדוד מפחדים ממנו כי הוא ירביץ להם.

<קריאה: בדיוק.

<קריאה: אלו המילים הנכונות.

דוד צור: זה אותו ציון ביטון מפלמחים?

<רוני עמיר: לא, הוא לא מפלמחים.

דוד צור: לא סתם אני שואל, גם שם הקיוסק הוא של משפחת - - -

מיכל רוזין: זה מעבודתך הקודמת?

דוד צור: מן הסתם.

<יהודית גילאון: מה-1 בדצמבר יש פה את הבקשות של עיריית אשדוד לכל הדברים כדי שהיזם הזה יבנה.

<יהודית גילאון: אנחנו כציבור רשאים לדעת אם הדברים האלה נענו?

<רוני עמיר: גברתי, אבל את פעלת לפי החוק ואמרו לך שב-25 לחודש את יכולה לעיין בהיתר, נכון?

<יהודית גילאון: אחרי שלושה חודשים.

<יהודית גילאון: הוא בינתיים בונה.

<רוני עמיר: מה לעשות?

<רוני עמיר: זו הפרוצדורה.

אילן גילאון: יהודית, טוב שפעלת לפי החוק, היום - - -

דב חנין: סליחה, למה התשובה הזאת?

דב חנין: למה אתם אומרים לה "לפי החוק", כאילו אתם לוקחים את המקסימום כדי שהיא תגיע ליום האחרון שמותר לפי החוק?

<רוני עמיר: לפי חוק חופש המידע צריכים לחכות 30 ימים לאחר תשובת הממונה על חופש המידע.

<רוני עמיר: הממונה על חופש המידע החליט להתיר את העיון למרות שהבעלים של ההיתר מתנגד.

<רוני עמיר: ולכן לפי חוק חופש המידע יש 30 ימים להגיש התנגדות.

<רוני עמיר: הוא יכול לגשת לבית-משפט לצורך העניין - - -

דוד צור: נציגת משרד המשפטים, בבקשה.

<נועה עמירב-פטאל: אתה דיברת על פסק דין שיצא בינואר שבאמת קבע שאפשר לעיין בהיתר רק באמצעות חוק חופש המידע.

<נועה עמירב-פטאל: אני רק רוצה להגיד שאנחנו הגשנו עמדה לבית-משפט, עמדת המדינה - - -

<רוני עמיר: היא נדחתה.

<רוני עמיר: יש ערעור על פסק הדין?

<נועה עמירב-פטאל: הוגש ערעור על פסק הדין, ואנחנו הגשנו את עמדתנו שפסק הדין הזה לא מחייב.

<נועה עמירב-פטאל: הוא נגע לנסיבות המקרה הספציפי.

<רוני עמיר: זה לא מדויק כי היא אמרה במפורש שמדובר פה - - -

דוד צור: אדוני היועץ המשפטי, אני מבין את העמדה של הרשות והרצון לפתח.

דוד צור: אני רק לא מצליח להבין איזו עמדה אתה מציג פה ולמה הגישה הכל-כך לעומתית או מתנשאת.

דוד צור: דבר פשוט ביקשו ממך.

דוד צור: הוועדה הזאת, אין לה סמכות להגיד לך: תפסיק לבנות, אל תבנה וכן הלאה.

דוד צור: אומרים לך דבר פשוט: אתה שליחו של מי שמייצג גם את משפחת גילאון וגם את תושבי אשדוד, כל תושבי אשדוד, גם את היזם הפרטי שרוצה לבנות שם.

דוד צור: לכן, מה ההסתרה הזאת?

דוד צור: מה אתה מתחבא מאחורי 30 יום של חוק חופש המידע?

דוד צור: תראה מה אתה הולך לעשות שם.

דוד צור: למה זה כל-כך מסובך?

מיכל רוזין: ומה האינטרס הציבורי.

דוד צור: ונאמר ואין להם אפילו סמכות, ועל-פי חוק הם לא יכולים להגיש התנגדויות, כפי שאמרת, כי ב-2007, הכול נכון – תראה מה אתה הולך לבנות שם, מה הסיפור?

<רוני עמיר: לי אין שום מניעה להראות.

<רוני עמיר: ההיתר נמצא אצל אדוני, הוא יכול להראות להם את זה.

דוד צור: מה שאתה מראה לי כאן, היא לא יודעת.

דוד צור: הייתי מספר לך בדיחה גסה, אבל זה בשידור.

דוד צור: זאת אומרת, בסוף יכול להיות שאין אישיו.

דוד צור: ברור שיש, כי יש פה עולמות שונים.

דוד צור: שואלים אותך שאלה פשוטה, למשל, הגברת גילאון אומרת שהטיילת תופרע, אז אני לא מדבר על הנוף המזרחי.

דוד צור: שאלתי אותך קודם שאלה ואמרת שלא, אז תדגישו את זה, תגידו עוד פעם: האם הרצף של הטיילת, מנקודה X באשדוד לנקודה Y, תהיה רצופה, כמו במקום שבו אני גר בתל-אביב, לדוגמה; למרות שגם שם, לצערי, יש מבנה שהוא כבר 100 שנה שם מכין ג'חנון על המים בערך, ולא מצליחים להרוס אותו.

דוד צור: אז אני שואל: האם הטיילת הזאת תהיה רצופה?

<רוני עמיר: הטיילת רצופה.

<רוני עמיר: היא יפיפיה.

דוד צור: מה המרחק של המלונית מקו הטיילת?

<שלמה נער: זה נושק לטיילת.

<קריאה: מה זה, "נושק"?

<קריאה: זה על הטיילת.

דוד צור: זה כמו מלון "דן" בתל-אביב בערך, למשל?

<יהודית גילאון: זה מפריע לנוף שרואים מהטיילת לכיוון הים.

אילן גילאון: לא, אבל מלון "דן" נמצא מזרחית לטיילת.

אילן גילאון: זה חוסם את הטיילת לים.

<שלמה נער: אחרי שנגמר המלון, מצד מערב, מתחילה הטיילת שעוברת לכל האורך והיא לא מופרעת, וזה בכלל לא על הקרקע הזאת.

<שלמה נער: הקרקע של הטיילת היא קרקע ציבורית.

דב חנין: המלון נמצא מערבית לטיילת או מזרחית לטיילת?

<קריאות: מערבית.

<קריאות: מזרחית.

<שלמה נער: המלון נמצא מזרחית לטיילת.

<קריאות: מערבית.

<קריאות: מערבית.

אילן גילאון: אתה מהנדס העיר אשדוד או עיר אחרת אולי?

<קריאות: - - -

דוד צור: שאלו אותך שאלה פשוטה, קח שנייה להתרכז.

דוד צור: אני תמיד אמרתי לבת שלי: אל תגידי לי, שמאלה, ימינה, אבא, תגידי לי: או מערבה או מזרחה.

דוד צור: זה מוחלט.

דוד צור: האם המלון נמצא מזרחית לטיילת?

דוד צור: מזרחית לים בטוח כן, אבל הוא נמצא מזרחית לטיילת?

<שלמה נער: אני עונה ועניתי מספיק ברור: המלון נמצא מזרחית לטיילת.

דוד צור: מזרחית לטיילת הקיימת ולא לטיילת חדשה שתיבנה?

<שלמה נער: יש באמצע גוש של מגרשים פרטיים שיושב בין שתי טיילות לכאורה, טיילת אחת להולכי רגל שנמצאת מערבית למלון, ואחת זה החניונים והדברים האלה, שזה הגישה המוטורית, זה נמצא מזרחית למלון.

<שלמה נער: זה יושב ביניהם.

<שלמה נער: יכול להיות שהם מדברים על איזור החניון, אבל הטיילת שמתוכננת ויש לנו תוכניות לכל האורך, נמצאת מערבית - - -

אילן גילאון: המלון נמצא בין הטיילת לבין הים התיכון, לעזאזל, מה אתה מדבר?

אילן גילאון: שיהיה ברור: הים התיכון, לא האוקיינוס האטלנטי.

אילן גילאון: הים התיכון והטיילת – באמצע יש מלון.

<שלמה נער: מה שאתה מדבר עליו זה חלק מהחניון, הגישה המוטורית.

אילן גילאון: אבל זה רק אתה יודע.

אילן גילאון: אף אחד בעיר לא יודע את זה.

<שלמה נער: אז תתעניין.

<שלמה נער: זה לא בקשה להיתר.

דוד צור: אליזבט אמסלם, בבקשה.

<אליזבט אמסלם: אני אשמח אם קודם תדבר עו"ד רונית לירן שמייצגת את התושבים.

<עו"ד רונית לירן: שלום לכל הנוכחים.

<עו"ד רונית לירן: שמי עורכת-הדין רונית לירן, אני מתעסקת בענייני תכנון ובנייה כבר קרוב ל-17 שנים, מתמחה בתוכניות מתאר מכל הסוגים, מרמת היתר הבנייה עד לרמת העיר השלמה.

<עו"ד רונית לירן: נכנסתי לעובי הקורה לבקשת תושבי אשדוד, בדקתי את מה שקורה שם, ועולה שם תמונה עגומה מאוד עם סימני שאלות כבדים מאוד על מה שקורה כאן.

<עו"ד רונית לירן: נתחיל עם נושא היתר הבנייה.

<עו"ד רונית לירן: גם אני ביקשתי את היתר הבנייה ולא קיבלתי שום התייחסות מהעירייה בסוגיה הזאת.

<עו"ד רונית לירן: צריך להבין את הנקודה, כשאומרים: בואו, תפנו למסלול של חופש המידע – בתור אחת שהתעסקה הרבה בחופש המידע, זה מסלול שבו אומרים לכם:

<עו"ד רונית לירן: בואו נחכה 30 יום עד שהצד השני יגיב, ואז אם הצד השני מגיב והוא מתנגד אז עליך להגיש עתירה לבית-המשפט המחוזי, ואז לנהל שם דיון של שנה, ואחר-כך נגיש ערעור לבית-המשפט העליון, ובינתיים, כפי שאתם תראו, הכול כבר נבנה בשטח.

<עו"ד רונית לירן: כאשר יזם מתנגד להציג מלון שאמור לשרת את הציבור, מתנגד בתוקף להציג אותו, והעירייה משתפת פעולה, זה קודם כל אומר דרשני.

<עו"ד רונית לירן: אנחנו לא מדברים פה על מבנה בנוי שאז אנחנו צריכים לראות את ההיתר, אנחנו מדברים פה על משהו שעוד לא נעשה בשטח ויש עוד הזדמנות לעצור אותו.

<עו"ד רונית לירן: כאשר באים לבית-המשפט, יגיד בית-המשפט: סליחה, כבר יש שיהוי, הכול כבר נעשה, נגרם נזק ליזם, נגרם נזק לציבור.

<עו"ד רונית לירן: אז זה נורא נחמד חופש המידע – זה לא המקרה המתאים.

<עו"ד רונית לירן: הדבר השני: היתר, זה גם נחמד שבאים ואומרים: כן, זה נמצא במרחק ראוי מחוף הים.

<עו"ד רונית לירן: חוק החופים שנכנס לתוקף בשנת 2004 מגדיר שיטת חישוב שיוצרת פערים גדולים בין שיטות חישוב אחרות.

<עו"ד רונית לירן: אני מסייעת כרגע לתושבי בת-ים, ושם מסתבר שוועדה מחוזית וועדה מקומית נתנו הקלה משמעותית באופן חישוב המרחק מהים והפערים הגיעו ל-30 מטר בין המרחק שאמור להיות על-פי חוק החופים, לבין המרחק שהוועדה - - -

דוד צור: בבנייה פרטית?

<עו"ד רונית לירן: לא, מלון.

<עו"ד רונית לירן: כאשר אין את ההיתר בפנינו, אין בכלל אפשרות להביא את זה למודד כדי שבכלל נבדוק אם אנחנו נמצאים במרחק של 100 מטר מהים לפי חוק החופים, או לא.

<עו"ד רונית לירן: אני מגלה תופעה מעניינת מאוד: אני מסתכלת על הקרקע, הקרקע של המינהל, מחפשת הערת אזהרה של היזם, אין הערת אזהרה ליזם.

<עו"ד רונית לירן: אני אומרת: אוקי, קרקע של המינהל, אחפש את המכרז של מינהל מקרקעי ישראל שבו הוא מתיר ליזם לקבל את השטח.

דוד צור: את מדברת על בת-ים?

<עו"ד רונית לירן: לא, אני מדברת עכשיו על אשדוד.

דוד צור: מדובר פה על קרקע פרטית.

<עו"ד רונית לירן: לא, אני מדברת על הקרקע של התוכנית שאני בדקתי.

דוד צור: קודם נאמר פה שזו קרקע פרטית.

<קריאה: היא בדקה תוכנית אחרת, לדעתי.

<עו"ד רונית לירן: קודם כל, יש תוכנית שרצה עכשיו.

דוד צור: מדובר על גוש חלקה, מה יש לבדוק תוכנית אחרת?

דוד צור: גוש החלקה הזה, אני שואל שוב כדי שיירשם בפרוטוקול, היא פרטית או של המינהל?

<שלמה נער: המגרש הזה פרטי.

<עו"ד רונית לירן: כפי שאמרתי, אני לא מוצאת מכרז שמאפשר בכלל ליזם לקבל זכויות בנייה.

<עו"ד רונית לירן: בעיון במינהל מקרקעי ישראל אני לא מצאתי מכרז.

דוד צור: אבל מדובר פה על קרקע פרטית.

דוד צור: כל הטיעונים האלה לא רלוונטיים.

<עו"ד רונית לירן: אבל אני לא ראיתי בתוכנית "קרקע פרטית".

<עו"ד רונית לירן: אני ראיתי קרקע של המדינה.

דוד צור: כל הטיעונים האלה לא ממש רלוונטיים ברגע שזה קרקע פרטית.

<עו"ד רונית לירן: אבל אני מסבירה כרגע מה אני רואה.

דוד צור: את אומרת לי שהוועדה המחוזית והיועץ המשפטי ומהנדס העיר, כולם משקרים?

<אלה ירקוני: זה "הולילנד", כן.

<עו"ד רונית לירן: אני לא אומרת "משקרים".

<עו"ד רונית לירן: אני אומרת מה אני מצאתי.

דוד צור: לפחות על העובדות אי אפשר להתווכח, וגם לא צריך.

<אלה ירקוני: אני יכולה להגיד מה יש בחדרה.

<עו"ד רונית לירן: אני מוצאת שהתב"ע דורשת במפורש הערת אזהרה כדי להזהיר את האנשים שהמלון הוא לא מלון דירות.

<עו"ד רונית לירן: התב"ע אומרת במפורש: זה לא יהיה מלון דירות, ואמורה להיות הערת אזהרה כדי להזהיר את הקונים הפוטנציאליים.

<עו"ד רונית לירן: אני מסתכלת ואין הערת אזהרה.

<עו"ד רונית לירן: אני פונה לעיריית אשדוד כבר פעמיים בנושא הזה.

<עו"ד רונית לירן: הערת אזהרה בטאבו, חמש דקות העירייה יכולה לשים, ומהרגע שהתוכנית נמצאת בתוקף, כבר כמה שנים, אין הערת אזהרה.

<עו"ד רונית לירן: כלומר, היזם או כל אדם אחר יכול למכור את זה לאנשים, ואחר-כך יגידו: אנחנו הסתמכנו, אף אחד לא הזהיר אותנו.

דוד צור: תודה.

דוד צור: חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה.

מיכל רוזין: בוקר טוב לכולם, אני מתנצלת על האיחור.

מיכל רוזין: אני חייבת לומר שאני לא מופתעת שיש פה ויכוח בין הצדדים, אבל אני כן נדהמת בכל פעם שזה קורה מכיוון שאני לא חושבת שיש פה אינטרסים צולבים או אינטרסים שונים, או לפחות לא צריכים להיות אינטרסים שונים.

מיכל רוזין: העירייה שׁם כדי לשרת את אזרחי ותושבי אשדוד.

מיכל רוזין: זו המטרה שלה.

מיכל רוזין: היא נבחרה על-מנת לשרת את האינטרסים של התושבים, ולא את האינטרסים של העירייה.

מיכל רוזין: ולכן, אם יש פה אינטרסים שהם לא תואמים או מנוגדים, אז מן הראוי שהעירייה לא תעמוד מול התושבים ותתגונן, ותגיד לתושבים: אתם טועים, אלא תנסה אולי לפחות פה אפילו – יזמנו דיון, ישכנעו אותנו ואת תושבי אשדוד שהעירייה פועלת למענם, למען האינטרס שלהם, למען טובתם.

<רוני עמיר: את לא שמעת קודם את הדברים שלנו.

מיכל רוזין: אתה צודק, התנצלתי ובכל זאת אני שומעת את הוויכוח.

מיכל רוזין: האינטרסים צריכים ל היות זהים, ואתם צריכים לשמוע את קול התושבים.

מיכל רוזין: זה קודם כל, וזה חשוב ביותר.

מיכל רוזין: זה לא המקום היחיד שבו אנחנו רואים את התופעות האלה.

מיכל רוזין: ידבר מיד חבר הכנסת חנין על כל נושא חוק החופים שהוא חשוב עד מאוד, והתיקון החדש, אין לי ספק שהוא יחזק את השמירה שלנו על חופי הים בישראל.

מיכל רוזין: אנחנו רואים את זה לאורך כל החוף במדינת ישראל.

מיכל רוזין: אנחנו רואים מלונות שנבנו וצופים לים.

מיכל רוזין: וגם כל נושא התיירות לא צריך להיות תמרור אזהרה, שאם מדובר בתיירות, אז אוקי, אז אפשר להרוס את הים או לבטל חלק מהחופים.

מיכל רוזין: ולכן, בוודאי כאשר מלונות למיניהם הופכים להיות דירות נופש או נהרסים ונהיים בתי מגורים – ושוב, אלה טענות שאני שמה עליהן סימני שאלה אבל הן טענות שנשמעות על-ידי התושבים פה – מן הראוי שהטבע הזה, שהוא של כולנו, יישמר למען כולנו.

מיכל רוזין: ואני חוזרת על הדרישה העיקרית שלי: העירייה שם כדי לדאוג שהטבע באשדוד ימשיך להיות שייך לתושבי אשדוד ושהם ימשיכו ליהנות ממנו, ולא יזמים פרטיים ולא אנשים פרטיים.

מיכל רוזין: ואנחנו לא נגד קידמה, אנחנו לא נגד פיתוח כלכלי ולא נגד פיתוח תיירותי, אבל לא נראה שנשמרים פה האיזונים ההולמים.

מיכל רוזין: וכאשר אתם מסתירים מידע או כאשר אתם נתלים בכל מיני טיעונים משפטיים שבעצם מובילים לחוסר שקיפות, התחושות הן קשות מאוד.

דוד צור: אליזבט אמסלם, בבקשה.

<אליזבט אמסלם: אני מתנועת "אשדודים", תנועה שפועלת באשדוד לטובת האינטרס הציבורי באמת, ואני רוצה להתייחס לשני דברים.

<אליזבט אמסלם: בקצרה, אני אתייחס לשקיפות לציבור שלא קיימת בעצם העובדה שאנחנו צריכים לחקור, ולהתעקש ולהילחם נגד גוף שאמור לייצג אותנו, זה מאוד-מאוד בעייתי.

<אליזבט אמסלם: והנושא של חוף י"א – אומנם אנחנו מתמקדים בזה היום, אבל זה רק סימפטום.

<אליזבט אמסלם: ואם אנחנו נצליח היום לטפל בזה כמו שצריך ולהקפיא את התוכנית, אנחנו נוכל לטפל בשאר הסימפטומים ובשאר המחלה שנקראת: בעיה בשקיפות לציבור ובעצם העובדה שמתקבלת התרשמות ציבורית שהעירייה עושה יד אחת עם היזמים.

<אליזבט אמסלם: היום אנחנו נמצאים במצב שהציבור מאוד-מאוד כועס, וחבל שאנחנו משמשים רק כמשלמי ארנונה ולא יותר.

<אליזבט אמסלם: רוב הדברים נאמרו בעניין הזה.

<אליזבט אמסלם: אני רוצה להתייחס לעניין טובת הציבור והפיתוח התיירותי.

<אליזבט אמסלם: אני נולדתי בצרפת, והתיירות באשדוד, התיירות התוססת והחשובה באמת, היא התיירות הצרפתית בחודשי הקיץ.

<אליזבט אמסלם: אנשים משלמים כרטיס טיסה והם משלמים הרבה כסף כדי לראות את הים.

<אליזבט אמסלם: ברגע שאתם הורסים את הים, אתם מביאים אסון תיירותי לעיר.

<אליזבט אמסלם: הצרפתים לא מעוניינים במלונות על החוף.

<אליזבט אמסלם: הם מעוניינים בחוף פתוח.

דוד צור: לא הייתי לוקח השוואה מאירופה.

דוד צור: אני חזרתי מאיטליה ויש שם הפקעה של החוף לחלוטין.

דוד צור: אין גישה בכלל למים במקומות נהדרים, מראה מרהיב – פוזיטנו ואמלפי, מי שלא היה, אני ממליץ – שם בתי-המלון על המים.

דוד צור: אנחנו לא רוצים את זה, ולכן אני אומר, בואו לא נביא דוגמאות מאירופה.

מיכל רוזין: היא לא הביאה דוגמה מצרפת.

מיכל רוזין: היא אמרה שהצרפתים שבאים לישראל רוצים להיות בחוף.

מיכל רוזין: זה מה שהיא אמרה.

דוד צור: כל הכבוד.

דוד צור: אנחנו מברכים, כמובן, את התיירים הצרפתים.

דב חנין: חבר הכנסת צור, - - - צרפתים באים לארץ.

דוד צור: אנחנו מברכים את התיירים הצרפתים, אבל אנחנו לא מתכננים את זה.

<חוה חימקיס: גם לתושבי אשדוד מגיע.

<חוה חימקיס: <

דוד צור: או, בדיוק מה שבאתי להגיד: תושבי אשדוד לפני התיירים הצרפתים.

<חוה חימקיס: אנחנו גרים באשדוד ואני נהנית מהים, אני גרה מול הים.

אילן גילאון: אשדוד היא עיר תעשייתית.

אילן גילאון: היא לא עיר תיירות.

אילן גילאון: היא לא תהיה עיר תיירות.

דוד צור: אליזבט, תודה רבה.

דוד צור: חבר הכנסת חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: כמי שלא מתגורר באשדוד אבל מגיע לבקר שם מדי פעם, ובהחלט ער לכך שאחד הדברים היפים שיש באשדוד הוא הים, אני מאוד מוטרד מהדברים שאני שומע בדיון כי את הדברים לעומק אתם מכירים טוב יותר ממני, אבל יש פה נתון אחד שמאוד-מאוד צועק לי.

דב חנין: מצד אחד, יש עירייה ש-15 שנים לא מצליחה לפנות קיוסק ענק של ארבע קומות, אבל אותה עירייה עומדת על כל יום כשמדובר בפנייה של תושבים; 15 השנים מצד אחד וה-30 ימים מצד שני, זה משהו שצועק, לדעתי, בדיון הזה לכולנו.

דב חנין: אם לעירייה לוח הזמנים הוא כל-כך נדיב ביחס לאנשים שיצרו לעצמם מבנה רב-קומתי על החוף, איך אותה עירייה היא כל-כך קפדנית וקמצנית כשמדובר במידע של תושבים ודרישה של תושבים שבסך-הכול רוצים להגן על אינטרס ציבורי כללי?

דב חנין: יכול להיות שאתם מתווכחים אתם לגופו של עניין, אבל הם בוודאי רוצים להגן על אינטרס ציבורי כללי.

דב חנין: אני רוצה מהפרט הזה, של חוף י"א באשדוד, בכל זאת לחזור אל הכלל, והתמונה של הכלל, ככל שאנחנו מדברים על חופי ישראל, היא תמונה של הפקרות.

דב חנין: ההפקרות הזאת מתחילה מראש-הנקרה ונגמרת בזיקים.

דב חנין: ובכל אחד מחופי ישראל אנחנו יכולים לקיים דיון מהיר פה בוועדה, ולספר סיפורים מכאן ועד הודעה חדשה.

דב חנין: והסיבה להפקרות הזאת היא שקיימות אי-בהירויות וחללים בהסדר המשפטי, בהסדר החוקי.

דב חנין: תוכניות ישנות עדיין אפשר להוציא מהמגירה, והן תוכלנה להתגבר על החקיקה המודרנית, המעודכנת, של מדינת ישראל.

דב חנין: מבחינה זו, השם הוא לא עיריית אשדוד, עם כל הביקורת שיש לי עליהם, כי גם הם קורבנות של המצב הזה, שיזם יכול להוציא מהמגירה תוכנית ולהגיד: יאללה, עכשיו בא לי לבנות את המבנה ה-20 קומתי שלי שאושר לי בתקופה העות'מאנית.

דב חנין: יש אגב תוכניות מהתקופה העות'מאנית שהן בתוקף – לא של מבנה 20 קומתי, אני מרגיע אתכם, בתקופה העות'מאנית לא בנו כל-כך גבוה, אבל יש גם תוכניות כאלה.

דב חנין: ולכן אנחנו חייבים לעשות סדר בעניין הזה.

דב חנין: במקום שיהיו פה עשרות דיונים מהירים, המחוקק צריך לעשות את עבודתו ולייצר הסדר רוחבי שקובע שכל התוכניות האלה, כמו: המלונית, או ה"מלונון", או המלון הענק, או כל הדברים האחרים שרוצים לבנות, יצטרכו לעבור בחינה מחודשת, לאור הנורמות המתקדמות שאימצנו במדינת ישראל.

דב חנין: והבחינה הזו יכולה להביא לכל מיני תוצאות; לפעמים גם אפשר לקבל החלטה שכן בונים על שפת הים, גם זה יכול לקרות.

דב חנין: אבל זה צריך להיות בדיון מקצועי, רציני, כשכל הגורמים נמצאים מסביב לשולחן, יכולים להביע את דעותיהם ושוקלים את הדברים לגופו של עניין.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק שעוסקת בעניין הזה – שאגב, חתומה גם על-ידך וגם על-ידי יושבת-הראש הקבועה של הוועדה חברת הכנסת מירי רגב, וש-80 חברי כנסת חתמו עליה – הולכת להגיע להכרעה בכנסת במהלך החודש הקרוב.

דב חנין: אני חושב שבמסגרת המסקנות שלנו בדיון המהיר הזה, ועדת הפנם והגנת הסביבה של הכנסת צריכה לפנות לוועדת השרים לענייני חקיקה, לקדם סדר כללי בתחום הזה, ואין טוב מאשר לאמץ את התיקון לחוק החופים ששני שליש מחברי הכנסת חתמו עליו, ולעשות פעם אחת ולתמיד סדר בתחום הזה.

דב חנין: אני מאחל לתושבי אשדוד שהתיקון הזה יהיה רלוונטי גם לכם.

דב חנין: והוא רלוונטי גם לכם כי מרגע שהוא יחול, אז יהי לנו מנגנון שיידע לשקלל את כל הדברים ויידע גם לפצות יזמים אם יהיה צורך לפצות יזמים, כדי שהם יבנו במקום אחר ולא על החופים של כולנו.

דב חנין: תודה רבה.

דוד צור: תודה.

דוד צור: אני רוצה לשמוע את נציג איכות הסביבה.

דוד צור: אני אתן לכם, נציגי תושבי אשדוד, להגיב פעם נוספת.

דוד צור: לא לדאוג, לא אסיים את הדיון בלי זה.

<גליה פסטרנק: אני גליה פסטרנק מאגף ים וחופים במשרד להגנת הסביבה.

<גליה פסטרנק: להגיב לגופו אנחנו לא יכולים כי קיבלנו את התוכנית רק - - -

דוד צור: אז תגיבי לא לגופו, תגיבי לגופה, אבל תגיבי.

דוד צור: תגיבי אולי גם לעניין העקרוני שלא דיברנו פה, על החלטת משרד הפנים להוצאת הנציגים של אנשי איכות הסביבה מוועדות התכנון.

דוד צור: רק במשפט, כי גם זה מתקשר.

<גליה פסטרנק: זו החלטה שגויה.

<גליה פסטרנק: אבל שוב, על זה אין לי אפשרות להגיב, אנחנו קיבלנו את התוכנית רק עכשיו.

דוד צור: נציג שלכם לא ישב בתכנון, בוועדה המחוזית?

<גליה פסטרנק: אין לנו נציגות בוועדה המחוזית.

<קריאות: ברור שיש לכם.

<גליה פסטרנק: במקומית יש לנו.

<קריאה: יש לכם גם במקומית וגם במחוזית.

<קריאה: למשרד להגנת הסביבה אין נציגות בוועדה המחוזית?

<גליה פסטרנק: במחוזית כן, אבל לא במקומית.

דוד צור: אני שואל על הוועדה המחוזית.

<גליה פסטרנק: במחוזית יכול להיות שהיה נציג.

<גליה פסטרנק: עוד פעם, אני קיבלתי את זה אתמול בערב, אני לא יודעת לגבי האירוע הזה - - -

דוד צור: אתם באים לדיון.

דוד צור: מה, אתם לא יודעים שאתם צריכים לבוא עם עמדה?

<גליה פסטרנק: אני לא מכירה את האירוע הזה.

<גליה פסטרנק: אני בכלל לא מכירה את הבנייה הזאת.

<גליה פסטרנק: זה משהו שהגיע אלינו אתמול בערב.

<גליה פסטרנק: אני לא מכירה את התוכנית ואני לא מכירה את ההיתר הזה.

<סיגל גבאי: אני נציגת משרד התיירות, וגם במה שהגיע למשרדים יש מידע מוטעה: מוגדרת פה תוכנית אחרת לגמרי, תוכנית שבאמת פג התוקף שלה, תוכנית שמאפשרת לבנות שני מגדלים בסמוך, אבל זה המידע שהגיע.

<סיגל גבאי: אף אחד לא כתב שמדובר בתוכנית הזו, אז לא יכולנו לבדוק, כנראה לא משרד התיירות וגם לא המשרד להגנת הסביבה.

דוד צור: טוב, אז אולי רק בזכות זה הדיון הזה הצדיק את עצמו.

<גליה פסטרנק: הרבה פעמים אנחנו לא מקבלים מידע מהוועדות המקומיות.

<גליה פסטרנק: זאת אומרת, יש החלטה של עירייה לבנות משהו וזה בכלל לא עובר דרכנו.

<גליה פסטרנק: אף נציג שלנו לא נמצא שם, אין לנו דעה, אין התייחסות מקצועית, וזה אחד הדברים שהכי - - -

<שלמה נער: לא נכון.

<שלמה נער: יש נציג אצלנו ויש גם במחוז.

<שלמה נער: במחוזית וגם במקומית.

<רוני עמיר: נכון, גם במקומית וגם במחוזית.

<רוני עמיר: אגב, בוועדת המשנה שאישרה את המלון הזה, ישב חבר מועצה שהוא נציג של "הירוקים" והוא הצביע בעד.

דוד צור: זה משהו אחר.

דוד צור: זה לא אותו דבר.

<גליה פסטרנק: נציג של "הירוקים", לא של המשרד.

דוד צור: לגבי העניין העקרוני – את אומרת: שגוי לגמרי?

<גליה פסטרנק: אני אומרת שיש דברים שוועדה מקומית יכולה לקבל, עירייה יכולה לקבל, ואנחנו בכלל לא נמצאים שם.

דוד צור: חברת הכנסת רוזין שואלת אם נציג "הירוקים" באשדוד הוא חבר הקואליציה או האופוזיציה?

<שלמה נער: לא זה ולא זה.

<שלמה נער: הוא בכלל חיצוני.

דוד צור: אה, זה 2007.

<שלמה נער: לא, עכשיו.

<שלמה נער: הוא חיצוני.

<שלמה נער: הוא לא נבחר ציבור.

דוד צור: הוא לא חבר מועצה?

<שלמה נער: הוא לא חבר מועצה.

<רוני עמיר: הוא היה אז.

דוד צור: אז בתוקף מה הוא ישב?

<שלמה נער: הוא יושב כמשקיף.

דוד צור: משקיף מטעם המשרד להגנת הסביבה?

<רוני עמיר: בעת הדיון בהיתר הוא היה חבר מועצה.

מיכל רוזין: בקיצור, לא סתם שאלתי.

מיכל רוזין: לא היה ברור מי ישב, כשזרקתם כאילו הוא ישב ותמך והכול היה בסדר.

דוד צור: אבל בתוקף מי הוא ישב?

<רוני עמיר: הוא היה נציג "הירוקים".

דוד צור: מה זה נציג "הירוקים"?

דוד צור: יש איכות הסביבה ויש תנועות.

<רוני עמיר: הוא ישב כחבר מועצה, לכן הוא גם הצביע.

דוד צור: גברתי ממשרד התיירות, בבקשה.

<סיגל גבאי: מי שנתן את המידע המוטעה זה מי שכתב את ההצעה לדיון מהיר.

<סיגל גבאי: המידע שכתוב בהצעה לדיון מהיר בכלל לא שייך לתוכנית הזו.

<רוני עמיר: כי זו לא התוכנית הנכונה.

<סיגל גבאי: זו תוכנית אחרת.

<סיגל גבאי: ואנחנו בדקנו את התוכנית שהוגשה כאן והפרטים כאן נכונים, אבל זו לא התוכנית.

<סיגל גבאי: לגבי התוכנית הזו – התוכנית הזו עברה את כל הליכי התכנון.

<סיגל גבאי: היא עברה את הוועדה המחוזית - - -

<קריאה: גם "הולילנד".

דוד צור: אתם, משרד התיירות, בעד הקמה של מלון או בית-הארחה במקום הזה?

<סיגל גבאי: זה בית-מלון, 49 חדרים, ארבעה כוכבים.

דוד צור: "דן אכדיה" כזה?

<סיגל גבאי: אנחנו חושבים שמלון במקום הזה יכול לסייע לתיירות להגיע לאשדוד, ולתת מינוף כלכלי לעיר.

אילן גילאון: אבל למה?

אילן גילאון: - - -

<סיגל גבאי: יכול מאוד להיות שהתיירים הצרפתים לא באים לים, אבל הרבה תיירים אחרים כן באים לים.

מיכל רוזין: זה לא מה שהיא אמרה.

<קריאה: הם לא חייבים לגור על הים.

דוד צור: רבותי, זכותה להביע את עמדתה.

<סיגל גבאי: יכול מאוד להיות שהצרפתים לא באים לים, אבל הרבה תיירים אחרים כן באים לים.

דוד צור: צרפתים באים לים ועוד איך.

<סיגל גבאי: אנחנו, משרד התיירות, כן רואים את אשדוד במפת התיירות הישראלית.

<סיגל גבאי: אנחנו חושבים שיש לזה ערך כלכלי ענק לאשדוד ולמדינה.

דוד צור: תודה רבה.

דוד צור: זכות התגובה האחרונה לעיריית אשדוד שוב, ואנחנו מסכמים.

<שלמה נער: אני רוצה לסכם את העמדה שלנו: אנחנו נכנסנו לכאן עם כותרת של בנייה בלתי חוקית בחוף י"א.

<שלמה נער: אנחנו צריכים עכשיו להוכיח שאין לנו אחות ואני רוצה להסביר את זה.

<שלמה נער: התכנון כאן, ומערבבים כאן מושגים, זה תב"ע ובקשה להיתר.

<שלמה נער: תוכנית בניין עיר היא תוכנית ארוכה, היא לוקחת שנים, מטבעה.

<שלמה נער: ברפורמה רצו לקצר את התהליכים.

<שלמה נער: אבל כל משרדי הממשלה משתתפים שם ויש להם נציגות, מכל מקום יש נציגות, והרי, בסופו של דבר, זה מעין שקלול של כל האינטרסים הראויים, וזה נעשה פעם אחת.

<שלמה נער: אם מישהו קנה בית באיזשהו מקום מפני שהוא יודע שבמגרש הזה מותר לבנות כך וכך, והוא רוצה לבנות את הבית שלו, לא באים אליו אחר-כך ואומרים לו: תשמע, אסור היה לבנות כאן בית וכולי.

<שלמה נער: כי התוכנית – שם היו הוויכוחים; כל ההתנגדויות, כל הפרסומים, כל הדברים האלה היו שם.

<שלמה נער: ועוד היתה כאן תוכנית מקילה, כי בסך-הכול עוד שינו את מה שהיה לתוכנית אחרת.

<שלמה נער: התוכנית מונחת אצלכם על השולחן כאן והיא תואמת למה שאנחנו אומרים.

<שלמה נער: נקודה שנייה היא הבקשה להיתר – צריך לראות אם היא תואמת את התב"ע ונעשתה על-פי הזכויות בשביל לראות אם עבדנו חוקי או לא בדברים האלה.

<שלמה נער: הבקשה היתה לבניין בן שתי קומות, והיא נמצאת לפניכם.

<שלמה נער: אין כאן חריגה מהזכויות של התב"ע.

<שלמה נער: ולכן, להגיד שפעלנו לא חוקי או כן חוקי זה משהו אחר.

<שלמה נער: גם הבקשה וכולל הדיון הזה שמהיום למחר – אם הם היו מחכים, וקיבלנו את הייעוץ המשפטי שאנחנו אמורים לחכות מספר ימים עד שניתן להם את זה, היו גם מקבלים.

<אלי בריף: שלושה חודשים זה לא כמה ימים.

<שלמה נער: אם אפשר רגע בלי הפרעות.

<שלמה נער: גם את זה עשינו על-פי החוק.

<שלמה נער: לא פעלנו לא לפי החוק והיינו נותנים את המידע, הרי אין לנו מה להסתיר בדברים האלה.

<שלמה נער: הבקשה נמצאת בידיכם, ואפשר לראות בדיעבד אפילו שאין לנו מה להסתיר שם, והכול לפי החוק.

<שלמה נער: אם הדיון הזה כאן הוא בשביל לקדם תיקון לחוק החופים, אנחנו גם בעד.

<שלמה נער: לא אכפת לנו מזה.

<שלמה נער: וברגע שיהיה תיקון ויגידו שלא בונים או הורסים כל מה שיש שם, גם על זה נקפיד.

<שלמה נער: אבל להגיד שפעלנו כאן באופן לא חוקי, שיצא היתר לא חוקי, "הולילנד", זה קל מאוד לזרוק עלינו את האשמה.

<קריאה: אפשר להשלים משהו בתור תושב שלא קשור לאף גוף?

דוד צור: לא, אי אפשר.

<חנה קופרמן: הגיעו שני נציגים, מגבעת-אולגה ומיפו.

<חנה קופרמן: אפשר לתת דקה לכל אחד?

דוד צור: הדיון הוא על אשדוד.

דוד צור: אני מצטער.

<חנה קופרמן: אבל זה קשור כי - - -

דוד צור: אבל רגע, אני רוצה לסכם כי אני חייב "לרוץ" בדיונים האחרים.

דוד צור: ואני גם אדבר מילה על גבעת-אולגה ויפו, ואיסטנבול ואשקלון.

<קריאה: זה המידע שאשקלון ביקשו שאני אעביר.

דוד צור: אז אני אייצג את אשקלון.

דוד צור: אני אשקלוני.

מיכל רוזין: אבל חבר הכנסת צור, דבר אחד לא שמעתי ולא קיבלתי הסבר.

מיכל רוזין: אמרו לי שזה נאמר בהתחלה כשלא הייתי – מה האינטרס הציבורי באשדוד לגבי חוף הים?

מיכל רוזין: את זה לא שמעתי.

מיכל רוזין: שמעתי: חוקי, לא חוקי, תב"ע.

דוד צור: מיכל, גם לא היית 20 דקות מהדיון, אז אני לא אחזור עכשיו אחורה.

דוד צור: אני מצטער.

דוד צור: אפשר לעיין בפרוטוקול.

מיכל רוזין: השאלה היא אם התשובה פה באמת סיפקה את הנוכחים.

מיכל רוזין: אם תגידו לי שהתשובה סיפקה, אני לא אחזור על שאלתי.

דוד צור: מכיוון שהבקשה היא של מגישת ההצעה הדחופה, אז אנא תענה לחברת הכנסת רוזין, אולי היא תסתפק בזה.

<רוני עמיר: אני אחזור על מה שאמרתי: הוועדה המקומית לאורך השנים עשתה הכול כדי לצמצם את זכויות הבנייה שהיו גדולות מאוד בחוף הים.

<רוני עמיר: עד 2007 התוכנית שהיתה קיימת, התב"ע שהיתה קיימת ברצועת החוף, התירה במגרש הזה ובאיזור הזה בניינים של עשר קומות, לא של שתי קומות.

<רוני עמיר: זאת אומרת, הוועדה המקומית הריצה תוכנית בסמכות הוועדה המחוזית, כשבעצם עוד לפני שחוק שמירת הסביבה החופית נכנס לתוקף, היא הקטינה את הזכויות בצורה דרמטית, מעשר לשתי קומות.

<רוני עמיר: הליכי התכנון ארכו זמן, חוק שמירת הסביבה החופית נכנס לתוקף, ולכן גם התוכנית עברה גם לוולחוף כדי שהיא תבדוק ותאשר אותה.

<רוני עמיר: הוולחוף אישר תוכנית, והיא נכנסה לתוקף ב-2007.

דוד צור: כן, אבל אתה לא עונה לה על עניין האינטרס הציבורי.

<רוני עמיר: אני עונה לה: אני יזמתי תוכניות שהקטינו את זכויות הבנייה.

דוד צור: זה מאה אחוז, אנחנו ניתן לך מדליה אפילו.

דוד צור: אבל לא זה מה שהיא שאלה.

<רוני עמיר: מאחר שאני פעלתי להקטנת הזכויות בחוף, ויש היום תב"ע שמתירה ליזם לבנות, אני לא יכול לאסור עליו.

<רוני עמיר: נקודה.

<רוני עמיר: מה אני יכול לעשות?

<רוני עמיר: להגיד לו: אל תבנה?

דוד צור: זה משהו אחר.

דוד צור: זה עדיין לא עונה לשאלה.

דוד צור: אני אענה במקומך עכשיו?

<רוני עמיר: הוא ירוץ לבית-משפט - - -

דוד צור: אבל אתה לא עונה.

דוד צור: בגלל שאתה היועץ המשפטי, ואתה לא איש ציבור - - -

<רוני עמיר: מה לעשות?

<רוני עמיר: אני לא איש ציבור.

דוד צור: שואלים אותך שאלה פשוטה, תענה תשובה.

דוד צור: מהו האינטרס הציבורי?

דוד צור: כפי שאמרה הגברת, היית צריך לענות, אם זה נכון, ואני עונה תשובה תיאורטית עכשיו, לא שאני מבין בזה; היית צריך לומר: המקום יביא לשגשוג של העיר אשדוד, יבואו לשם תיירים, אנחנו חושבים שזה יגדיל את מעגל התעסוקה, יוריד את האבטלה באשדוד, כי טוב לעיר אשדוד שתיבנה שם מלונית על החוף.

דוד צור: זו תשובה נכונה?

<רוני עמיר: יש פה איזון בין שמירה על החוף, מצד אחד, ומצד שני, הפעלת התיירות.

דוד צור: יפה, אז יצאת רגע מהחליפה המשפטית.

<חנה קופרמן: יש עכשיו באשדוד עשרה בתי-מלון.

דוד צור: גברתי, אנחנו בסיכום.

דוד צור: ראשית, ההצעה לסדר שהוגשה דיברה על בנייה בלתי חוקית בחוף אשדוד.

דוד צור: אני לא התרשמתי כאן מהוועדה, אבל אני מודה שלא יכולנו למצות את הליך הבדיקה של העניין, אם חוקי או לא חוקי.

דוד צור: ולכן אני מקבל את האמירות, גם של הוועדה המחוזית וגם של נציגי אשדוד, שקודם כל ההליך הוא הליך חוקי.

מיכל רוזין: האם היתר הבנייה הוצג לוועדה?

דוד צור: הבנייה היא לא בנייה בלתי חוקית, כפי שנאמר פה, ואני רוצה לדבר על העניין החוקי לכאורה.

דוד צור: זה לא "הולילנד מספר 2" – גברתי, עם כל הכבוד, צריך להיזהר באמירות, גם בכבודם של אנשים, גם של עובדי ציבור, אלא אם יש פה ראיות שנעשה פה כך שהצליחו לשמן אנשים, להגדיל זכויות בנייה, ואנחנו מתרשמים פה הפוך: הקטינו מאוד זכויות בנייה.

<קריאה: אין לנו הוכחות.

דוד צור: אנחנו מדברים "הולילנד", כן?

דוד צור: אז עכשיו אני לא הולך לתת פה את הפרשנות של "הולילנד 2" או לא.

דוד צור: זה לא "הולילנד 2".

דוד צור: אני גם מוכן לעמוד מאחורי זה, ואני אומר לך את זה כאיש שעסק 30 שנה באכיפת חוק.

אילן גילאון: אני מסכים אתך.

אילן גילאון: זה בשום פנים לא "הולילנד".

אילן גילאון: בשום פנים.

דוד צור: האם זה טוב והאם זה ראוי הדרך שבה שאתם מתנהלים?

דוד צור: אני אומר לכם: לבי על התושבים, תחושתי רעה מאוד.

דוד צור: לכאורה, המוסד שאמור לייצג את התושבים, מתנהג כמו בתקופת הש"י, בתקופת המחתרת.

דוד צור: מה הבעיה להראות לתושבים את מה שאתה מראה לי פה?

דוד צור: יכול להיות שכל הדיון הזה היה מתייתר, ויכול להיות שלא, אגב, כי יש פה אנשים שאומרים: בכלל, בשום פנים ואופן, לא לבנות בים, להשאיר הכול פתוח רק למתרחצים ולמשחקי המטקות.

<קריאה: - - -

דוד צור: אני בסיכום, אני מבקש.

<קריאה: אבל זה מידע חשוב.

דוד צור: אני מבקש לא להפריע לי.

<קריאה: עשרות תוכניות - - -

דוד צור: אני מבקש לא להפריע לי, גברתי.

<קריאה: - - -

דוד צור: את רוצה שאני אוציא אותך לקראת סוף הדיון, דבר שאני ממש לא אוהב לעשות?

דוד צור: למרות שאני לא מכיר אותך אפילו, אז למה לי להיות רע אליך?

דוד צור: לכן אני אומר: שקיפות, שקיפות, שקיפות, יכולה היתה לנטרל חלק גדול מהטיעונים.

דוד צור: יכול להיות שברמה העקרונית לא תמיד מסכימים עם מה שתעשו, זה גם לגיטימי, כי אחרת לא תוכלו להתקדם בשום דבר.

דוד צור: ולכן, אחרי שתעברו את שלב השקיפות הזה ותציגו קבל עם ועולם מה הולך להיבנות שם, יכול להיות שיגישו לעניין הזה סוג של טענות, הליך משפטי כנראה, לעצור את העניין הזה, אם בכלל, והוא לא יהיה בוועדות, הוא יהיה באינסטנציה מעל, ופתוחה לכם הדרך לעשות את זה לנוכח הפסיקות.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, לפיכך אני מצפה לאמירה ממך.

דוד צור: רגע, אני רוצה להתקדם.

דוד צור: אני גם חושב שהחוק שיזם חבר הכנסת חנין הוא חוק מצוין, כי באמת, חופי הארץ הפכו להיות מעין הפקרות או ברדק, במובן של מניעת גישה.

דוד צור: הכינרת היא לא כינרת של האנשים, על חלק מחופי הים השתלטו עבריינים, ועל חלקם רשויות שמתנהגות כמו עבריינים, בכל הכבוד.

מיכל רוזין: חלקם על-פי חוק, אבל לא על-פי צדק.

דוד צור: ובמובן הזה גם נותנים היתרים.

דוד צור: אני גר בעיר כזאת, רבותי, ואני אוהב את העיר שלי ואני אוהב את הגישה שלי לים.

דוד צור: אבל גם בעיר תל-אביב יש הרבה מאוד מקומות שאתה לא יכול ללכת ברצף.

דוד צור: ויש ראש עיר מצוין שאני מחזק אותו על כל העשייה שלו, גם בחוף הים, אני חושב שהוא עושה דברים נהדרים, אבל יש מקומות שם שבהם אין יכולת ללכת מצד אחד לצד השני, אם זה בחוף הצוק, והיית שם בסיור, ואם זה בחופים אחרים.

דוד צור: ביפו, למשל, השתלטו שם גם עבריינים וגם אנשים שהפקיעו את החוף מידי הציבור.

דוד צור: ולכן החוק הזה הוא חוק חשוב.

דוד צור: החוק אולי ייתן אפשרות להתייחס גם לנושא של תוכניות ישנות לכאורה ובנייה שמתקדמת על-פי תוכניות ישנות.

דוד צור: אם כי אני חייב לסייג את הדברים פה, כמי שנולד על המים, במצרי הבוספורוס באיסטנבול, הייתי יוצא מפתח ביתי וקופץ למים, ובתי-המלון שהיו על הבוספורוס בעיני הם אחד הדברים הכי יפים שהיו.

דוד צור: וכאמור, חזרתי מאיטליה, פוזיטנו, ואין מה ללמוד מהם; יש מה ללמוד הרבה על החיים היפים, אבל לא על הבנייה.

דוד צור: שם יש ברדק טוטלי.

דוד צור: ולכן אני חושב שבאיזונים האלה, בנייה של בתי-מלון או בתי-הארחה על חופי הים היא חלק משגשוג של עיר ומפיתוח של עיר.

דוד צור: אני גדלתי בעיר אשקלון; אחרי שנולדתי בים שם עברתי לים באשקלון, וגם היום אני גר בתל-אביב ליד הים.

דוד צור: ובאיזונים האלה, הרשות המקומית, הרשות המחוזית והרשות הארצית, בסופו של דבר, צריכות לקבוע באילו מקומות אפשר וניתן, ובשום פנים ואופן בלי להפקיע את הגישה למים.

דוד צור: לכן התוכנית הזאת פה שהסתכלנו בה ברפרוף, זה גם לא הטריבונל לעיין בתוכניות האלה, היא תוכנית שאומנם מאפשרת גישה למים, ואני מבין שהיא מערבית לטיילת, איך שלא מציגים את זה.

דוד צור: יש שתי טיילות, על-פי מה שאני מבין, והיא כלואה בין טיילות.

דוד צור: ולכן מכיוון שזה תכנון שנעשה ב-2007, שווה שעיריית אשדוד תסתכל שוב בתכנון הזה ותראה כיצד היא עושה משהו שהוא מאזן יותר בין האינטרסים.

דוד צור: אנחנו לא יכולים לכפות עליכם, כוועדה, את העניין הזה.

דוד צור: אנחנו מצהירים על זה.

דוד צור: אנחנו נעביר את זה גם לדיון במליאה, וגם נשלח לשרים, בעיקר לשני שרים: שר התיירות והשר להגנת הסביבה שיאמרו את דברם.

<קריאה: ולשר הפנים.

דוד צור: לעניין שר הפנים – הפנייה תהיה לבחינת כל מה שנאמר פה: להליך התכנוני, התב"ע, ההיתרים, אם אכן עבדו כפי שעבדו על-פי חוק, כי זה דבר שלא יכולנו למצות בשעה של דיון, אבל אני התרשמתי שלא מדובר פה ב"הולילנד 2", ושמדובר פה בהליך תכנוני ראוי ויש פה אנשים נקיים.

דוד צור: אפשר לא להסכים אתם, אבל יש פה אנשים נקיים.

<חנה קופרמן: אבל מסתירים מידע.

דוד צור: דיברתי על עניין השקיפות, אז אני לא רוצה לחזור על זה.

<חנה קופרמן: עשרות תוכניות - - -

דוד צור: רבותי, אני לא רוצה לחזור על מה שאמרתי.

<אלה ירקוני: איך בונים בית-מלון כבית-מגורים?

<חנה קופרמן: הם מסתירים את הכמות של בתי-המלון.

<חנה קופרמן: זאת בעיה.

דוד צור: גברתי, אז אני אמרתי לעניין השקיפות.

<קריאה: משתפים פעולה.

דוד צור: אני אומר עוד פעם:

דוד צור: אם תִראו שיש משהו שהוא לא עובד על-פי שקיפות, תחזרו אלינו.

<חנה קופרמן: אז אני באתי להביא פה מידע, על כמות בתי-המלון באשדוד.

<חנה קופרמן: תגידו שאני טועה: יש לפחות עשרה בתי-מלון - - -

דוד צור: כדי שנצא מפה רגועים יותר: האם מתוכננים להיבנות עשרות בתי-מלון באשדוד?

<שלמה נער: אשדוד גדולה.

<שלמה נער: היא מדברת על החוף עצמו.

<שלמה נער: על החוף עצמו זה בערך המגרשים האלה.

<שלמה נער: אולי יש עוד איזה אחד או שניים.

דוד צור: זהו?

<שלמה נער: זהו, אין יותר.

<שלמה נער: אין יותר.

<קריאות: - - -

דב חנין: אז אדוני, המילה "אולי" מכניסה אותי עכשיו לדאגה מוחלטת.

<קריאה: עד 2017, 260 דונם אמורים להיבנות.

דוד צור: אנחנו מבקשים שאם יש תוכניות עתידיות קרובות או עתידיות מאוד לבנייה של בתי-מלון באשדוד, בחופים, אנא תעבירו לנו - -

<שלמה נער: אין לנו בעיה להעביר לכם.

דוד צור: - - אנחנו נפנה למשרד הפנים, וגם נבקש מהם.

דוד צור: הוועדה המחוזית מכירה דבר כזה?

<חנה קופרמן: אני אעביר לך היום את החומר.

דוד צור: בבקשה, תעבירי לי.

<חנה קופרמן: גם לגבי אשקלון - - -

דוד צור: גברתי, השתלטת לי על הדיון, עם כל הכבוד.

דוד אזולאי: אדוני, אני מציע אולי שתפנה לוועדה המחוזית - - -

דוד צור: חבר הכנסת אזולאי, דיברנו על זה.

דוד צור: אתה נכנסת בסוף הדיון ואתה פתאום מציע לי הצעה.

דוד אזולאי: כן, כן, נתתי לך הצעה: פנה לוועדה המחוזית.

דוד צור: דיברנו, דיברנו על זה.

דוד אזולאי: תודה.

דוד צור: והדבר האחרון: אני אציע לחבר הכנסת חנין לארגן לנו ביקור שם, שנראה בעיניים את הדברים ונוכל לראות את התושבים.

מיכל רוזין: רעיון מצוין.

דוד צור: תודה רבה.

דוד צור: יום טוב.

<קריאה: אתם מוזמנים.