הוועדה המיוחדת למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול, כנסת 19, פרוטוקול מספר 18, 2014-05-20 09:30

מוחמד ברכה: בוקר טוב לכולם וברוכים הבאים.

מוחמד ברכה: אני פותח את ישיבת הוועדה למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול, כשזו הישיבה הראשונה לאחר פגרת החגים.

מוחמד ברכה: הנושא, כפי שידוע לכולם, הוא סמים במגזר הערבי.

מוחמד ברכה: הוועדה הזו היא אחת הוועדות שדיוניה והנושאים שעומדים על סדר יומה הם נושאים קונצנזואליים, זאת אומרת שיש עליהם הסכמה רחבה, גם ברמת ההצהרה ואני מקווה שגם ברמת הפעילות, אולי זה פחות, ואנחנו מתמקדים במאבק בנגע הסמים והאלכוהול בכל היישובים בכל הארץ לרוחבה ולאורכה.

מוחמד ברכה: אבל במרוצת השנים, וזה לא דבר חדש, זיהינו שיש ייחוד מסוים של הטיפול ושל הבעיות בכל מה שנוגע למגזר הערבי, במיוחד לאור נתונים סוציו אקונומיים מאוד מדאיגים לגבי השתייכותם של כל היישובים, לא רוב היישובים הערביים, לאשכולות סוציו אקונומיים נמוכים, זה משליך על המצב של הרשויות המקומיות, זה משליך על השירותים החברתיים, ובנוסף אני חייב לומר, גם מדיניות של אפליה מתמשכת ומצטברת של ממשלות ישראל לדורותיהן לגבי הטיפול בבעיות ובצרכים של האוכלוסייה הערבית.

מוחמד ברכה: אני מוכרח לומר שבמה שקשור לפעולות הרשות למלחמה בסמים בשנים האחרונות חלה התקדמות יפה ואפילו יפה מאוד ובכל מה שקשור למינוי של מדריכים ומנחים בוטל המאטצ'ינג, זאת אומרת הרשות נשאה במלוא העלות למימון העסקת מדריכים.

מוחמד ברכה: הדבר הזה הקפיץ את הטיפול ברשויות המקומיות, מ-4 רשויות ב-2005 עד 45 היום.

מוחמד ברכה: אני מקווה שמי שעוד לא הצטרף, שיצטרף.

מוחמד ברכה: הבעיה היא בעיה נוספת.

מוחמד ברכה: הרשות עוסקת בעיקר במניעה, כידוע, ואנחנו מתרשמים שמשרדי הממשלה האחרים, ואני חייב לומר, אני אתייחס גם לרשויות המקומיות הערביות, אבל משרדי הממשלה השונים אינם נותנים את מלוא תשומת הלב לטיפול בתופעה של צריכת סמים לאחר שהיא קיימת ולכן הייתי אומר כבר בתחילת הדיון שאנחנו דורשים, או אחת המסקנות של הישיבה הזו, כמובן יהיה אפשר להתייחס אליה במשך הישיבה, לדרוש ממשרד הרווחה לבטל את המאטצ'ינג בכל מה שקשור למינוי עובדים סוציאליים שילוו את הטיפול בבעיות ובטיפול באנשים שמכורים או שמשתמשים.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה יכול לקדם בהרבה את העניין הזה.

מוחמד ברכה: מה שקורה היום, שברשויות מקומיות מבוססות שיכולות לממן עובד סוציאלי או להשתתף ב-30% במימון עובד סוציאלי עושים את זה, ורשויות מקומיות שהן אינן מבוססות והן עניות ושהצרכים שם הם יותר גדולים, לא יכולות לטפל בתופעה הזו.

מוחמד ברכה: בפניכם, רבותיי, יש את הדוח שהוכן על ידי מרכז המידע והמחקר של הכנסת, הממ"מ, שהוא מבוסס כמובן על נתונים שהועברו למרכז מהרשויות הרלוונטיות בכל תחום ותחום, אבל אין ספק שנעשתה פה עבודה רצינית, מקיפה, שאני מקווה שהיא גם תהיה בסיס לדיון וגם לטיפול בעתיד.

מוחמד ברכה: המסמך הזה מתקשר לפעולות של הרשות, של משרדי הממשלה השונים, של נתונים על מאסרים ועל שימוש וכו' וכו'.

מוחמד ברכה: אני מאוד מודאג, אני מאוד מאוד מודאג, שבאופן יחסי כמובן אחוז המשתמשים בקרב התלמידים והדור הצעיר בכלל גבוה מדי, ביישובים הערביים הוא גבוה מהממוצע מהיישובים היהודיים.

מוחמד ברכה: לא שאני רוצה שדווקא אצל היהודים יעלה, אלא אני רוצה שיירד בכל המקומות, אבל זה מצביע על סוג של דבר שנע בין הזנחה לבין טיפול לקוי.

מוחמד ברכה: אנחנו הקדשנו לישיבה הזו שעתיים.

מוחמד ברכה: אני רוצה לברך את כל החברים שהגיעו, יש חלק שהם נוכחים קבועים בישיבות הוועדה, אני מברך אותם, אבל יש גם קבוצה יפה שפועלת בשטח, שהיום אנחנו מתכבדים לארח אותם, כל המנחים והמדריכים.

מוחמד ברכה: אני מקווה שהמפגש הזה בין השטח לבין רמת מקבלי ההחלטות והאנשים שמובילים במסדרונות הממלכתיים של המדינה, יהיה לעזר ומכשיר שיקדם את המטרות שאנחנו פועלים כדי להשיגם וכדי, אמנם זה יומרני, אבל לבטל את התופעה הזו של שימוש בסמים והנגעים הקשורים בכך.

מוחמד ברכה: אני מבקש קודם ממר יאיר גלר, מנכ"ל הרשות, שיפתח בכמה מילים, אחר כך אנחנו נעבור לעוד שני דוברים מהרשות, וליד ויוסי, ואחר כך נתקדם בדיון.

מוחמד ברכה: אני מבקש שמי שמבקש להשתתף בדיון שיעביר לי פתק ואנחנו נשתדל, אני לא מבטיח, אבל נשתדל שכולם יבואו לידי ביטוי במהלך הישיבה הזו.

מוחמד ברכה: בבקשה, מר גלר.

מוחמד ברכה: סליחה, אני רוצה לקדם בברכה את שני חבריי שהגיעו, חברי הכנסת, חבר הכנסת עפו אגבאריה וחבר הכנסת אחמד טיבי, אני מקווה שיצטרפו אלינו בהמשך חברים אחרים.

מוחמד ברכה: מזכיר ועד ראשי הרשויות הערביות נתקע קצת בדרך, הוא יגיע באיחור של חצי שעה, כפי שהוא אמר, מר ג'ריס מטר , ראש מועצת עילבון ומזכיר הוועדה הארצי של ראשי הרשויות הערביות.

מוחמד ברכה: בבקשה, מר גלר.

<יאיר גלר: תודה רבה.

<יאיר גלר: בוקר טוב.

<יאיר גלר: ראשית אני רוצה להודות, גם בשם המשתתפים וכמובן בשם הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול, על הדיון המאוד חשוב הזה.

<יאיר גלר: אנחנו ברשות מקדמים הרבה מאוד פעולות והרבה מאוד מאמצים, כפי שאתם תיכף תראו בדקות הקרובות, ואין ספק שבהובלתך, אדוני היו"ר, את הדיון הזה, כמו גם את הפעולות והסיוע שלך השוטף, אין ספק שאנחנו רוצים להגיע למקומות ולהישגים הרבה יותר גבוהים מאלה שקיימים היום.

<יאיר גלר: אנחנו ברשות חילקנו את הדוברים לשלושה חלקים, כאשר אחר כך אני מניח שישתתפו אנשים נוספים, שמייצגים את התחומים השונים שבהם אנחנו עוסקים.

<יאיר גלר: אז אנחנו אפתח, ברשותך, בכמה מילים כלליות, לאחר מכן ד"ר יוסי הראל-פיש ייתן את הנתונים של המגזר הערבי, ד"ר וליד חדאד ידבדר על החברה הערבית, המאפיינים והפעולות שננקטות לאור הנתונים שיוצגו פה, ולאחר מכן אני מניח שעוד חברים נוספים יוכלו לסקור את הקורה אצלם בשטח.

<יאיר גלר: כמה דברים בגדול.

<יאיר גלר: ציינת כבר, אדוני היושב ראש, שהתעדוף ברשות, כמובן בהובלת מדיניות ממשלתית ברורה, גדל למעשה מ-4 רשויות לפני תשע שנים, ללמעלה מ-40.

<יאיר גלר: זה גידול של כ-1,000 בפעילות, כאשר מבחינת התקציבים גם כן אנחנו מדברים על כ-35%-40% מתקציבי הקהילה.

<יאיר גלר: כלומר הלכנו פה לתעדוף מאוד מאוד ברור ומובהק של הרצון להקיף עד כמה שיותר רשויות, להגיע, משום שאנחנו יודעים היום שהשימוש בסמים והשימוש לרעה באלכוהול, והוא קורה בחברה הערבית כפי שהוא קורה בכל הנוער בכלל, הנוער הישראלי והנוער המערבי כמובן, אפשר להגיד באותה נשימה, אבל כמובן שם המצב הוא הרבה הרבה יותר קשה, וכדי שלא נגיע לנתוני השימוש בסמים ואלכוהול של מערב אירופה, ארצות הברית, אוסטרליה וכו', אנחנו מחויבים כולנו לעשות מאמץ מאוד מאוד גדול ובכלל זה כאמור מאמץ מוגבר דווקא בחברה הערבית וברשות בהחלט זיהינו את העניין הזה והשר לביטחון פנים פה מקצה ומתעדף משמעותית את החברה הערבית מאז כניסתו לתפקיד ב-2009.

<יאיר גלר: כאמור זה בא לידי ביטוי הן בתכנית המתחמים, שאני מניח שכולכם מכירים, והתכנית הזאת רק הולכת ומתעצמת גם ב-2015 וב-2016 ועד 2017 כרגע מדובר על גידול מאוד מאוד משמעותי.

<יאיר גלר: הדבר השני שכבר ציינת בתעדוף זה הנושא של המאטצ'ינג.

<יאיר גלר: הרשות, ואני מניח שגם גופים אחרים שוודאי יסקרו פה, אינם בדרך כלל נוהגים לפעול ללא שותפות מלאה של הרשויות ושל גופים נוספים אחרים.

<יאיר גלר: במקרה הזה קיבל השר החלטה מאוד ברורה שאותן אלה שנמצאים במצוקה קשה, לא לבקש, לא לדרוש את השתתפותן והוא בהחלט רואה את הסיוע כחריג, אבל סיוע מאוד מאוד חשוב.

<יאיר גלר: הייתה גם תכנית ברוורמן, שלצערי הסתיימה ואם תוכל לצאת קריאה כמובן מהוועדה הזאת, למרות שיש פעילות של משרד ראש הממשלה, עם היימן שמוביל ובטח ידברו על זה בהמשך, אבל אין ספק שתכנית, כפי שהוצהרה על ידי ממשלת ישראל, יכולה לקדם אותנו לא רק ברמת המשאבים אלא גם ברמת המדיניות וההצהרה וכמובן שאמירות כאלה או החלטות כאלה משפיעות מהותית על הפעילות כולה.

<יאיר גלר: ברשותך, אני רוצה למקד כמה דברים ולנצל את הדיון הזה.

<יאיר גלר: אנחנו זקוקים מאוד לשיתוף פעולה מלא עם הרשויות המקומיות.

<יאיר גלר: שיתוף הפעולה הזה, בהנחה שהוא קורה ובהרבה מאוד רשויות היום במדינת ישראל הוא קורה, הרי אנחנו מסוגלים להגיע להישגים ולהצלחות הרבה יותר גבוהות.

<יאיר גלר: לא כל הרשויות הערביות משתפות איתנו פעולה.

<יאיר גלר: שוב, חס ושלום, לא בגלל שאנחנו גורם שלא מסייע, אלא כנראה בתעדוף פנימי שלהן, יש להן לפעמים צרות יותר גדולות, במיוחד אלה החלשות, ואין הן רואות, למרות שאנחנו יודעים עד כמה הנושא של סמים ואלכוהול משפיע מהותית על איכות החיים ובכל מקום, הרי לא כל הרשויות המקומיות מבינות את החשיבות או מסוגלות לפעמים להביא, גם כשהן מבינות את החשיבות הזאת, לידי ביטוי, וזו נקודה שהייתי מאוד מבקש שנדבר עליה, סיוע של הרשויות המקומיות.

מוחמד ברכה: אני מעדיף להגיד כמה מילים על העניין הזה כשהנציג של ועד ראשי הרשויות יגיע, אבל חשוב שאתה תגיד את הדברים ואני אגיד אותם ביתר חריפות.

<יאיר גלר: בהחלט.

<יאיר גלר: אם למשל לקחת כדוגמה את האכיפה, ואני מניח שחבריי ממשטרת ישראל ידברו, ברגע שאין אכיפה מקומית או האכיפה מתבצעת רק על ידי גורם חוץ, כמו משטרת ישראל, למשל לנושא של האלכוהול, הרי אנחנו יודעים שאנחנו חסרים אחר כך באותן פעילויות בשטח.

<יאיר גלר: הדבר השני שאני מאוד רוצה גם כאן, כקריאה ציבורית שלכם, משום שאתם בכל מקום ואתר נתפסים כמנהיגים, הנושא הזה של הורים ושל משפחות.

<יאיר גלר: אנחנו כבר מזמן הבנו והבין את זה גם כל העולם המערבי, להורים יש תפקיד מכריע, למשפחות יש תפקיד מכריע בכל תהליכי המניעה ואי אפשר להתבסס רק על המורה ועל העובד הסוציאלי ועל השוטר וכו'.

<יאיר גלר: יש קושי משמעותי בחברה הערבית בגיוס הורים, זה מתבטא לפעמים בסדנאות הורים או בסיירות הורים, אבל אני מדבר על משהו שהוא בתפיסה, משהו שהוא בעמדה האידיאולוגית.

<יאיר גלר: הורה בחברה הערבית לא בכל מקום מבין את תפקידו, ולא רק מבין את תפקידו אלא גם מבין עד כמה הוא יכול להשפיע.

<יאיר גלר: הנושא של הדיאלוגים, לדבר על הדברים האלה - - -

מוחמד ברכה: אתה מדבר על הורה באיזה שלב?

מוחמד ברכה: בשלב שהבנים משתמשים או של מניעה?

<יאיר גלר: של המניעה.

<יאיר גלר: של השימוש בוודאי בהפניה, לפעמים גם יש עניין של כבוד ובושה, ולהגיד אצלנו, אז לצורך זה, ואני מניח שד"ר וליד חדאד ידבר על זה, הצעירים הולכים לכל מיני מקומות כדי לא להשתמש באלכוהול בבית וזה גורם אחרי זה לצרות ולהסתבכויות עם המשטרה, תאונות דרכים, כל הדברים האלה אנחנו מכירים.

<יאיר גלר: אני מאוד מבקש את הנושא של ההורים, לדבר פה, על ההורים, המשפחות, זה מאוד מאוד מאוד חשוב לנו.

<יאיר גלר: הדבר השלישי שאליו אנחנו רוצים לכוון, אנחנו עושים מאמץ עצום בשנים האחרונות, גם בעקבות החלטות שהתקבלו פה, בכל הנושא של יחסי ציבור ודוברות.

<יאיר גלר: ג'לאל בנא שיושב פה היום מועסק על ידינו כמשרד ייחודי בכל הנושא הזה של מסרים, של הפייסבוק, כי אנחנו רוצים לדבר עם הצעירים בשפתם.

<יאיר גלר: אנחנו משקיעים בזה הרבה ואני חושב שזה אחד השינויים וההחלטות שקיבלנו שהן יותר נכונות, אני חושב שזה גם כיוון נכון.

<יאיר גלר: כלומר מה שאני רוצה להגיד זה, אין היום מישהו שיושב על היציע, כולם חייבים לשחק את המשחק הזה, להיות על הדשא ולעשות את המקסימום, כי אנחנו מדברים על משהו שבסופו של דבר משפיע מהותית, לא רק במכורים, אלא גם בכלל השימוש, משום שזה משפיע.

<יאיר גלר: זה משפיע על אלימות, כמובן באלכוהול אנחנו מכירים את זה, אבל גם זה משפיע על הרבה מאוד תחומי חיים אחרים, של הפרעה במקומות עבודה, הפרעה במוסדות לימוד, הפרעה בעוד פעילויות כאלה ואחרות של החיים השוטפים.

<יאיר גלר: לכן אני כל כך מחייב ומודה לך על הדיון הזה, הוא חשוב לנו מאוד, ואמרתי, מבחינתי, אם נצא מפה עם קריאות למנהיגות הערבית, הן בנושא של שיתופי הפעולה היומיומיים, הן בנושא של ההורים, הרווחנו רווח גדול.

מוחמד ברכה: תודה, מר גלר.

מוחמד ברכה: אני פונה שוב, למעט המשתתפים הקבועים בישיבות הוועדה, החברים האחרים שהגיעו, וכמובן אני מברך אותם שוב, אם הם רוצים לדבר, שיעבירו לי פתק, לא בהרמת יד, אלא פתק עם שם ותפקיד ואז אנחנו נראה איך לשלב אותם במהלך הדיון.

מוחמד ברכה: ד"ר יוסי הראל-פיש, שהוא המדען הראשי של הרשות, בבקשה.

מוחמד ברכה: אחר כך ד"ר וליד חדאד.

<יוסי הראל-פיש: בוקר טוב ותודה רבה, כבוד יושב הראש.

<יוסי הראל-פיש: אני אשתדל להיות קצר וקולע ומה שאני רוצה לעשות זה פשוט לתת את תמונת המצב העכשווית בצורה מדויקת על הבעיה של השימוש המופרז באלכוהול והשימוש בסמים בקרב האוכלוסייה הערבית.

<יוסי הראל-פיש: הסקר של ארגון הבריאות העולמי, זה הסקר שאנחנו עושים אותו כבר 20 שנה הוא מדגם מייצג ארצי של כל הנוער בישראל מכיתות ו' ומעלה, הדוח הזה נמצא באתר שלנו באינטרנט ומי שרוצה לקבל נתונים קצת יותר רחבים ממה שאני אציג פה.

<יוסי הראל-פיש: אז תמונת המצב היא כזו, בנושא של שתייה מופרזת של אלכוהול, המדד הוא חמש מנות משקה או יותר באירוע אחד, זה המדד, מה שנקרא שתיית בולמוס או אביסה, או באנגלית binge drinking, שזו השתייה שגורמת לעלייה דרמטית של אחוז האלכוהול בדם, לפגיעה ביכולת המוטורית, ביכולת השיפוטית וכל הסכנות שקשורות לאלכוהול נובעות מהמצב הזה.

<יוסי הראל-פיש: בקרב האוכלוסייה של הבנים במגזר הערבי 20% מדווחים שלפחות פעם אחת בחודש האחרון הם שתו חמש מנות משקה ויותר באירוע אחד, והמספר הזה הוא יציב משנות ה-90' עד היום, כלומר מ-1998 עד היום בכל הסקרים הוא פחות או יותר מסתובב בין 19%-20% עד ל-2011.

<יוסי הראל-פיש: הנתונים שאני מדבר עליהם הם מ-2011, 2014 אנחנו בשדה היום, כך שבעוד חודש וחצי-חודשיים יהיו לנו נתונים עדכניים יותר.

<יוסי הראל-פיש: ה-20% האלה הם בהשוואה לכך שבמגזר היהודי, למשל, זה הגיע ל-22% ב-2009 ובעקבות הפעילויות של התכנית הלאומית לטיפול בבעיית האלכוהול הצלחנו להוריד את זה, אצל הבנים לפחות, לכיוון 16%.

<יוסי הראל-פיש: אז זה המצב.

<יוסי הראל-פיש: מדד אחר שהוא מאוד מטריד אותנו זה מדד שכבר בסוף שנות ה-80 זוהה בעולם כאחת מהתנהגויות סיכון החמורות ביותר שקשורות לאלכוהול ונעשה הרבה בעולם בתחום הזה, זה נסיעה ברכב שנהוג על ידי מישהו ששתה אלכוהול.

<יוסי הראל-פיש: באוכלוסייה היהודית בישראל הצלחנו להוריד את זה לרמות של בסביבות 7% של הילדים שטוענים שלפחות פעם אחת הם עשו את זה בחודש האחרון.

<יוסי הראל-פיש: בקרב המגזר הערבי אנחנו מדברים על 21%.

<יוסי הראל-פיש: כלומר ילד אחד מתוך חמישה ילדים - - -

מוחמד ברכה: אם הוא נוהג הוא לא ילד.

<יוסי הראל-פיש: לא, לא נוהג, אני מדבר על נוסע ברכב שנהוג, הוא לא מקבל את ההחלטה לעצור והוא נכנס לאוטו ושם את עצמו בסיכון.

<יוסי הראל-פיש: אגב, זה סיכון שהוא לא פחות מאשר הנהג, אלא יש הרבה יותר ילדים שנוסעים באוטו מאשר מישהו אחד שנוהג.

מוחמד ברכה: זה משחק בחיים.

<יוסי הראל-פיש: אנחנו מסתכלים על זה בצורה מאוד רצינית וזה דבר שצריך להתייחס אליו.

מוחמד ברכה: 21%?

<יוסי הראל-פיש: 21%, זה ילד אחד מתוך חמישה ילדים בכיתות ו' עד י', טוען שלפחות פעם אחת בחודש הוא נכנס לרכב שנהוג על ידי מישהו שהוא יודע שהוא שתה אלכוהול.

<יוסי הראל-פיש: זו דוגמה של דברים שיש היום בתוך התכניות שלנו ובתכניות שנעשות בעולם את הכיוונים של איך לשנות את זה וזה חלק מהדברים שאנחנו נתמקד בזה הרבה, כמובן ביחד עם השותפים שלנו בתחום של הבטיחות בדרכים.

<יוסי הראל-פיש: אז רק לגבי האלכוהול, לסיים את הסיפור הזה, דבר אחד נוסף שהוא מאוד מעניין, זה שהשתייה הבעייתית של האלכוהול במגזר הערבי מתחילה הרבה יותר מוקדם מאשר במגזר היהודי.

<יוסי הראל-פיש: הילדים בכיתות הנמוכות כבר מדווחים על שיעורים של פער גדול מאוד עם האוכלוסייה היהודית ואם אני אסכם את התובנות בנושא של האלכוהול - - -

מוחמד ברכה: יוסי, אני מאוד מוטרד מהמספרים שאתה אומר.

<יוסי הראל-פיש: אגב, זה 2011.

מוחמד ברכה: ושהריכוז הוא יותר גבוה אפילו מהציבור היהודי.

<יוסי הראל-פיש: כן, בשתייה הבעייתית.

<יוסי הראל-פיש: בשתייה המתונה, זה מעניין, אלה ששותים - - -

מוחמד ברכה: זאת על אף ש-80% מהציבור הערבי נמנה על המוסלמים, שיש איסור בדת לא לשתות.

<יוסי הראל-פיש: נכון.

<יוסי הראל-פיש: אצל בני הנוער התופעה הזו קיימת ואני חייב לומר שבדומה, אגב, למה שקרה גם במגזרים שמרניים יותר במגזר היהודי, בשנים האחרונות יש הרבה יותר מודעות בקרב המנהיגות החינוכית באוכלוסייה הערבית לתופעה שקיימת ולצורך לטפל בה, זו הסיבה שיש לנו את שיתוף הפעולה הגדול עם המגזר בנושא הזה.

<יוסי הראל-פיש: אז בנושא של אלכוהול, רק לסכם את זה, התופעה כן קיימת והיא קיימת בשיעור שצריך להמשיך לטפל בה, מרוכזת בעיקר אצל הבנים, דווקא אצל הבנות במגזר הערבי השיעורים יותר נמוכים מאשר הבנות במגזר היהודי והיא מתחילה בגילאים הצעירים, בנושא הזה של נהיגה ברכב שנהוג.

<יוסי הראל-פיש: בתחום הסמים, גם שם השיעורים בקרב הבנים בעיקר הם שיעורים יחסית גבוהים בהשוואה לאוכלוסייה הכללית בישראל.

<יוסי הראל-פיש: לדוגמה שימוש במריחואנה או חשיש במהלך השנה האחרונה, אנחנו מדברים על 12% של הבנים ו-7% מהבנות במגזר הערבי, זה בהשוואה ל-6% ו-3% במגזר היהודי, כלומר יש שם את הפער הזה.

<יוסי הראל-פיש: כנ"ל לגבי סמי פיצוציות, 10% מהבנים, 3% מבנות לעומת 7% אצל היהודים ו-2% של הבנות אצל היהודים.

<יוסי הראל-פיש: וגם בסמים הקשים, כמו קוקאין, קראק, אופיום, הרואין ואלה בקבוצה, גם שם אנחנו רואים שיעור שמדווחים על שימוש אי פעם של בערך 9% של הבנים לעומת 3% באוכלוסייה היהודית.

<יוסי הראל-פיש: כך שהנושא קיים והנושא דורש טיפול וזו הסיבה שאנחנו נכנסים בצורה מתואמת עם המגזר כדי לטפל בזה.

<יוסי הראל-פיש: הדבר האחרון שאני רוצה לומר שאני חושב שמאוד חשוב להבין אותו, כי הוא כבר נותן את הספתח לדבר על הצד של המניעה ושל הטיפול הקהילתי, זה שבסקר האחרון, ב-2011, כבוד יושב הראש, אנחנו העברנו שאלונים ל-150 מנהלים של בתי הספר שהשתתפו במחקר והשאלון של המנהלים הסתכל על כל מה שנעשה בבית ספר, המדיניות של המנהל ותכניות התערבות שקורות בבית ספר ברמה הבית ספרית.

<יוסי הראל-פיש: אחד הממצאים המדהימים שם ושיכולים קצת להסביר, או הייתי אומר בנימה הפוכה, בנימה חיובית, זו אחת הנקודות שאנחנו רואים שאפשר לשפר, זה שהמנהלים במגזר היהודי ב-92% מבתי הספר עושים איזה שהיא תכנית התערבות בנושא של סמים ואלכוהול בבית ספר, 92% למשל של חטיבות הביניים, בבתי הספר הערביים האחוז הזה הוא 62%, כלומר רק ב-62% מבתי הספר המנהלים אומרים שהם עושים איזה שהיא תכנית בנושא של סמים ואלכוהול.

<יוסי הראל-פיש: יכול להיות שעד 2011 זה היה מחוסר מודעות לצורך, אבל זו דוגמה.

<יוסי הראל-פיש: אני מתאר לעצמי שגם בחינוך הבלתי פורמלי התמונה תהיה דומה ולכן אני חושב שהחשיבות של הכניסה היום ליישובים הערביים והעבודה בשיתוף פעולה, גם בחינוך הפורמלי דרך שפ"י (השירות הפסיכולוגי הייעוצי), יושבת פה שוש צימרמן מ - - -

מוחמד ברכה: יוסי, כשאתה אומר ש-92% של המנהלים ו-62% של היהודים, זו פונקציה של רצון המנהל או שזה קשור למשרד החינוך?

<יוסי הראל-פיש: אני מדבר על תמונת מצב, אני לא יודע.

<יוסי הראל-פיש: ההשערה שלי זה שזה עניין של סדרי עדיפות של המנהל.

<יוסי הראל-פיש: סדר העדיפות של המנהל נקבע על ידי שלושה דברים מרכזיים, דבר אחד, אין על מה לדבר, זה הנושא של התקציב, אבל שני הדברים האחרים זה האם משרד החינוך ואגף החינוך דורש את זה ממנו ומפציר בו לעשות את זה, והדבר השני זה האם הוא מאמין שזה דבר חשוב והוא מתעדף את זה.

<יוסי הראל-פיש: סוג ההתערבות שאנחנו עושים מתוך השולחן העגול הזה שאנחנו יושבים בו, דרך הרשות והשותפים שלנו, זה סוג התערבות שאמור לחולל שינוי גם בבקשה ובדרישה ממנהלי בתי ספר כן להכניס תכניות מהסוג הזה, כמובן עם העזרה שהם מקבלים, אם זה משפ"י או מאיתנו, או ממי שלא יהיה.

<יוסי הראל-פיש: הדבר השני זה להעלות את התודעה לחשיבות ולצורך להכניס את זה לתוך מערכת החינוך, גם הפורמלית וגם הבלתי פורמלית.

<יוסי הראל-פיש: ב-2014, אנחנו נמצאים, כפי שאמרתי, בשדה עם הסקר הגדול, סקר על 20,000 תלמידים במדגם, תהיה לנו אפשרות להסתכל עם רזולוציה מאוד דקה על תת האוכלוסיות השונות, גם במגזר הערבי, ולקבל תמונת מצב עדכנית ונכונה ואני מקווה בעוד חודשיים-שלושה להציג את הנתונים הראשונים מהסקר הזה כאן.

מוחמד ברכה: תודה, יוסי.

מוחמד ברכה: ד"ר וליד חדאד, בבקשה.

<וליד חדאד: אני אדבר על העבודה שלנו בחברה הערבית, במה שנקרא הפונקציה המתאם היישובי למאבק בסמים, הקבוצה שהגיעה זה מה שאנחנו קוראים להם בשפה המקצועית מתאמים יישוביים למאבק בתופעת הסמים והאלכוהול בתוך המועצות המקומיות והעיריות הערביות.

<וליד חדאד: בדרך כלל זה עבודות של מניעה ועבודה קהילתית.

<וליד חדאד: אני אציג קודם כל את האתגר שלנו והבעיה שלנו בעבודה עם החברה הערבית.

<וליד חדאד: אנחנו חברה ששונה מבחינת הדת ומבחינת התרבות מהאחר, מה שנקרא החברה היהודית, יש לנו את הייחודיות שלנו, המשפחה הערבית עוברת תהליכי שינוי, טרנספורמציה, כל המעבר מחברה מסורתית לחברה מודרנית, כמובן השינויים האלה גורמים לתופעות שבין היתר זה סטייה חברתית, שסמים, אלכוהול ואלימות זה חלק מהתופעות שרואים בחברות שמבחינה סוציולוגית מוגדרות כחברות מעבר ואנחנו באמת מוגדרים כחברת מעבר.

<וליד חדאד: הבעיה המרכזית והאתגר שלנו שאנחנו עובדים מול רשויות חלשות.

<וליד חדאד: מספרית 80% מהמועצות הערביות או ועדה קרובה או חשב מלווה, לפחות לפני חצי שנה, כך היה המצב לפני הבחירות, ואנחנו מדברים על רוב - - -

מוחמד ברכה: מה האחוז?

<וליד חדאד: אני זוכר בסביבות 80% חשב מלווה או ועדה קרואה.

מוחמד ברכה: אתה לא טועה, חשב מלווה זה בטוח.

<וליד חדאד: יכול להיות שהמצב השתנה אחרי הבחירות מבחינת ועדות קרואות, נשארנו עם החשבים המלווים שבדרך כלל הם מלווים את העירייה.

<וליד חדאד: כשבאים לעשות קיצוץ, למה הזכרתי את זה?

<וליד חדאד: כשעושים קיצוץ בתחום תברואה אנשים רואים יום למחרת שיש קיצוץ, יש זעקה ציבורית, אבל כשמקצצים בחינוך ורווחה לא רואים את זה, זה צורב וכואב אחרי כמה שנים.

<וליד חדאד: אז אני יכול להגיד, ב-2005 בכל החברה הערבית בארץ היו רק 4 מתאמים למאבק בסמים, שזה שפרעם, טמרה, אום אל פחם ונצרת.

<וליד חדאד: כך התחלנו, בשאר היישובים לא היה, במשולש הדרומי, בנגב.

<וליד חדאד: אז הייתה לנו בעיה שאין פעילויות מניעה והבעיות האלה לא טופלו ולכן אני לא מופתע מהמספרים ואני גם אתייחס למספרים שהם ברמה הבינלאומית וברמה המקומית.

<וליד חדאד: מאחר שהמצב הזה מושפע ברשויות המקומיות - - - חשוב גם להבין, אי אפשר להעסיק מתאם סמים בלי מה שנקרא מושג המאטצ'ינג, שזה מימון מקביל.

<וליד חדאד: אתה כרשות למלחמה בסמים מממן 50%, 60%, 70% מהמשרה, אבל יש חלק נכבד שהוא על הרשות המקומית.

<וליד חדאד: זאת המדיניות ולכן רוב הרשויות לא יכלו לעמוד בזה, אז המדיניות לא הוגנת כי רשות חזקה יכולה לקבל ורשות חלשה לא מקבלת.

<וליד חדאד: זה גם בכל התחומים האחרים, זה גם קב"ס, קצין ביקור סדיר, עובד סוציאלי, זה לכל הפונקציות, אבל לצורך העניין אני אתייחס למתאמים שלנו.

<וליד חדאד: לכן היינו עם 4 מתאמים ותיכף אני אתייחס לעלייה.

<וליד חדאד: אתגר אחר שהיה לנו, בנוסף לעבודה הזאת, זה כל הנושא של להתאים תכניות.

<וליד חדאד: הרי אנחנו התרגלנו לעשות העתק-הדבק.

<וליד חדאד: יש תכנית שהייתה במשרד החינוך, חיים ללא סמים, חל"ס קראו לזה, התאמנו לזה לחברה הערבית.

<וליד חדאד: אני טוען שיש רגישות תרבותית מסוימת שצריך להתאים תכניות מניעה וגם תכניות טיפול לנושא התרבות המסוימת.

<וליד חדאד: במילה אחת למה אני מתכוון?

<וליד חדאד: כשאתה מדבר על אלכוהול בחברה היהודית אני בעד לדבר על שתייה מתונה, שתייה בחוכמה, בחברה הערבית, ש-90% ממנה מוסלמית, לדוגמה באום אל פחם או ביישוב אחר, אתה לא יכול להגיד 'תשתה בחוכמה', אז יאשימו אותך שאתה בעד אלכוהול.

<וליד חדאד: זו הרגישות התרבותית, כשאתה מדבר על אלכוהול בחברה הערבית זה שונה.

<וליד חדאד: אנחנו נתקדם לשתיית האלכוהול.

<וליד חדאד: דיברנו על סמים, ויעקב, שהוא ראש האגף שלנו, אמר לי שמדברים על סמים, ואז אמרתי לו שכשאנחנו מדברים על סמים אנחנו מתכוונים גם אלכוהול, במובנים שלנו זה סמים וזה ידוע וזה אסור.

<וליד חדאד: זה חלק מהבעיה, שבשתיית אלכוהול אצלנו אין תרבות שתייה.

<וליד חדאד: לצורך העניין, אני משווה עם החברה היהודית, אין תרבות שתייה.

<וליד חדאד: השתייה נעשית במרחב הציבורי המוסתר.

<וליד חדאד: איפה שותים בחברה הערבית?

<וליד חדאד: במטעי זיתים, בחורשות, בצדדים.

<וליד חדאד: קשה למצוא תרבות שתייה, שאנשים הולכים למקום, מבלים ושותים, ואז יש אחריות, מי נוהג.

<וליד חדאד: השתייה בדרך כלל מבוצעת במקומות נידחים, בשקיות.

<וליד חדאד: קונים שקיות בירה.

<וליד חדאד: ולמה אני מזכיר את זה?

<וליד חדאד: מי שרוצה ללכת לשתות בבר, במקום מסודר - - -

מוחמד ברכה: יש מקומות ששותים בשקים ויש כאלה בסכינים.

<וליד חדאד: זו הייתה הפרסומת שלנו.

מוחמד ברכה: בברים ומועדוני לילה.

<וליד חדאד: אני מסכים, אבל, וזה מאוד חשוב, כבוד היושב ראש, להגיד את זה, במקומות האלה, בברים וזה, כשאתה עושה מניעה יש מקום מסוים.

<וליד חדאד: כשהשתייה נעשית במקומות נידחים אי אפשר לדעת, אי אפשר להגיע למקומות האלה, ומה עוד שב-100 שקל אפשר ללכת לבר, אני אתן דוגמה, נער בן 20 רוצה לשתות, חוקית מותר לו, הוא בן 20, 21, ב-100 שקל הוא יכול לשתות שניים או שלושה דרינקים באותו ערב, אבל ב-100 שקל אתה יכול לקנות 12 בקבוקי בירה, אז הכמות, אם מסתכלים מבחינה כלכלית, עלות ותועלת, באותו סכום כסף אתה שותה פי 10, ולכן מה שהזכיר ד"ר יוסי, שהשתייה היא יותר, כי גם מבחינה כלכלית הסכומים שונים.

<וליד חדאד: ומאחר שאתה מרגיש את עצמך אאוטסיידר, אתה מרגיש סוטה, כי אתה שותה באותם מקומות שמעשנים חשיש.

<וליד חדאד: אני שמעתי את זה משוטרים שעושים סיורים והם אומרים, 'אנחנו מגיעים למטעי זיתים, אנחנו לא יודעים אם האנשים האלה שותים בירה, שזה חוקי, אם הם מעל גיל 20, או הם מעשנים חשיש, שזה לא חוקי'.

<וליד חדאד: הנערים הצעירים עושים את השתייה, שותים ומשתמשים בסמים באותם מקומות ולכן המעבר הוא יותר קל וזמין.

<וליד חדאד: כשאתה יושב באותו מקום, באזור נידח, המעבר יותר קל וההרגשה, אם אני שותה אלכוהול ואני סוטה, מבחינה דתית הרי אני עושה משהו אסור, אז קל לי להמשיך בדברים האסורים.

<וליד חדאד: לכן אם מסתכלים על הסמים הכימיים, שזה הכי מסוכן, גם רציונלית סמים כימיים יותר מסוכנים מסמים שמופקים מצמחים או מאלכוהול, אחוז הנערים הערביים שמגיע בגיל 12-18 ל-9% לעומת 4.5% בחברה היהודית.

<וליד חדאד: אנחנו כפול.

<וליד חדאד: בסמים הכימיים, האקסטזי, הטריפים, מיסטר נייס גאי, כל הדברים האלה, זה כמעט מגיע לכפול.

<וליד חדאד: אנחנו מדברים על עלייה.

<וליד חדאד: אמרתי, ב-2005, כשהתחלנו להסדיר את הנושא הזה שחייבים להיכנס וכתבנו והיו הרבה ישיבות, מ-4 יישובים עלינו בסופו של דבר ל-45.

<וליד חדאד: זה מאוד חשוב.

<וליד חדאד: אנחנו עובדים בכל הפריסה הארצית, צפון, מרכז, דרום ומה שנקרא, זה מושג אצלנו, ערים מעורבות, שזה חיפה, עכו, לוד, ולאחרונה נכנסנו במזרח ירושלים, שזה גם אזור שהיה מוזנח וזה באחריות הרשות למלחמה בסמים.

<וליד חדאד: אז אנחנו בחיפה, עכו ולוד ובירושלים גם עובדים כעיר מעורבת, בנוסף ליישובים.

<וליד חדאד: אנחנו עושים פעולות מניעה עם נוער במגוון נושאים.

<וליד חדאד: בגדול זה ספורט, תיאטרון קהילתי, סדנאות, נוער בחינוך הפורמלי והבלתי פורמלי.

<וליד חדאד: נושא מאוד חשוב שאנחנו לקחנו אותו רציני זה הכשרת אנשי מקצוע.

<וליד חדאד: אנחנו מאמינים שאנשי המקצוע הם המפתח, למרות שהחוליה החלשה הם ההורים, אבל ככל שאנחנו מכשירים יותר אנשי מקצוע בתחום הסמים, שהתמכרות זה לא נושא למקצוע מסוים, אלה אנשים מתחום הסוציולוגיה, קרימינולוגיה, עבודה סוציאלית.

<וליד חדאד: יש לנו בגליל המערבי תכנית שרצה ארבע שנים, אנחנו לקראת מחזור שנה חמישית, לוקחים אנשי מקצוע מכל הקשת המקצועית ומכשירים אותם.

<וליד חדאד: יש לנו גם נציגים של הקבוצה, סטודנטים שהגיעו לכאן.

<וליד חדאד: אנחנו לקחנו את נושא האימאמים.

<וליד חדאד: עשינו לפני תקופה כנס עם האימאמים, שהוביל אותו מתאם אום אל פחם, אבל גם דרשות במסגדים.

<וליד חדאד: חלק מהמתאמים עובדים עם אנשי דת, כמובן עם הורים וכנסים ארציים.

<וליד חדאד: הכנס האחרון היה בדצמבר, היה הכנס התשיעי שלנו.

<וליד חדאד: הרשות, בנוסף לעבודתה עם עיריות, תומכת בעמותות שהנציגים שלהם כאן, עמותת אל הלאל מסכנין בתחום המניעה ועמותה בטמרה, מרכז החלמה, שאנחנו גם תומכים בהם בעבודה.

<וליד חדאד: לקראת הקיץ אנחנו מכינים פעולות בקייטנות, אני אגיד את זה בקצרה, בקייטנות של המועצות, מתנ"סים, יש הרצאות, סדנאות.

<וליד חדאד: סיפור של מכור נקי, אנחנו מאוד מאמינים בזה ויש גם נציגים של כמה מכורים נקיים שעשו דרך ולמדו והשתלמויות שהם גם חלק מאנשי המקצוע שלנו, שנכנסים לכל מיני מקומות ונותנים הרצאות.

<וליד חדאד: ויש לנו שני סרטים דוקומנטריים שמציגים אותם בשטח, סיפורים על סמים, סרט שהופק בטייבה וסרט שהופק בשפרעם.

<וליד חדאד: לקראת רמדאן, השנה הקיץ נופל על הרמדאן אז קשה לעשות פעילויות אז יש ערב רמדאן בדגש על סוגיית הסמים והאלכוהול.

<וליד חדאד: אחרי האפטאר עושים את הפעולות שלנו.

<וליד חדאד: ותהיה דרשה אחת, עוד לא נסגר תאריך, ביום שישי, במסגדים, על נושא הסמים והאלכוהול.

<וליד חדאד: בכמה יישובים יש תחרות קטרגל בתחום הסמים.

<וליד חדאד: מה שגרם לעלייה זה שני פרויקטים.

<וליד חדאד: פרויקט החומש, שהזכיר אותו יאיר, שמתייחס ל-13 יישובים בחברה הערבית.

<וליד חדאד: תכנית החומש מתקופת השר ברוורמן, יש אנשים שקוראים לה תכנית ברוורמן, שזה יישובים, ערים וכפרים מכל האזורים שתכנית המאבק בסמים נכנסה אליהם והתכנית השנייה נקראת תכנית המתחמים של השר לביטחון פנים, שזה מתחם נצרת, מתחם טייבה, מתחם עיירות בנגב, מתחם כרמיאל, מתחם עירון, באזור המשולש הצפוני, מתחם ראש העין ומתחם שפרעם.

<וליד חדאד: כל מתחם זה לפי נקודת משטרה והכפרים והיישובים ששייכים לאותה תחנת משטרה מקבלים את השירות הזה של הכנסת מתאם עם פטור ממאטצ'ינג, שזה מאוד חשוב.

<וליד חדאד: ברגע שאתה בא למועצה ואתה מציג את השירות שלך ללא מימון מקביל לא הייתה בעיה, אנחנו היום עובדים, לדעתי יש שיתוף פעולה, שאפשר תמיד לשפר אותו, אבל אפשר להגיד שברגע שאתה הורדת את החסמים האלה של המימון התקציבי, אנחנו מתמודדים עם בעיות אחרות, אבל זה מאוד חשוב להזכיר את זה.

<וליד חדאד: מבחינתי אנחנו מתקרבים ל-45.

<וליד חדאד: אני רוצה שהדיון ייתן גם תשובות, יש חלק מהדברים שלא העליתי אותם.

<וליד חדאד: תודה רבה על ההזדמנות, כבוד היושב ראש.

מוחמד ברכה: תודה, ד"ר וליד חדאד.

מוחמד ברכה: התמונה שהצטיירה מהסקירות של מר גלר, יוסי ווליד היא תמונה מאוד מאוד מדאיגה.

מוחמד ברכה: בינתיים הגיע מר ג'ריס מטר, ראש מועצת עילבון ומזכיר ועד ראשי הרשויות הערביות, אנחנו ניתן לו לקחת קצת אוויר ואחר כך הוא ידבר.

מוחמד ברכה: לפני שהגעת מר גלר דיבר על כך שהרשות לא זוכה לשיתוף פעולה מכל הרשויות הערביות.

מוחמד ברכה: אני אוסיף מעבר לזה ולא רציתי להגיד את ההערה הזו לפני שהגעת, הרושם שלי שהרבה רשויות מדירות את רגליהן מהטיפול בעניין הזה, כאילו שזה נושא לא פופולרי ואז כשמנסים להקים מרכז גמילה או תחנה לטיפול אתה מוצא בעיות קשות באיתור מקום ובעניין הזה מאוד חשוב שיתוף הפעולה עם הרשות המקומית.

מוחמד ברכה: הדבר הנוסף, ההנחיה, כמו שנאמר כאן, לא יודע אם שמעת את זה אחרי שהגעת, שכמה מנהלי בתי ספר אינם נותנים תשומת לב לעניין הזה ואני חושב שיש תפקיד לרשות המקומית.

מוחמד ברכה: הדבר הרביעי הוא, זה לא בישיבה הזו, זה עלה בישיבות אחרות, קליטת אנשים שעברו תהליך של גמילה ורוצים לחזור לחיים הטבעיים וזה לא מתאפשר להם בגלל מחסור בתעסוקה ודעות קדומות וכו' וכו' וכאן מאוד חשוב שהרשות המקומית תיכנס לפעולה.

מוחמד ברכה: הנקודה החמישית היא נקודת המאטצ'ינג.

מוחמד ברכה: המאטצ'ינג נפתר בכל מה שקשור לרשות למלחמה בסמים, שהיא לקחה על עצמה את מלוא העלות, אבל עדיין על אף שפניתי בתחילת הישיבה למשרד הרווחה לבטל את המאטצ'ינג בכל מה שקשור למינוי עובדים סוציאליים, גם אם משרד הרווחה לא עושה את זה אני חושב שבמקומות מסוימים הרשויות המקומיות צריכות לשלם את ה-30% של המאטצ'ינג על מנת שיהיה עובד סוציאלי שיטפל בבעיה כשהיא קיימת, לא רק בשלב המניעה.

מוחמד ברכה: בכל אופן תיקח את הזמן ומתי שתרצה תגיד.

<ג'ריס מטר: אני מוכן.

מוחמד ברכה: אז נתחיל איתך, בבקשה.

<ג'ריס מטר: אל"ף, אני רוצה להודות על העלאת הנושא הזה בפורום הנכבד הזה ואני רוצה להודות לך במיוחד שאתה דוחף להתפתחויות חיוביות בכיוון מניעה והקטנת האפקט השלילי של סמים ושתייה.

<ג'ריס מטר: הבעיה היא בעיה בעיניי ארצית לאומית, לא משהו ספציפי לכפר זה או עיר כזו.

<ג'ריס מטר: העניין הזה עלה בהרבה פורומים, זה עול מאוד כבד לחברה בכלל, עלויות של מיליארדי שקלים בשנה עולה למשק בעיית הסמים והאלכוהול.

<ג'ריס מטר: מכאן העניין הוא חשוב וחשוב מאוד ואנחנו חיים אותו בחברה שלנו ובמגזר שלנו.

<ג'ריס מטר: אנחנו מסתכלים על העניין הזה בכמה היבטים, לא עניין של בעיה אחת שנגיד שאם נעשה כך העניין הזה יסתדר.

<ג'ריס מטר: זה לא ככה.

<ג'ריס מטר: הבעיה חולשת על מספר משרדי ממשלה, שכל אחד בתורו צריך לתת את הדחיפה ולתת עזרה, אחרת כל מה שמושקע בצורה לא אפקטיבית זה הולך לטמיון וזה חבל.

<ג'ריס מטר: אני רוצה להתחיל בבתי הספר ובכלל במצב הסוציו אקונומי של החברה הערבית ושל המגזר הערבי.

<ג'ריס מטר: אני רוצה להדגיש שבסביבות 80% בכלל מכל הכפרים והערים במגזר הערבי הם בסוציו אקונומי 1, 2, 3 מתוך 10, ומכאן מתחילה הבעיה.

<ג'ריס מטר: מה מוסיף לעניין הזה עוד?

<ג'ריס מטר: עניין המאטצ'ינג, שדובר עליו.

<ג'ריס מטר: אנחנו חיים את זה.

<ג'ריס מטר: אתם אולי תיאורטית שומעים ומעריכים תיאורטית אבל אנחנו חיים את זה.

<ג'ריס מטר: עניין המאטצ'ינג זה מכביד מאוד, הרבה תכניות אנחנו לא יכולים לגשת אליהן בגלל זה והמאטצ'ינג מגיע עד ל-30% מכל תכנית שמוצעת לנו.

<ג'ריס מטר: זה עניין כבד מאוד, זה עניין בלתי אפשרי זה עניין שמוסיף לחלש עוד חולשה.

<ג'ריס מטר: אנחנו מעלים את העניין הזה בכל פורום, בכל פגישה, בכל מקום, חברים, תתחשבו במדרג הסוציו אקונומי הנמוך של המגזר הערבי, תתחילו לחשוב עניינית ומעשית אחרת אנחנו הרבה מפספסים וזה בא כבומרנג לכל החברה, גם הערבית וגם היהודית, אני לא מבדיל.

<ג'ריס מטר: ואנחנו שומעים כמה יש אינטגרציה היום בין משפחות פשע משני המגזרים.

<ג'ריס מטר: אז העניין הוא עניין לאומי שצריך לקחת אותו במלוא החשיבות.

מוחמד ברכה: אנחנו שמענו בישיבות קודמות ששיעור שיתוף הפעולה בין יהודים וערבים הגבוה ביותר הוא בעולם הפשע.

<ג'ריס מטר: כן.

<ג'ריס מטר: אנחנו רואים את זה ושומעים.

<קריאה: שם אין הבדל.

<ג'ריס מטר: עכשיו אם נתחיל בעניין בתי הספר.

<ג'ריס מטר: חברים, אנחנו מדברים ביום יום.

<ג'ריס מטר: תכניות ההעשרה, תכניות הלימוד הבלתי פורמליות הן לא פחות חשובות מהתכניות הפורמליות.

<ג'ריס מטר: תשימו לב לעניין הזה, התכניות הבלתי פורמליות מאוד חשובות, מאוד, לזה צריך לתת את הדעת ולזה צריך לתת יותר הזדמנויות ולהעשיר תכניות לא פורמליות בבתי הספר.

<ג'ריס מטר: לא מספיק שאני לומד היסטוריה או מתמטיקה, העולם לא עומד על הנושאים האלה, החיים הם מאוד רחבים ובמיוחד היום החשיבה וכל החשיפה של הילדים שלנו, זה מביא לכך שצריך לתת חשיבה יותר מעמיקה ולתת פתרונות יותר מעשיים.

<ג'ריס מטר: במגזר שלנו יש עוד בעיה שהיא מאוד רצינית.

<ג'ריס מטר: אחרי התיכון, אחרי שהילדים מסיימים בית ספר תיכון, ומי שמסיים בממוצע של 70, 80, זו השכבה למעשה הגדולה, שהמשך לימודים זה קשה מאוד, כי אנחנו מכירים את כל המכשולים של האוניברסיטאות, הם לא נקלטים ללימודים על תיכוניים, ובמקביל הם מסיימים בגיל 18 ללא כל מקצוע, ללא כל כיוון עבודה בחיים האזרחיים ואז יש לו שנתיים-שלוש, תלוי, כל אחד ומה האפשרויות שיש לו, שהוא נמצא זרוק ברחוב.

<ג'ריס מטר: זו חשיפה וזה מתכון שהוא ייקלע לסמים ולשתייה ולכל התופעות השליליות האלה.

<ג'ריס מטר: בשביל זה אנחנו היום מבקשים ממשרד החינוך, תנו יותר חינוך טכנולוגי, לזה צריך לתת את הדגש, תתמכו בנו שנבנה בתי ספר טכנולוגיים.

<ג'ריס מטר: לפחות מי שלא יכול להמשיך בלימודים העל-תיכוניים הוא יכול לצאת עם תחילת מקצוע, שאוטוטו הוא נקלט למקומות עבודה אחרי שהוא מסיים תיכון ואז הוא רחוק מכל התופעות השליליות האלה.

<ג'ריס מטר: לכן אמרתי, העניין הזה, יש לו כמה וכמה תחומים שצריך לערב את כל הנציגויות של כל המשרדים ולהתחיל לתת פתרונות בעניין הזה.

<ג'ריס מטר: יש עוד עניין.

<ג'ריס מטר: לפעמים אתה שומע שמשקיעים בכפר מסוים, יש תופעת סמים ואלכוהול ומתחילים להשקיע שם כספים ולפעמים זה מצליח, לפעמים זה לא מצליח, זה לא העניין.

<ג'ריס מטר: צריך להשקיע שם, אבל צריך להשקיע במקומות שעניין הסמים עוד לא נכנס ועוד לא חדר עמוק.

<ג'ריס מטר: לתת תכניות מניעה כדי שהנוער לא ייקלע למצבים האלה.

<ג'ריס מטר: אז לא מספיק להשקיע במקומות שהם נגועים כבר, צריך להשקיע גם במקומות שעדיין קצת רחוקים מהתופעות השליליות האלה, כדי שלא לתת את האפשרויות לנוער שייקלע למצבים האלה.

<ג'ריס מטר: זה בינתיים מה שיש לי להעלות ובהמשך אפשר גם להרחיב בכמה דברים.

<ג'ריס מטר: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה, מר ג'ריס מטר, אנחנו מאוד מודים לך.

מוחמד ברכה: לחבר הכנסת טיבי יש שאלה בשלב הזה, אחר כך הוא ידבר.

אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב ראש.

אחמד טיבי: אל"ף, אני רוצה לברך על עצם קיום הישיבה.

אחמד טיבי: מהדברים ששמעתי, גם מהדברים שנאמרו כאן על ידי מר חדאד, לא ראיתי או שראיתי העלמה או אי קיום של נתונים או פעילות לגבי המשולש הדרומי.

אחמד טיבי: היות שאני חי באזור הזה ואני יודע שהתופעה קיימת גם שם, אם לא יותר מאזורים אחרים, אני מבקש לשמוע נתונים, מצבת כוח אדם, פעילות, באזור הזה במיוחד, בהשוואה לאזורים אחרים, אם יש.

מוחמד ברכה: דרום זה הנגב, לא?

<סאלח בוקעי: כן, אני גם מרכז וגם דרום.

<סאלח בוקעי: יש לי מה להוסיף.

מוחמד ברכה: תרשום את השאלה, אני רוצה לשמוע שני גורמים ואחר כך תענה על השאלה של חבר הכנסת טיבי.

מוחמד ברכה: אני רוצה לשמוע את משרד הרווחה.

מוחמד ברכה: תגיד את הדברים שלך, אבל גם תנסה לענות על השאלות לגבי המאטצ'ינג ועובדים סוציאליים.

מוחמד ברכה: אחר כך אני אשלב אחד מהשטח עם נציגי משרדי הממשלה.

מוחמד ברכה: אחר כך נשמע את גב' צימרמן ממשרד החינוך, על שפ"י ואחר כך נעשה שילוב חברי כנסת, משרדי ממשלה וחברים מהשטח.

מוחמד ברכה: בבקשה.

<נאג'י מטאנס: אני מרכז השירות לטיפול בהתמכרויות במחוז חיפה והצפון במשרד הרווחה ואני מייצג את משרד הרווחה.

<נאג'י מטאנס: אני מודה לך, כבוד היושב ראש, על ההזדמנות לשאת את דבריי ואני מודה בכלל על קיום הדיון שבעיניי הוא דיון מאוד חשוב.

<נאג'י מטאנס: משרד הרווחה והשירות לטיפול בהתמכרות במשרד הרווחה פועל לקיום טיפול בהתמכרויות השונות, האחריות היא על טיפול בסמים, נפגעי סמים, נפגעי אלכוהול ונפגעי הימורים, הן לבני נוער והן למבוגרים, הן במסגרות פנימייתיות והן במסגרות האמבולטוריות וזאת באמצעות הרשויות המקומיות ובאמצעות עמותות שונות שזוכות במכרזים שהמשרד מפעיל.

<נאג'י מטאנס: אני אתייחס לנתונים של מסגרות טיפוליות במחוז חיפה והצפון, תחום האחריות שלי.

<נאג'י מטאנס: במחוז יש לנו 32 יחידות לטיפול בהתמכרויות ברשויות המקומיות, מתוכן 13 נמצאות ברשויות המקומיות.

<נאג'י מטאנס: אחוז היחידות במגזר הערבי הוא יותר מ-30%.

<נאג'י מטאנס: קיימים שישה מרכזים לעמותת אפשר המפעיל טיפול - - -

מוחמד ברכה: כמה רשויות מקומיות בתחום שאתה פועל?

<נאג'י מטאנס: 32 רשויות מקומיות מפעילות יחידות לטיפול בהתמכרויות למבוגרים, מתוכן 13 במגזר הערבי.

מוחמד ברכה: שבכל אחת מהן יש עובד סוציאלי?

<נאג'י מטאנס: לפחות אחד, כן.

<נאג'י מטאנס: בנוער יש לנו 16 יחידות לטיפול בנוער, מתוכם 4 במגזר הערבי.

<נאג'י מטאנס: בנוסף כמובן ברשויות ובערים המשותפות, השירות ניתן גם לאוכלוסייה הערבית וגם לאוכלוסייה היהודית ובחלק מהערים קיימים גם עובדים ערבים שנותנים את השירות בשפת האם לנערים עצמם, כמו בחיפה ובעכו.

<נאג'י מטאנס: ישנם שני מרכזי יום לטיפול בנפגעי סמים, אחד מהם במגזר הערבי, ואנחנו עומדים השנה להקים עוד שני מרכזים, אחד מתוך השניים החדשים יהיה גם במגזר הערבי.

<נאג'י מטאנס: השירות מפעיל מזה כמה שלוש-ארבע שנים יחידות לאיתור בני נוער לטיפול בנפגעי אלכוהול וסמים.

<נאג'י מטאנס: מתוך הארבעה שיש במחוז חיפה והצפון ישנו אחד במגזר הערבי ושניים בערים מעורבות שנותנים שירות גם למגזר הערבי ולאוכלוסייה הערבית.

<נאג'י מטאנס: אנחנו מנסים לתת את השירות לאוכלוסייה הערבית בייחודיות של האוכלוסייה, בהתייחסות תרבותית והתייחסות גם לעניין של המבנה הדמוגרפי של המגזר הערבי.

<נאג'י מטאנס: כמובן כולם יודעים שרוב האוכלוסייה בצפון גרה ביישובים קטנים לרוב ואז האפשרות להקמת יחידות טיפוליות הוא קשה ובעייתי יותר, על כן אנחנו משקיעים הרבה מאמצים בבניית שיתופי פעולה בין רשויות מקומיות שונות ובהרבה מקרים רשות מקומית מסוימת שמוכנה לקחת עליה את מתן השירות נותנת שירות ולפעמים בחינם לרשויות אחרות, ועל זה כמובן חלק מהרשויות מבורכות, על ההזדמנות ועל האפשרות הזאת.

<נאג'י מטאנס: בחלק אחר ישנה באמת בעיה להפעיל שירותים.

<נאג'י מטאנס: אני יכול להגיד שאני יותר סובלני לרשויות ערביות שמתקשות להפעיל את השירות, אני מוכן לתת הזדמנויות יותר, ללוות יותר, להשקיע הרבה יותר בכל הרמות - - -

מוחמד ברכה: למה לא לעשות את זה בהחלטה מסודרת שהעניין של המאטצ'ינג יהיה תלוי במצב הסוציו אקונומי של הרשות, למה צריך שאדם טוב כמוך יגלה סובלנות?

מוחמד ברכה: אדם נגיד לא יגלה סובלנות, יילך לפי הספר.

מוחמד ברכה: מה שעשתה הרשות, אני חושב שזה מרחיק לכת גם לפי התוצאות, התוצאות הן מדהימות, למה לא לעשות את זה?

מוחמד ברכה: רשויות מבוססות, שישלמו 50% מהמאטצ'ינג, הן יכולות, רשויות חלשות, שישלמו 0% או 5%.

מוחמד ברכה: חלק מהנתונים שאמרת נמצאים כאן בדף של מרכז המידע, אני מציע שתתמקד בסוגיה הזו, בבקשה, בסוגיה של קו התפר בין הפירוט שלכם לבין פירוט המניעה של הרשות, והדבר הנוסף קו התפר בין הפירוט שלכם לבין הרשויות המקומיות.

מוחמד ברכה: אני מבקש להתייחס לשלוש הסוגיות האלה בעיקר.

מוחמד ברכה: על מנת להתקדם, כי יש הרבה חברים שרוצים לדבר ואני רוצה לאפשר לכולם.

<נאג'י מטאנס: אני אתחייל מהרשויות המקומיות.

<נאג'י מטאנס: עיקר העבודה כמובן, כמו שכולנו יודעים, זה הקשר בין השלטון המרכזי לשלטון המקומי והפעלת התכניות.

<נאג'י מטאנס: האחריות כמובן היא על השלטון המקומי, האחריות הישירה של ההפעלה, על כן רוב השירותים שמשרד הרווחה מפעיל, הוא מפעיל אותם באמצעות הרשויות המקומיות, או באופן ישיר או על ידי עמותות שזכו במכרז כשהאחריות עדיין של הרשויות המקומיות בהפעלת השירות ועבודה מול אותה עמותה.

<נאג'י מטאנס: כך שהממשק הזה של העבודה בין המשרד לבין הרשות המקומית מעוגן בהרבה ועדות וחוקים והסדרים ואלה דברים שהם קיימים כל הזמן.

<נאג'י מטאנס: כמובן כל דבר כזה עובר את ועדת התיאום בין משרד הרווחה לבין השלטון המקומי ועובר את האישורים הנדרשים.

<נאג'י מטאנס: בעניין של המאטצ'ינג.

<נאג'י מטאנס: אנחנו מנסים לפתור את המורכבות ואת הבעייתיות במבנה של החברה הערבית, במיוחד בצפון, בכמה אופציות.

<נאג'י מטאנס: אחת היא האפשרות של הפעלה באמצעות ועדות.

<נאג'י מטאנס: ועדות זו אפשרות שאני אמצה את הכסף ליישוב עצמו על אף שהוא קטן, והאפשרות שיש שירות אזורי שמוכן לתת את השירות הטיפולי, את השירות המקצועי, מפנים את אותם מטופלים למרכזים האזוריים האלה ואז הרשות המפנה גם משתתפת ב-25% המאטצ'ינג.

<נאג'י מטאנס: בכלל סוגיית המאטצ'ינג היא סוגיה הרבה יותר מורכבת.

<נאג'י מטאנס: אני מסכים עם הקריאה שיש לקיים נוסחה של מאטצ'ינג דיפרנציאלי שמתייחסת לדירוג שנמצאת כל רשות מקומית.

<נאג'י מטאנס: אני מסכים עם זה, אני חושב שזו קריאה נכונה ואני חושב שיש להעלות אותה לדרגים ה - - - כמובן אני אעביר את זה אצלנו במשרד ואני מסכים שצריכה לצאת מהוועדה קריאה למשרדי הממשלה השונים בעניין.

מוחמד ברכה: תצא.

מוחמד ברכה: תודה, מר מטאנס.

מוחמד ברכה: הגב' צימרמן ממשרד החינוך ושפ"י.

מוחמד ברכה: באיזה מידה הפריסה קיימת במערכת החינוך הערבית של שפ"י ובכלל כל הנושא של הפעילות של משרד החינוך במניעה.

מוחמד ברכה: אני גם מבקש שתגיבי על מה שנאמר על ידי ד"ר יוסי הראל-פיש במה שקשור למידת המעורבות של מנהלי בתי הספר, 92% מול 62%, שזה שליש פחות.

<שוש צימרמן: אני מאוד שמחה על הדיון הזה.

<שוש צימרמן: הנציגה הקבועה בוועדה הזאת, קרן רוט, היום היא מרגישה לא טוב ולא יכלה להגיע.

<שוש צימרמן: אני חושבת שבתוך המסמך של הממ"מ מופיעות עיקר פעולות משרד החינוך הממוקדות באמת בנושא של צמצום שימוש באלכוהול ומניעת צריכת סמים.

<שוש צימרמן: אני אחזור על זה בקצרה ואתייחס לכמה נקודות.

<שוש צימרמן: ראשית, תכנית המניעה המרכזית שלנו היא תכנית כישורי חיים.

<שוש צימרמן: אני חייבת להדגיש שזאת תכנית חובה.

<שוש צימרמן: זאת אומרת אם מנהל בוחר לא להפעיל אותה הוא לא עושה את מה שהוא מחויב לעשות על פי חוזר מנכ"ל.

<שוש צימרמן: זאת תכנית חובה מ-א' עד י"ב.

מוחמד ברכה: מי אמור לפקח על ביצוע החובה הזה?

מוחמד ברכה: לא הרשות המקומית, משרד החינוך.

<שוש צימרמן: לא הרשות המקומית, המשרד מפקח על זה, המשרד מעביר מדי שנה סקר אינטרנטי למנהלי בתי ספר.

מוחמד ברכה: יש סנקציה למי שלא מקיים את החובה הזו?

<שוש צימרמן: לא שידוע לי.

מוחמד ברכה: אז זה נשאר לפי רצונו וטוב ליבו של המנהל.

<שוש צימרמן: אבל אני חייבת להגיד שהמשרד עובד בגישה של בין הוראה למטה לבין מתן אוטונומיה, ברצף הזה צריך לקחת את זה בחשבון.

מוחמד ברכה: שוש, את השתמשת במילה חובה, לא אני.

מוחמד ברכה: חובה זה חובה, זה לא חצי ולא רבע.

<שוש צימרמן: אתה צודק.

<שוש צימרמן: אנחנו כן מפקחים על זה.

<שוש צימרמן: יש לנו גם מערך תמיכה מאוד מאוד רציני לכל בתי הספר, כולל בתי הספר בחברה הערבית.

<שוש צימרמן: ראיד יושב בתפקיד יוצא דופן מבחינה זאת ואין בשום תחום תוכן תפקיד חצי משרה של אחראי על ליווי בתי הספר ודאגה שמורים ויועצים יידעו לעשות.

<שוש צימרמן: אני אומרת שהתכניות שלנו מותאמות לחברה הערבית, אם לחברה היהודית יש תכנית לבתי הספר היסודיים, 'גדולים ולא שותים', בחברה הערבית זה 'לא שותים'.

<שוש צימרמן: זאת אומרת אנחנו עושים התאמה תרבותית.

מוחמד ברכה: זה אמור להיות בילד אין בתרבות.

<שוש צימרמן: אני מביאה את זה כדוגמה להתאמה תרבותית.

<שוש צימרמן: התכנית מכילה בכל שכבת גיל, אתה מכיר את התכנית שלנו, כולל - - -

מוחמד ברכה: כן, וגם מאוד מעריך אותה.

<שוש צימרמן: יש תהליך נוסף שאנחנו עובדים עם בני הנוער וזה בקשר בין החינוך הפורמלי והבלתי פורמלי, תכנית עמיתים.

<שוש צימרמן: רק לפני שבועיים היה כנס גדול ארצי יחד עם הרשות של התכנית.

<שוש צימרמן: מזכירת הוועדה, בת שבע, הייתה בכנס הזה.

<שוש צימרמן: היו שם המון בני נוער מהחברה הערבית שעובדים בנושא הזה.

<שוש צימרמן: יש לנו מב"סים, מובילים בית ספריים למניעה, שהם גם אמורים לדאוג לכך שתכניות תבוצענה בבתי הספר ובאמת יש לנו מב"סים באחוזים מאוד גבוהים מבתי הספר.

<שוש צימרמן: זה מה שאני יכולה להגיד על תכנית כישורי חיים.

<שוש צימרמן: יש לנו תכנית טיפולית, זה מופיע, אני לא רוצה לחזור.

<שוש צימרמן: אני דווקא רוצה לדבר על ההקשר היותר רחב.

<שוש צימרמן: אתם יודעים ששר החינוך הנוכחי מוביל כרגע מהלך לשינוי בכל ההיבט של השקעה בחינוך בחברה הערבית.

<שוש צימרמן: ישנה ועדה גדולה שמתעסקת עם זה, הבוקר אני קראתי ב'הארץ' שיש אפילו כבר כמה החלטות שניתנות לפרסום אבל בוועדה הזאת יש כמה תת ועדות שנראות לי מאוד רלוונטיות לנושא הזה.

מוחמד ברכה: אני יכול להעיד שיש רצון טוב, אבל יש גם פרטים שהם שנויים במחלוקת.

<שוש צימרמן: יכול להיות, אבל בכל זאת בואו נסתכל על היש.

מוחמד ברכה: אני מדבר עכשיו כחבר ועדת החינוך, לא כיושב ראש הוועדה הזו.

<שוש צימרמן: כי יש מה שלא היה קודם.

<שוש צימרמן: לוועדה הזאת, שזה בשיתוף משרד ראש הממשלה, יש תת ועדה בנושא של תרבות הפנאי, שזאת סוגיה מאוד רלוונטית לנושא שאנחנו מדברים, תת ועדה בנושא נשירה, תת ועדה בנושא חינוך טכנולוגי מקצועי, מה שדובר פה קודם, ותת ועדה בנושא אלימות.

<שוש צימרמן: אני חושבת, מכיוון שאני מעורבת באחת מתתי הוועדות ואני רואה שיש כרגע באמת כוונה ונכונות אמיתית, אולי ללא תקדים ממה שהיה קודם, לעשות צעדים שלא היו קודם, מבחינת השקעת גם משאבים וגם שינוי ההשקעה הא-סימטרית להשקעה דיפרנציאלית, אני חושבת שזה מאוד רלוונטי לנושא הזה.

<שוש צימרמן: ככל שיהיו יותר פתרונות בני נוער הרגישו שיש להם יותר איפה לבלות הם יותר יקבלו השקעה בלמידה עצמה ואני חושבת שזה מאוד קשור לנושא שאנחנו מדברים עליו וזה לא יהיה נכון להתייחס לנושא המניעה רק באופן נקודתי, רק מה שאנחנו עושים בהקשר למניעת סמים ואלכוהול.

<שוש צימרמן: אני חושבת שאולי נכון לוועדה להזמין מישהו שהוא לא רק מייצג את שפ"י, אלא מייצג את המשרד, כדי שייתןoverview הרבה יותר רחב לסוגיה הזאת של באמת מהלך שהשר שלנו מוביל כרגע, שהוא מהלך של שינוי.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: מר דאג'ר, אתה רוצה להוסיף דברים על הנקודה הספציפית של מנהלים?

<דאג'ר ראיד: כן, אני רוצה להוסיף שקודם כל אנחנו בכל בית ספר על יסודי יש לנו פונקציה בתפקיד המתוגמל כספית ספציפי לנושא שנקרא מוביל בית ספרי.

<דאג'ר ראיד: אותו מוביל ספרי הממונה על ידי מנהל בית הספר ומנהל בית הספר מחויב, על פי חוזר מנכ"ל, ויש פיקוח אודות המינוי הזה.

<דאג'ר ראיד: במידה שמנהל לא ממנה מוביל בית ספרי אנחנו מערבים את הפיקוח הכולל ואז אנחנו גורמים לכך - - -

מוחמד ברכה: אתה האישיות שמפקחת ומלווה בעניין הזה?

<דאג'ר ראיד: כן, אני בודק.

<דאג'ר ראיד: במידה שאין לי מוביל בית ספרי בתוך בית הספר - - -

מוחמד ברכה: מה אתה אומר על מה שאמר ד"ר יוסי הראל-פיש?

<דאג'ר ראיד: לפי הנתונים שיש לי לפי הדוח אני רואה שיש עלייה במספר התלמידים אשר השתתפו בפעילויות בית ספריות.

<דאג'ר ראיד: כשאנחנו מדברים על 38,000 בתשע"ב ובתשע"ג אנחנו מדברים על 73,000.

<דאג'ר ראיד: לגבי תשע"ד - - -

מוחמד ברכה: אתה יכול להגיד מה שאתה רוצה להגיד, יוסי.

<דאג'ר ראיד: שנייה אחת, ברשותך, אנחנו מדברים בתשע"ד על קרוב ל-90,000 תלמידים במגזר הערבי אשר השתתפו בפעילות.

<דאג'ר ראיד: לגבי תכניות אופ"י, שזה תכנית מאוד ייחודית שלנו, היא תכנית שנעה על הציר של המניעה והטיפול.

<דאג'ר ראיד: אופ"י זה קיצור של אימון ופיתוח יכולות התמודדות שהיא עובדת עם תלמידים שהיה להם נגע בנושא, מבחינת שימוש, באלכוהול, בסמים, בעישון, בנרגילות.

<דאג'ר ראיד: אנחנו מדברים פה על עלייה מ-24% בתשע"ב, ל-26% בתשע"ג והשנה אנחנו מדברים על 30% בקבוצות של אופ"י, אפילו יותר מהמגזר היהודי.

<דאג'ר ראיד: לכן אותו מוביל בית ספר, הוא מחויב לנו, לי ולמדריכים שלנו בשטח, אנחנו מדברים על שבעה מדריכים שמגיעים באופן שוטף לתוך בתי הספר, הם מחויבים להגיש תכנית עבודה שנתית הכוללת בתוכה פעילות יחד עם תלמידים, הורים ומורים.

<דאג'ר ראיד: לכן אנחנו למעשה עוטפים את כל נושא הסמים, כמו שציינה שוש לגבי תכנית כישורי חיים, שהיא תכנית בילד אין בתוך בתי הספר.

<דאג'ר ראיד: עוד משפט אחד, אתה התייחסת, כבוד ראש המועצה המקומית עילבון, לגבי הנושא הפורמלי והבלתי פורמלי.

<דאג'ר ראיד: אנחנו הפכנו את הנושא לפורמלי בתוך בית הספר.

<דאג'ר ראיד: היום כל כיתה מקבלת שיעורים פרונטאליים דרך סדנאות, באמצעות מחנכי הכיתות בנושא של מניעה, לפי שכבת גיל ולפי הנושא שאנחנו בוחרים.

<דאג'ר ראיד: ברצוני לציין, שיתוף הפעולה הפורה יחד עם הרשות למלחמה בסמים, מר וליד חדאד, מר סאלח בוקעי, אנחנו מברכים אותו על כניסתו הרשמית לתפקיד, ואנחנו רוצים לראות שיתופי פעולה ויותר שיתוף פעולה מקצועי בבחירת האנשים שנכנסים לתוך בתי הספר, זה תחום שחסר עד כה.

<דאג'ר ראיד: תודה.

<יוסי הראל-פיש: הבהרה ושאלה.

<יוסי הראל-פיש: ההבהרה שלי, קודם כל הנתון שנתתי הוא מ-2011 ומאז 2011 גם תכנית אופ"י וגם המודול של סמים ואלכוהול בתוך כישורי חיים אלה דברים שהתפתחו יותר ואנחנו נראה את זה עכשיו בסקר.

<יוסי הראל-פיש: דבר שני, כישורי חיים, שזה חובה לכל בתי הספר, הוא בנוי כמו לגו והחלק של סמים ואלכוהול הוא לא חובה, כלומר המנהל יכול לבחור את החלקים, אז השאלה ששאלתי קודם זה האם יש איזה אפשרות לדרבן את זה יותר דווקא במקומות שאנחנו רוצים, כמו במגזר.

<יוסי הראל-פיש: זה הכול.

מוחמד ברכה: רבותיי, אני רוצה להגיד הערה מתודית להמשך הדיון.

מוחמד ברכה: אנחנו יכולים לתת זמן עד אינסוף לכל אחד אבל ידברו שניים-שלושה אנשים עד סוף הישיבה.

מוחמד ברכה: עכשיו אני אקפיד לקצר את הזמן על מנת לאפשר ליותר אנשים.

מוחמד ברכה: זה דבר אחד.

מוחמד ברכה: דבר שני, יש לי חובה אישית לברך את מר גלר על כניסתו לקדנציה השנייה כמנכ"ל הרשות.

מוחמד ברכה: הוא עשה עד עכשיו עבודה אדירה, אני יכול להעיד לכל האורך והרוחב.

מוחמד ברכה: בשם כולם אנחנו מברכים אותך, הצלחה שלך היא לא הצלחה אישית אלא הצלחה של כולנו.

<יאיר גלר: תודה רבה.

מוחמד ברכה: ואני אפילו מאפשר למחוק אפיים.

מוחמד ברכה: ואסור למחוא כפיים בכנסת, שתדעו.

מוחמד ברכה: עכשיו מר סאלח בוקעי ישיב לשאלה של חבר הכנסת, ד"ר אחמד טיבי, וגם תגיד את מה שרצית להגיד, בשתי דקות.

<סאלח בוקעי: יש לי שני דברים להגיד.

<סאלח בוקעי: קודם כל הרשות למלחמה בסמים מרחיבה את פעילותה.

<סאלח בוקעי: אני התחלתי את עבודתי לפני שנתיים, עבדתי כפרילנס ברשות למלחמה בסמים, כמנחה וכמסייע לד"ר וליד חדאד.

<סאלח בוקעי: התחלנו לעבוד בעיר רהט, עיר יחידה שהייתה בדרום, בירת הדרות למגזר הערבי, היום אנחנו נמצאים בתל שבע, שגב שלום, ח'ורה, לקייה, ב-1 ביוני יש לנו מכרז למועצה אזורית אבו בסמה, שזה הפזורה, ערערה בנגב, כסייפה ואכסוף.

<סאלח בוקעי: בתשעה יישובים בדרום הפעילות של הרשות למלחמה בסמים.

<סאלח בוקעי: לגבי השאלה של ד"ר טיבי.

<סאלח בוקעי: לאחרונה הרשות למלחמה בסמים נכנסה בכפר קאסם, ג'לג'וליה, כפר ברא וקלנסואה, ומקודם יש לנו מתאמת גם בטירה וגם בטייבה וגם במועצה אזורית זמר.

<סאלח בוקעי: שם נעשית עבודה מאוד נפלאה.

<סאלח בוקעי: לאחרונה היה לנו כנס - - -

מוחמד ברכה: מה מידת שיתוף הפעולה ביניכם לבין עיריית טייבה?

מוחמד ברכה: יש לי תלונות מפה ועד הודעה חדשה על ההתנהלות שם.

<סאלח בוקעי: חברי, ד"ר וליד חדאד, יכול לענות לך, הוא ממונה שם והוא אחראי.

מוחמד ברכה: אתה לא מעז לענות.

<סאלח בוקעי: לא, אם זה היה בראשותי הייתי עונה לך.

מוחמד ברכה: אתה אומר שאתה אחראי על האזור.

<סאלח בוקעי: אני חלק דרום, חלק מרכז, אבל זה בראשות - - -

מוחמד ברכה: וליד, אני מבקש שתענה על השאלה.

<וליד חדאד: יש תקלה קטנה עם יושב ראש הוועדה הקרואה.

מוחמד ברכה: יאיר מרשה שאתה תענה בלי דיפלומטיה.

<וליד חדאד: לא, יש תקלה על השתלמויות וכנסים, לראש הוועדה הקרואה יש חוקים משלו.

<וליד חדאד: בשבוע הבא, ב-29 בחודש, יהיה לנו - - - אנחנו ממשיכים בטייבה, לא יוצאים, ואנחנו נסביר לראש העיר שמאוד חשובה הפונקציה של מלחמה בסמים.

מוחמד ברכה: הוא לא יכול לבוא להגיד לכם, תבואו תיקחו את הכסף ותיקחו את זה ואני לא רוצה את זה.

מוחמד ברכה: הוא לא יכול לעשות את זה.

<וליד חדאד: חוקית אני לא יודע.

אחמד טיבי: אי אפשר לעשות את זה.

מוחמד ברכה: הוא לא יכול לעשות את זה.

מוחמד ברכה: הוא אמר את זה, אבל הוא לא יכול לעשות את זה.

אחמד טיבי: כן, אבל הוא לא יכול.

מוחמד ברכה: התשובה מספקת בינתיים?

אחמד טיבי: אתה הבנת למה שאלתי.

אחמד טיבי: אתה קלעת בול.

מוחמד ברכה: כן, בגלל הוועדה הקרואה.

אחמד טיבי: כן, כי יש בעיה שם.

מוחמד ברכה: זו הבעיה העיקרית.

<יאיר גלר: אנחנו נוסעים לשם בשבוע הבא.

מוחמד ברכה: בסדר, אנחנו סומכים שהרשות תטפל בזה כפי שצריך, ואם יהיה צורך אז אנחנו גם נטפל בזה בדרכים אחרות.

מוחמד ברכה: משטרת ישראל, אני רוצה לפני שתתחילו לומר משהו.

מוחמד ברכה: לפי הדוח של מרכז המידע רואים שבחתכי אוכלוסייה, במיוחד צעירים, יש יותר שימוש בסמים ואלכוהול בקרב האזרחים הערביים, אבל לעומת זאת כשמדברים על אחוז משתמשי סמים, עבירות סמים בתוך העבירות הפליליות, רואים שיש אחוז פחות של ערבים שנמצא בתוך האסירים האלה שנכנסו לכלא בגין עבירות סמים.

מוחמד ברכה: האם התמונה שאני רואה אותה בדמיוני, שיש יותר שימוש ופחות אכיפה?

<סוני הינגר: אני קצין חקירות נוער ארצי.

<סוני הינגר: קודם כל לעניין האכיפה, אז כמובן מבחינת פילוח התיקים, ישנה כמובן הלימה בין החלק היחסי של האוכלוסייה הערבית לבין אחוז התיקים שמיוחסים לאוכלוסייה, כפי שאנחנו רואים בדוח וכמובן שהמטרה של משטרת ישראל היא לתפוס את אותם סוחרי סמים ובמובן הזה האכיפה היא עיוורת.

<סוני הינגר: ברגע שמתבצעת עסקת סמים כזו או אחרת אין הבחנה בין מוצא, עדה או מין, והאכיפה היא חד חד ערכית בעניין הזה.

<סוני הינגר: מבחינת נתוני האכיפה, אדוני, כפי שהוצגו בדוח, אז אנחנו בהחלט רואים מגמת עלייה.

<סוני הינגר: היות שאדוני בוודאי יודע שעבירות הסמים הן עבירות חשיפה, כפי שאנחנו מכנים, שבהן משטרת ישראל צריכה לחשוף את העבריינים, ואכן ישנה קורלציה בין הפעילות של המשטרה לבין הנתונים שהם במגמת עלייה.

<סוני הינגר: בשתי האוכלוסיות, הן היהודית והן הערבית, אנחנו רואים שישנה עלייה בתיקי הסחר והחזקת סם שלא לצריכה עצמית בקרב האוכלוסייה הערבית בין השנים 2011 ל-2013, ובהתאמה, במקביל, גם ביחס לכמות כתבי האישום שמוגשים בגין העבירות החמורות המשפיעות של הסחר והחזקה שלא לשימוש עצמי, אנחנו רואים באמת מגמה של ירידה בשימוש העצמי, אבל זו מגמה שמאפיינת בכלל את האוכלוסייה, הן היהודית והן הערבית.

<סוני הינגר: אני אגיד, אדוני היושב ראש, שהנתונים אכן מטרידים ומדאיגים לגבי הנוער.

<סוני הינגר: הנוער במגזר הערבי, אנחנו כן מזהים שישנה זליגה של מה שנקרא סמי הפיצוציות, שהם סוג של סמים שנכנסו בסוף שנות ה-90, תחילת 2000, ואכן אנחנו היום מזהים באזורים במגזר שימוש בקרב בני נוער גם בסמי פיצוציות.

<סוני הינגר: אנחנו מבצעים פעילויות אכיפה בשיתוף הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול בדמות מבצעים ארציים כאשר אנחנו מעמיקים את החדירה ואת הפעילות שלנו בקרב המגזר הערבי, הן בתחום האלכוהול והן בתחום הסמים בכלל וסמי הפיצוציות בפרט.

<סוני הינגר: אנחנו מדברים על מבצעים ארציים, אנחנו מדברים על פעילויות של מניעה והסברה שאנחנו מגיעים לבתי ספר, אנחנו זה המשטרה, ומבצעים פרויקטים של מניעה והסברה בתוך המוסדות האלה.

<סוני הינגר: אנחנו גם מברכים על שיתוף פעולה של מתנדבים, מתנדבי משמר אזרחי, מקרב האוכלוסייה הערבית שנותנת שכם ועוזרת לנו במאבק בדמות פעילויות הן גלויות והן סמויות שאנחנו מבצעים בתוך המגזר.

<סוני הינגר: תודה, אדוני.

דב חנין: ומה התשובה לשאלת יושב ראש הוועדה?

<סוני הינגר: אם הבנתי את אדוני נכון אדוני שאל לגבי מדיניות של שפיטה.

מוחמד ברכה: אכיפה.

<סוני הינגר: אני לא יודע אם יש פה נציג של משרד המשפטים, אנחנו אמונים כמובן על האכיפה ועל פתיחת התיקים, מעצר החשודים.

<סוני הינגר: לעניין המדיניות העונשית של האסירים השפוטים - - -

מוחמד ברכה: השורה התחתונה, יש יותר שימוש יש פחות אנשים שמגיעים למקום המתאים להם, לבית הכלא.

<סוני הינגר: אז פה, אדוני, שוב, השאלה אולי צריכה להיות מופנית לנציג של משרד המשפטים, כי משטרת ישראל כמובן לא אמונה על הענישה ועל שליחת האנשים לבתי הכלא, אבל אנחנו כן רואים, אדוני, עלייה בכמות כתבי האישום שהוגשו.

<סוני הינגר: כלומר האיכות של התיקים כמגמה השתפרה במרוצת השנים, אנחנו מגישים יותר כתבי אישום.

<סוני הינגר: לגבי הענישה, זו שאלה שהיא לא במגרשה של המשטרה.

מוחמד ברכה: אחר כך נשמע את משרד הבריאות, אני לא יודע אם פאולה או מיקי ידברו, אבל אני רוצה לשאול שאלה כדי שנתקדם הלאה, אולי גב' שוש תענה על זה וגם משרד הבריאות.

מוחמד ברכה: השאלה נוגעת לסמים או לכדורים שלוקחים תלמידים בתקופת בחינות.

<קריאה: ריטלין.

מוחמד ברכה: זה לא רק ריטלין, אגב.

מוחמד ברכה: אני לא בקי בדבר, אבל זה לא רק ריטלין.

מוחמד ברכה: איך מטפלים בעניין הזה ברמת מערכת החינוך, ברמת האכיפה, ברמת משרד הבריאות, כי אני שומע על תופעות מדאיגות ביותר וקשות יותר של תלמידים שמאבדים את השפיות שלכם לפעמים.

מוחמד ברכה: אם אתם רוצים עכשיו להתייחס לסוגיה הזו במשפט אחד ואחר כך נוכל להמשיך בסדר הדיון כפי שקבענו אותו.

<שוש צימרמן: מה שאני יכולה להגיד, שזאת סוגיה מוכרת לנו, אני לא חושבת שהיא מטופלת נקודתית ואני אקח את זה להמשך עבודה אצלנו במשרד.

<שוש צימרמן: אני לא יכולה לענות כרגע תשובה מוסמכת, אני אקח את זה להמשך עבודה ואני אדאג ש - - -

מוחמד ברכה: אני אשמח לקבל תשובה בכתב.

<שוש צימרמן: בסדר.

מוחמד ברכה: משרד הבריאות, אתם רוצים להתייחס לנקודה הזאת?

מוחמד ברכה: ד"ר מיקי אריאלי, משרד הבריאות.

<מיקי אריאלי: אחד מהדברים שנורא הדאיג אותי בכל הסיפור של המחקר הזה, זה לא התייחס בכלל להסטה של תרופות מרשם, חלק גדול מהן שהן בתוך פקודת הסמים המסוכנים, לאוכלוסייה.

<מיקי אריאלי: לא היה שום דבר כזה, לא הייתה התייחסות בכלל, ואנחנו יודעים, גם לפי מה שאנחנו מקבלים מהשטח, מרוקחים, וגם מה שאנחנו רואים בכל מיני מקורות שלנו בשטח, יש שימוש לרעה בתרופות מרשם.

<מיקי אריאלי: זה באמת מחייב, גם מבחינת משרד החינוך וגם מבחינתנו, להתייחס לזה בצורה רצינית ביותר.

<איילת סוטו: רציתי להוסיף על מה שאמר פה ידידי סוני, להגיד כמה נתונים.

<איילת סוטו: משטרת ישראל, במסגרת ייעול ושיפור השירות - - -

מוחמד ברכה: לא לסוגיה שהעליתי על תלמידים וריטלין וכו'.

<איילת סוטו: לא, לא בסוגיה הזו.

<איילת סוטו: חשוב לי לציין רק שבמסגרת ייעול ושיפור השירות לאזרחים הערבים הקימה משטרת ישראל מתחמים, מתחמי משטרה למגזר הערבי, גובשה תכנית להקמת 14 מתחמים כאלה.

<איילת סוטו: עד כה הוקמה 7 כאלה, בנצרת, טייבה, כרמיאל, עירון, וביר הדאג'.

מוחמד ברכה: זה כבר הוזכר על ידי וליד חדאג.

<איילת סוטו: כן, האורגנים האלה בעצם נמדדים כמו כל יחידות המשטרה האחרות באופן יומיומי לתופעה הזו ורק מילה אחת על פרויקטי מיל"ה, שזה פרויקט שהתחיל לפני שמונה שנים, שמטרתו החזרת נוער עברייני למוטב.

<איילת סוטו: במסגרת הפרויקט הזה, שמיושם בכל תחנות המשטרה, דאגה המשטרה לשלב בני נוער ערבים.

<איילת סוטו: לסבר את האוזן קצת בנתונים, בשנת 2012 שולבו בתכנית הזו 172 נערים ונערות ערבים, בשנת 2013 קפץ הנתון ל-425 נערים ונערות מבני החברה הערבית.

<איילת סוטו: זה בעצם פרויקט שמטרתו החזרת נוער עברייני למוטב וזה פרויקט שמתוקצב על ידי המשטרה.

מוחמד ברכה: אגב, אני רוצה להעיר על העניין הזה הערה שלדעתי מאוד חשובה, במהלך הניסיון שצברתי בוועדה הזו אנחנו זיהינו שיש השפעה להורים, יש השפעה למורים, על תלמידים ועל נוער, אבל ההשפעה הכי גדולה היא של נוער על נוער, של צעירים על צעירים, לכן זו תכנית לדעתי מאוד מצוינת.

מוחמד ברכה: צריך אולי ליישם אותה לגבי מרקם רחב יותר, גם במשרד החינוך, לא רק בהיבט של המשרד לביטחון פנים.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת, ד"ר עפו אגבאריה, יגיד את דברו ואחר כך מר עאדל אבו ריא מסכנין.

עפו אגבאריה: תודה, אדוני היושב ראש.

עפו אגבאריה: אולי זו פעם שלישית שאני משתתף בוועדה זו ואני הייתי המום מהמספרים, שהם הולכים וגדלים מפעם לפעם בצריכה ובעבריינות ובשימוש, הן בסמים והן באלכוהול.

עפו אגבאריה: אז אני חושב שעד עכשיו לא ננקטו הצעדים הנכונים ואני רוצה רק להפנות את הזרקור לשתי פינות על העניין הזה.

עפו אגבאריה: אני חושב ש - - -

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אגבאריה הוא דוקטור רופא, רופא בכיר, זאת אומרת הוא לא דוקטור להיסטוריה.

עפו אגבאריה: אני אומר שעניין הסמים הוא בדרך כלל כתוצאה מהעוני ועניין שימוש היתר באלכוהול הוא לא מהעוני.

עפו אגבאריה: אני לא אומר מעושר, אבל זה לא שייך לעוני, כי הקטגוריה העיקרית שנפגעת מסמים היא המשפחות העניות והאנשים היותר עניים באוכלוסייה.

עפו אגבאריה: לכן אני חושב שבעניין הזה יש מקום אולי בחטא הזה באיזה שהוא מקום לטפל.

עפו אגבאריה: ואני מסכים עם מה שאמר פה ידידי ג'ריס מטר שעניין החינוך.

עפו אגבאריה: רק כמה פינות, אני לא רוצה להתרחב בעניינים האלה, אני מאמין גדול בענייני המניעה והמניעה כן מתחילה מהמשפחה, היא מתחילה מבית הספר ומה משרד החינוך יכול לעשות בעניין הזה.

עפו אגבאריה: אם ניקח בחשבון שאין לנו כמעט חינוך מקצועי במגזר הערבי, כמעט ואין, היום מעט מאוד בתי ספר מקצועיים, אורט ועמל, נמצאים במגזר הערבי.

עפו אגבאריה: רוב הילדים אחרי גיל 18, בדיוק מה שהוא אמר, הם ללא כל תכנית, ללא כל עתיד, אין חינוך בלתי פורמלי ואז הם נופלים בפח הזה.

עפו אגבאריה: אם הייתה אפשרות היום שהילדים האלה יילכו לאיזה שהוא חינוך מקצועי, היום קשה מאוד למצוא נגר, קשה למצוא חשמלאי, או מסגר, או כל מקצוע אחר שצריכים אותו ליום יום, כמעט ואין.

עפו אגבאריה: אנחנו לא צריכים רק את ההיי טק, היי טק זה טוב, זה מצוין, אבל בלי נגרות ובלי מסגרות ובלי פחחות ובלי חשמלאות אנחנו גם לא יכולים להמשיך ולחיות.

עפו אגבאריה: הדבר השני, עניין האלכוהול.

עפו אגבאריה: זה נכון שיש כנראה, אבל יש גם איזה שהוא הבדל בין השימוש בסם ואלכוהול.

עפו אגבאריה: מישהו פה ציין נכון שיש אוכלוסייה מסוימת, למרות שזה אסור, אבל כנראה מים גנובים ימתקו.

עפו אגבאריה: כנראה שזה ככה, במשפחות שזה מותר, אלה משפחות יותר חילוניות, מותר להשתמש באלכוהול בבית, הם כנראה לא כל כך צורכים ולא הולכים ושותים וצריכים ללכת לכל מיני פינות ובאותו זמן לקחת כמות גדולה של אלכוהול, כי בשבילו זה דבר רגיל, זה נמצא בבית.

עפו אגבאריה: הבעיה היא באמת איפה שזה לא נמצא ואנחנו רואים את זה לפעמים במסיבות וחתונות, איך שאחר כך משתכרים אנשים שאסור להם לעשות את זה בבית.

עפו אגבאריה: אני חושב שזה כבר החינוך שאנחנו צריכים לתת לילדים וזו גם כן אחת מהתכניות של בתי הספר.

עפו אגבאריה: ואם דיברנו על החטא אז אנחנו נדבר גם על העונש, החטא ועונשו.

עפו אגבאריה: העונש, אני חושב שהיום עברייני הסמים, הם חושבים שהם בפריבילגיה מסוימת לעומת כל עבריין אחר מבחינת העונשים במשטרה.

עפו אגבאריה: אני לא יודע איך לעשות את זה, אבל כנראה צריך - - -

מוחמד ברכה: במערכת המשפט, לא במשטרה.

עפו אגבאריה: כן, אבל צריך לטפל בזה אולי ביתר חומרה ממה שעכשיו מטפלים בזה.

עפו אגבאריה: תודה.

מוחמד ברכה: תודה.

עפו אגבאריה: אני, ברשותך, צריך ללכת.

מוחמד ברכה: אתה משוחרר, גם חבר הכנסת טיבי שוחרר וגם חבר הכנסת דב חנין, אבל הנוכחות שלכם מאוד חשובה.

מוחמד ברכה: מר אבו ריא, איפה אתה?

מוחמד ברכה: שתי דקות.

<עאדל אבו ריא: אדוני היושב ראש, אני מודה לך על ההזדמנות.

<עאדל אבו ריא: בהזדמנות זו אני רוצה לברך את המנכ"ל על ההארכה.

<עאדל אבו ריא: עובדה אחת יש לציין שזו הפעם הראשונה ש - - -

מוחמד ברכה: שנייה.

מוחמד ברכה: הדבר הכי קל ליושב ראש זה להוציא אנשים מהישיבה, שתדעו, לכן לא להפריע.

מוחמד ברכה: למרות שמי שיוצא עושה הפרעה יותר גדולה, כי הדלת חורקת וזה מוכיח את דבריו של חבר הכנסת אגבאריה, שחשוב שיהיו נגרים טובים.

<עאדל אבו ריא: אז עובדה אחת היא שזו פעם ראשונה מאז שהוקמה הרשות לפני 25 שנים שמוארכת תקופתו של מנכ"ל הרשות.

<עאדל אבו ריא: כנראה, יאיר, אתה תותח, כמו שאומר השיר.

<יאיר גלר: תודה רבה.

<עאדל אבו ריא: אני עורך דין עאדל אבו ריא, מנכ"ל אגודת אל הלאל למלחמה בסמים במגזר הערבי.

<עאדל אבו ריא: אני מלווה את פעולות המלחמה בסמים מלפני 25 שנה ואפילו יותר.

מוחמד ברכה: יש דברים שלא צריך בשבילם תותחים, צריך בני אדם ויאיר הוא בן אדם טוב.

<עאדל אבו ריא: אני רוצה להתייחס לנושא אחד שאף אחד לא התייחס אליו, שזה הנושא של תמיכה בעמותות על ידי הרשות.

<עאדל אבו ריא: לצערי מאז הוכפפה הרשות למשרד לביטחון פנים כל התקצוב אשר מופנה לעמותות הלך ופחת ונשחק, דבר שאיים קשות על קיומן של אותן עמותות.

<עאדל אבו ריא: מה עוד, כשאנחנו מצליבים את האינפורמציה שדיבר עליה ד"ר וליד חדאד, כאשר יש סירוב על ידי רשויות רבות לשתף פעולה עם הרשות אז כל העול הגדול הזה נופל על כתפיה של העמותה או על העמותות.

<עאדל אבו ריא: עמותת אל הלאל מנסה לפעול בכמה שאפשר יישובים, לפני כעשר שנים היא פעלה ב-40, היום העמותה פועלת אך ורק ב-20 יישובים, מחצית מהיישובים.

<עאדל אבו ריא: הגורם היחידי שמפריע לפריסת הפעולות זה גורם התקצוב.

<עאדל אבו ריא: אדוני היושב ראש, אתה זוכר שלעמותה היה פעם משרד גדול, סניף גדול בשפרעם, סניף גדול בירושלים, היום אין את הסניפים האלה וכל זה אך ורק בגלל בעיית התקצוב.

<עאדל אבו ריא: אני רוצה להפנות את תשומת הלב לאלמנט הקרדינלי הזה שמאיים על קיומן של פעולות רבות של העמותה אל הלאל.

<עאדל אבו ריא: פעם היינו מגיעים לנגב, היום לא מגיעים לנגב, היינו מגיעים למשולש, לטייבה, היום אנחנו מגיעים אולי פעם אחת בחודש.

<עאדל אבו ריא: לכן אני רוצה, אדוני היושב ראש, בכל זאת להסב - - -

מוחמד ברכה: למי מופנית הבקשה?

<עאדל אבו ריא: הבקשה מופנית כמובן לרשות.

מוחמד ברכה: למה אתה מתבייש?

מוחמד ברכה: תגיד שאתה פונה אל הרשות, לא אליי.

<עאדל אבו ריא: תראה, מצד אחד אני בירכתי אותו, אני לא רוצה מצד שני ל - - -

מוחמד ברכה: לא, צריך לאזן את הברכה עם הבקשה.

<עאדל אבו ריא: אתמול אני גם שוחחתי עם המנכ"ל יאיר ודיברנו על הנושא הזה.

<עאדל אבו ריא: אני פשוט רוצה להדגיש את האלמנט הזה וזה כל מה שאני מבקש לציין.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: ד"ר פאולה, בבקשה.

<פאולה רושקה: קודם כל בנושא של הריטלין ותרופות שמתבגרים לוקחים ובעצם מזיקים לבריאות שלהם ומתמכרים להם, אני רוצה להגיד קודם כל שיש לנו ישיבה היום בתוך המשרד, יחד עם הרוקחות, מיקי אריאלי, אנחנו ועוד גורמים, בשביל לנסות לפעול מול הקופות ולקבל נתונים יותר מדויקים.

<פאולה רושקה: יש פה בעיה לגבי ריטלין שלדעתי גם משפיעה, בשנה האחרונה הורחבו מספר הרופאים שיכולים לרשום את התרופה, שלא כולם פסיכיאטרים ילדים ונוער או נוירולוגים, אלא רופאי משפחה ורופאי התפתחות הילד, ולכן לא תמיד יש את המעקב, לפי דעתנו, כמו שצריך.

<פאולה רושקה: לכן אנחנו רוצים להרחיב את ההכשרה שלהם ולהכניס לאותם הרופאים שיעברו הכשרות כאלה גם מודולה על מניעה, שימוש מזיק, וככה שתהיה מודעות יותר רחבה של אותם הרופאים שהם רושמים את התרופה הזאת.

<פאולה רושקה: יש זליגה, ופה השאלה יחד עם מיקי, אנחנו צריכים לבדוק מאיפה הזליגה הזאת של ריטלין ושל תרופות מרשם מגיעה.

<פאולה רושקה: זה משהו משותף גם עם עוד גורמים.

מוחמד ברכה: יש סוגיה שדיברנו עליה באחת הישיבות והיא העניין של חלוקת מתדון.

מוחמד ברכה: זיהינו פעם שיש בעיה של האוכלוסייה או של הרשות המקומית שיהיה בתוכה מרכז כזה.

מוחמד ברכה: את מוכנה להתייחס לזה, כדי שישמע מר ג'ריס מטר?

<פאולה רושקה: אנחנו מוצאים הרבה מאוד בעיות כאשר למשל צריכים להעביר מקום נגיד לטיפול תרופתי ממושך, מתדון, סובוקסון, מאזור אחד לאזור שני.

<פאולה רושקה: השלטון המקומי לא משתף איתנו פעולה, ברוב הערים, אני לא רוצה להגיד - - -

מוחמד ברכה: כן.

<פאולה רושקה: וכל פעם יש לנו בעיה.

<פאולה רושקה: כאילו 'אצלנו אין מכורים כאלה, בטח במקום על ידינו', ולכן אין שיתוף פעולה.

<ג'ריס מטר: למי אתם פונים בעניינים האלה?

<ג'ריס מטר: מי היעד שלכם ברשויות?

<פאולה רושקה: ברשויות זה ראש העיר בדרך כלל שמשתף איתנו פעולה.

<פאולה רושקה: מי שמשתף, מי שלא משתף - - -

<ג'ריס מטר: אני מעיד על עצמי, אף פעם לא הייתה לי פנייה כזאת.

<ג'ריס מטר: אף פעם לא סירבתי לשיתופי פעולה - - -

מוחמד ברכה: מר מטר, לא חייב להיות מרכז לחלוקת מתדון בכל יישוב.

<ג'ריס מטר: לא, אני הפרטנר ברשויות.

מוחמד ברכה: תקשיב לי, בבקשה.

מוחמד ברכה: לא חייב להיות בכל יישוב.

מוחמד ברכה: על אחת כמה וכמה ביישובים קטנים כמו היישוב שלך, אבל אנחנו מדברים על תופעה כללית שכדאי להעלות אותה.

מוחמד ברכה: בסוף הישיבה יש לי הצעה שאני אגיד אותה, אני חושב שאתה תקבל אותה וגם מר גלר יקבל אותה, אבל חשוב שההערה הזאת תיאמר כאן.

<פאולה רושקה: נכון, מאוד מאוד חשוב, ואנחנו לפעמים חסרי אונים.

<פאולה רושקה: רק לאחרונה למשל הצלחנו באילת, אחרי הרבה מאוד זמן לארגן מרכז נייח, אבל שנים עבדנו על זה, זה מאוד קשה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב ראש, יש לי שתי הערות.

ג'מאל זחאלקה: אני מתקומם על המגמה של ההשוואה, כלומר השיח הציבורי והפוליטי בעניין הסמים אומר שסם קל כסם קשה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה הוא לא דוקטור לרפואה, אבל הוא דוקטור לרוקחות והתמחה בסמים קלים.

<יאיר גלר: אין סמים קלים.

מוחמד ברכה: במה שקרוי סמים קלים, מושג שאנחנו לא מסכימים איתו.

<קריאה: יש לנו בעיה בנושא הזה, סמים קלים זו בכלל אמירה בעייתית.

מוחמד ברכה: דבר שאנחנו לא מסכימים לו בוועדה, זה מה שאמרתי.

מוחמד ברכה: אני מקבל קללות בפייסבוק בגלל הפסילה שלי של המושג הזה.

ג'מאל זחאלקה: אני אגיד לכם מה קורה.

ג'מאל זחאלקה: התופעה הזאת, הרי אנחנו בארץ לא ממציאים את הגלגל וגם יש ניסיון רב בעולם שנצבר בנושא הזה, חוסר ההבחנה בין סוגי סמים שונים מביא לכך שמתירים את הסם הקשה עם ההשלכות הקשות ביותר ומאפשרים את התפוצה שלו.

ג'מאל זחאלקה: אם אתה מפזר את הכוח שיש לך על הסמים באופן שווה ובאופן עיוור, אז אתה בעצם נותן לסמים הקשים להיות בתפוצה גדולה יותר.

ג'מאל זחאלקה: זו התוצאה.

ג'מאל זחאלקה: וגם יש סיבות, אני לא רוצה להיכנס לעומק, יש את הסיפור של הנפח, יותר קל להבריח הרואין בגלל הנפח הקטן מאשר חשיש, בגלל הנפח הגדול.

ג'מאל זחאלקה: אז אני חושב שדווקא צריכים להיות בררנים ולתת תעדוף.

ג'מאל זחאלקה: כלומר אני קורא לרשות למלחמה בסמים, אי אפשר לעשות את הדברים באותה מידה, זו מדיניות עיוורת ולפעמים בזה יש דמגוגיה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך לגשת לעניין הזה באופן רציני, להגיד, כן, להגיד, 'אנחנו נלחמים בסמים א', ב', ג' לפני האחרים', יש סדר עדיפויות.

ג'מאל זחאלקה: זה א'-ב' של כל פעולה רצינית, כשאתה רוצה באמת לפגוע בתוצאה ולא רק לדבר אל התקשורת ולעשות פוליטיקה בעניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שיש הבחנה, יש הבחנה רפואית גם בהשפעות האדירות, למרות שהיום יש מחקרים שחשיש פוגע והוא בעייתי מאוד, לא כמו האגדות שהיו פעם.

ג'מאל זחאלקה: אני לא מקל בעניין הזה, אבל אני חושב שהרואין והסמים האחרים הם הרבה יותר קשים וצריך לפזר את המאמץ.

ג'מאל זחאלקה: אני לא אומר לא להילחם בו, אבל לתת תעדוף.

ג'מאל זחאלקה: זה העניין.

מוחמד ברכה: אני הייתי פונה לאודי.

מוחמד ברכה: זה מופנה אליך במידה מסוימת.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לשמוע מהרשות וגם מהמשטרה.

ג'מאל זחאלקה: למשטרה יותר קל לטפל בסמים קלים, זה ברור, הם מצלמים, מביאים, קל יותר לתפוס משאית מאשר לתפוס משהו בסוליית נעליים.

מוחמד ברכה: משאית ושקית.

<אהוד אורטל: אולי יש יותר סמים קלים, כפי שאתה מגדיר אותם, והסכמנו שלא להסכים על המונח הזה, בגלל זה מטפלים ב - - -

ג'מאל זחאלקה: עזוב את המונח, אתם נטפלים לעניין המונח.

ג'מאל זחאלקה: תן תעדוף לעניין ה - - -

מוחמד ברכה: אודי הוא נציג המכס והוא אמון על כל מה שקשור במלחמה בהברחות.

ג'מאל זחאלקה: את דעתי אני אומר.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שאתה צריך לפתח במכס, אם דיברת ככה, תהיה הרבה יותר קשה בחיפוש הסמים הקשים, שקל יותר להבריח אותם, בגלל הנפח הקטן.

ג'מאל זחאלקה: גם בגלל ההשלכות הבריאותיות.

ג'מאל זחאלקה: עם כל הכבוד למכס, הם לא מומחים לבריאות ולא מומחים לעניין ה - - - אני מבקש, זו דעתי, ואני רוצה לשמוע מה סדר העדיפות שלכם במלחמה בסמים לסוגיהם.

ג'מאל זחאלקה: פעם היה ככה במשטרה, היום השתנתה המדיניות, לרעה לדעתי.

ג'מאל זחאלקה: תחזרו לשיטה הקודמת.

ג'מאל זחאלקה: העניין השני הוא העניין של הטיפול בסמים.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך לשים את המאמץ, הייתי שם גם בעניין סדר העדיפויות מחצית המאמץ בטיפול באסירים, למה?

ג'מאל זחאלקה: הם בידיים שלך, 24 שעות אצלך, תן מאמץ, תנסה לעשות תכניות גמילה ותכניות שיקום בבית הסוהר וליווי לאחר בית הסוהר.

ג'מאל זחאלקה: יש אנשים שמקבלים את כל הטיפול, יוצאים החוצה, במיוחד במגזר הערבי, ואין מי שיתפוס אותם, אין רשויות לשיקום האסיר.

ג'מאל זחאלקה: אני קורא גם למשטרה לעשות איזה שהוא מאמץ מרוכז, כשהבן אדם אצלך טפל בו ותמשיך איתו עד שהוא לא יחזור להיות סוחר סמים או שישתמש בסמים.

ג'מאל זחאלקה: וגם לזה צריך לתת סדר עדיפויות, כי פה הפעולה נראית לי יותר יעילה במבחן התוצאה.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

<אהוד אורטל: ברשותך, כבוד היושב ראש, אדוני.

<אהוד אורטל: המכס מופקד על פקודת הסמים המסוכנים שנמצאת בידי משרד הבריאות ולא על תעדוף, עם כל הכבוד.

<אהוד אורטל: זה גם לא עניין שלי מה אני מעדיף ומה לא - - -

ג'מאל זחאלקה: אתה הכתובת הלא נכונה.

<אהוד אורטל: יוכל להיות, אבל מכיוון ששאלת אני עונה.

<אהוד אורטל: אנחנו לא מחליטים על תעדוף, עם זאת בהחלט ייתכן שאני מסכים איתך ברמה המקצועית שאם אכן היה תעדוף מסוים היה לנו יותר פנאי להתעסק בחומרים אחרים, בסמים אחרים, בלי להתייחס אם זה קל יותר או קשה יותר.

<אהוד אורטל: כרגע אנחנו אמונים על הפקודה וזה נמצא בפקודה.

מוחמד ברכה: אגב, הנושא שהעלה חבר הכנסת זחאלקה הוא נושא לדיון שלם ולא בתוך דיון על הסמים במגזר הערבי.

מוחמד ברכה: אני אדבר איתך אחר כך, אולי נקיים דיון מיוחד סביב העניין הזה.

מוחמד ברכה: מר איהאב יחיא מטייבה.

<איהאב יחיא: שלום לכולם, לי קוראים איהאב יחיא, אני מנהל קהילה טיפולית אלפטם בטייבה מזה כ-20 שנה ועובד גם בתחום לטיפול בנפגעי התמכרויות.

<איהאב יחיא: אני ביקשתי לדבר על שני נושאים ולהתריע על שתי תופעות שבולטות לאחרונה.

<איהאב יחיא: סמי הפיצוציות, דיבר על זה גם נציג המשטרה, תופעה מאוד מאוד מדאיגה.

<איהאב יחיא: לאחרונה עשרות בני נוער מהמגזר הערבי שמשתמש בסמי פיצוציות.

<איהאב יחיא: הנושא הזה מאוד מרגש אותי, בשבוע שעבר פגשתי שלושה סטודנטים מירדן שהשתמשו בסמי פיצוציות ועזבו את הלימודים שלהם בגלל הבעיה הזאת.

<איהאב יחיא: אני נפגש כמעט כל שבוע עם נוער שמשתמש בסמי פיצוציות - - -

מוחמד ברכה: אתה מתכוון סטודנטים שלנו שלומדים בירדן.

<איהאב יחיא: כן.

<איהאב יחיא: במיוחד מאזור המשולש הדרומי, חבל שחבר הכנסת טיבי לא שומע, הרבה בחורים שהגיעו לבתי חולים פסיכיאטריים בלב השרון, עשרות בחורים שסובלים מהתופעה הזאת.

<איהאב יחיא: אני מבקש באמת, בכל לשון של בקשה, שהנושא הזה יבוא לדיון מיוחד, הנושא של סמי פיצוציות.

<איהאב יחיא: אני מתרגש, באמת מתרגש, כי לאחרונה ישבתי עם נוער, ממש ירדו לי דמעות, אנשים שאני מכיר את המשפחות שלהם, מההשפעות של סמי הפיצוציות על הבחורים.

<איהאב יחיא: חבר'ה, ממש משתגעים הבחורים, משתגעים, ממש משתגעים, ואני ממש מתרגש כי זה נושא מאוד מאוד קשה לאחרונה במגזר שלנו.

<איהאב יחיא: נושא שני שאני מאוד רוצה להתריע פה, הזמינות של הסמים.

<איהאב יחיא: אני נתקל היום בהרבה מטופלים אצלי במרכז, להשיג סם היום זו משימה מאוד פשוטה.

<איהאב יחיא: בכל מקום יש היום סמים, אפילו משלוחים של פיצה.

<איהאב יחיא: ממש.

<איהאב יחיא: זה בשטח היום.

<איהאב יחיא: מי שרוצה להתקשר למספר טלפון שיביא לו סמים עד הבית, איפה שהוא רוצה, הוא יכול להשיג את זה.

<איהאב יחיא: אנחנו נתקלים בתופעה - - - חבר'ה, אני התחלתי לעבוד כשהיו סמים של הרואין וקריסטל, אחר כך הגיעו כל האקסטזי, כל שנתיים אנחנו מתעסקים בתחום חדש שעולה.

<איהאב יחיא: לא מספיקים להתמחות בסוג סמים, פתאום עולה סוג של סם אחר.

מוחמד ברכה: התקנות החדשות שדיברו על תרכובות כימיות ולא על סמים, זה לא עזר?

<איהאב יחיא: זה עזר, אבל התופעה, אני אומר לך, הסמים זמינים.

<איהאב יחיא: ילדים בבתי ספר יודעים היום מה זה, מה הצבעים שלהם, אם אתם יודעים, מוכרים את זה בצורה של מסטיק, ממש בצבעים שמושכים אותם, קוראים להם בשמות מאוד מגרים, מיסטר נייס, חלום מתוק, מבסוטון, נייס גאי, שמות שמושכים את הילדים להשתמש בסמים האלה ואפילו לאחרונה מוכרים את זה כמו סוכריות, ממש סוכריות.

<איהאב יחיא: אני עד שלאחרונה הייתה תכנית הסברה במגזר הערבי, אצלנו בדרום, אנשים נכנסו למסגרים והסבירו, נכנסו לבתי ספר, והילדים מדברים על זה, היום הם יודעים שזה סכנה.

<איהאב יחיא: אחד הדברים שאני היום מלמד את הילדים שלי והרבה ילדים, לא לקנות שום דבר מאף אחד, אלא אתה תלך ותקנה בעצמך ותקנה דברים שהם סגורים.

<איהאב יחיא: אנחנו עדים ורואים הרבה אנשים שהכניסו לילדים בבקבוקים, בשביל להתמכר להם.

<איהאב יחיא: זו תופעה מאוד מאוד קשה ואני יודע מהמבטים של הרבה אנשים שמסתכלים עליי פה, הם גם כנראה יודעים עד כמה התופעה קשה והתופעה היא חמורה.

<איהאב יחיא: עוד נקודה קטנה, בקיצור.

<איהאב יחיא: אני עובד באזור טירה, טייבה, קלנסואה.

<איהאב יחיא: אין שום יחידה שמטפלת בהתמכרויות.

<איהאב יחיא: למרות שהיום יש כאילו דאגה שהם רוצים להקים יחידות, אבל יחידה, מלבד המרכז שלנו שהוא מרכז אזורי שלא יכול לטפל בנושא אמבולטורי, אין יחידות.

<איהאב יחיא: אני חושב שזה גם בגלל בעיות שקשורות למצב של המועצות המקומיות והעיריות ואני חושב שהיום כן יש הוספה, אבל זה לא מספיק, צריך להיכנס לכל יישוב ובמיוחד גם יישובים בעייתיים.

<איהאב יחיא: למשל אני אמנה יישוב שהוא מאוד בעייתי ואנחנו נתקלים בו בקושי, זה היישוב ג'סר א זרקא.

<איהאב יחיא: זה אזור מוכה סמים, מוכה אלכוהול, מגיעים אלינו המקרים הכי קשים שיש במגזר הערבי.

<איהאב יחיא: אז, חבר'ה, התופעה מאוד חמורה, אנחנו תמיד מתעסקים בכנסים ובאירועים, אבל בשטח התופעה מדאיגה מאוד.

<איהאב יחיא: תודה.

מוחמד ברכה: נאג'י, אני מבקש שבתקופה הקרובה תיתנו תשובה לגבי האזור שדיבר עליו מר יחיא, אזור טייבה, טירה, קלנסואה, כל מה שקשור למרכז לטיפול בהתמכרויות.

מוחמד ברכה: ג'סר א זרקה.

<נאג'י מטאנס: אני רוצה לומר משפט אחד.

<נאג'י מטאנס: כשאמרתי שיש לנו התייחסות שונה ומותאמת למגזר הערבי אני התייחסתי ל - - -

מוחמד ברכה: כן, אבל הוא דיבר על אזור מאוד רחב שהוא גם מוכה סמים.

מוחמד ברכה: אני אומר לך, טייבה, טירה, קלנסואה, וכל האזור, אני חושב שראוי שמשרד הרווחה ייכנס לעובי הקורה ויקים מרכז טיפולי או לפחות יעשה מה שהוא צריך.

מוחמד ברכה: מר וליד דיאב.

מוחמד ברכה: בבקשה.

<וליד דיאב: תודה.

<וליד דיאב: הישיבות שלך ממש, אדוני היושב ראש, זה טוב לשתף, זה תמיד עשיר.

<וליד דיאב: אני גם מברך את האדם ואת מורה הדרך גם שמלווה את כל הפרויקטים, שמאוד עוזר ומאוד תומך, מר יאיר גלר.

<וליד דיאב: באמת תודה מעומק הלב.

<וליד דיאב: מה שנאמר עכשיו למעשה זה הנושא שאני רציתי להעלות, העניין של הנוער במגזר הערבי.

<וליד דיאב: לאחרונה, אני מצטרף למה שאמר עמיתי איהאב יחיא, יש תופעה של הנייס גאי, אין לנו אמצעי טיפול, כלומר אין מה לתת לאנשים האלה.

<וליד דיאב: זו פגיעה מוחית יותר מאשר סמים רגילים שאנחנו רואים.

<וליד דיאב: שם הבעיה.

<וליד דיאב: אני פניתי למשרד הבריאות, כיוון שאני עובד עם משרד הבריאות, יחד עם ד"ר פאולה רושקה ישבנו וניסינו, ומנסים גם עכשיו, למצוא איזה תרופה שתתאים לתופעה הזאת, להתמכרות הזאת.

מוחמד ברכה: איפה החוליה החסרה?

מוחמד ברכה: אתה אומר שאתם מנסים למצוא דרך, איפה החוליה החסרה?

<איהאב יחיא: אין בדיקות לגילוי סמי פיצוציות, לא יודעים אם - - -

מוחמד ברכה: אין מה?

<איהאב יחיא: אין ערכות לגילוי סמי פיצוציות.

מוחמד ברכה: מי אמור לספק את הערכות האלה?

<איהאב יחיא: משרד הבריאות.

מוחמד ברכה: משרד הבריאות או משרד החינוך או מי?

<איהאב יחיא: לא יודע, המדינה צריכה לדאוג לזה.

<וליד דיאב: לא רק זה.

<וליד דיאב: אני חושב שיש לנו בעיה עם המשפחות, המשפחות לא יודעות לגלות שיש להן בן מכור.

<וליד דיאב: יש משאבים כאן, יש מחקרים שאני שומע, באמת מדברים על מספרים יותר מדויקים על השימוש במגזר הערבי, אבל הרבה משפחות שלא מגלות ולא יודעות לגלות אם הבן באמת משתמש בנייס גאי או בסמי פיצוציות או לא.

<וליד דיאב: נגיד מרכזי אבחון לבני נוער, מרכזי טיפול.

<וליד דיאב: זה באמת חסר במגזר.

<וליד דיאב: אין מקומות כאלה.

<וליד דיאב: אני חושב שנושא הנוער, מה שהבנתי גם ממקורות בבתי משפט, שיש 1,200 תיקים פתוחים לבני נוער במגזר הערבי במיוחד.

<וליד דיאב: יש ניסיון במלכישוע, קהילה טיפולית, לטפל בבני נוער, יש להם אשפוזית וגם קהילה טיפולית לבני נוער, זה המקום היחיד כמעט בארץ, יש לנו קשר איתם כמעט שנה, מנסים לבנות מודל, לא הצליחו, אדוני היושב ראש, לטפל בבני נוער במגזר הערבי.

<וליד דיאב: יש נשירה, כמעט 90% של בני נוער במגזר הערבי, כי אלה נערים, ילדים, שקשה להם להשתלב בתרבות האחרת או בשפה האחרת.

<וליד דיאב: אגב, זו לא דעה שלי, אלא זו הדעה של מלכישוע וההנהלה שם.

<וליד דיאב: לכן הייתה פנייה שלהם לנסות ולמצוא מענה טיפולי הולם לבני נוער מהמגזר הערבי.

<וליד דיאב: אני חושב שהגיע הזמן להתייחס במסגרת טיפולית, גם אבחון וגם איזה מסגרת משפחתית שתיתן אפשרות למשפחות להעלות את הבעיה שלהם ולקבל ייעוץ.

מוחמד ברכה: תודה, מר וליד דיאב.

מוחמד ברכה: מר זייד מרעי, מתאם מבית ג'אן, אחריו ידבר מר עטא ג'בארין.

<זייד מרעי: שלום לכולם.

<זייד מרעי: כמו שאמר חבר הכנסת מוחמד ברכה, קוראים לי זייד מרעי, אני מתאם למניעת סמים ואלכוהול בבית ג'אן.

<זייד מרעי: התחלתי את התפקיד שלי ב-1 בספטמבר 2013 על פי תכנית חניכה וליווי צמוד של ד"ר וליד חדאד.

<זייד מרעי: במסגרת החניכה ביצענו מיפוי של היישוב, אפיינו את הבעיה וגיבשנו דרכי פעילות לצורך גיבוש רעיון הסברתי למניעת סמים ואלכוהול.

<זייד מרעי: הלכנו על שלושה מישורים, המישור הבית ספרי, לפי חתך גילאים ולפי תכנים רלוונטיים, המישור של הורים במסגרת בית הספר, בשילוב תלמידים, ומישור קהילתי.

<זייד מרעי: במישור הקהילתי אדוני יושב ראש הוועדה הפרלמנטרית כיבד אותנו והגיע אלינו לערב תרבות בתחילת שנת 2014.

מוחמד ברכה: ערב יפה מאוד, כל הכבוד.

<זייד מרעי: על כך אני מבקש להודות לך ואדוני, באמת, מר גלר, בשם הרשות אני מבקש להודות לך.

<זייד מרעי: זה היה ערב מאוד מאוד יפה, מוחמד ברכה ישב עם השייח'ים, עם כל הארגונים שאני משלב את הפעילות שלי יחד איתם, הם התלהבו מהרעיון והם רוצים את זה בצורה יותר רצינית.

<זייד מרעי: נציין גם את רמת המודעות הגבוהה בקרב בני הנוער.

<זייד מרעי: הסטטיסטיקות של הרשות הלאומית מדברות בעד עצמן, הפרסומים גם ובני הנוער שלנו, בגילאים מתקדמים, הם ערים ומודעים לנושא של סמי הפיצוציות וצריכת האלכוהול שמהווה מטרד חברתי שכולנו בבית ג'אן עומדים כאחד בלוק חוסם, אנשי הדת, עמותות, ארגונים, אפילו אנשים באופן וולונטרי, סיירת הורים וכיוצא בזה.

<זייד מרעי: המועצה המקומית תוקפת את הנושא הזה בצד ההסברה שאני מבצע בכפר.

<זייד מרעי: לפי החוק, מה שמתאפשר מבחינת החוק, לפי ההיתרים המקומיים שהמועצה נותנת לבעלי העסקים.

<זייד מרעי: אני אדבר יותר על הנושא האופרטיבי, כמתאם, איך אנחנו מתנהלים.

<זייד מרעי: הפעילות שלנו מול בתי הספר מתבצעת על פי מערך שנתי מותאם עם המנהלים ועם היועצות החינוכיות.

<זייד מרעי: כרגע מה שעומד על הפרק, עם פתיחת עונת החתונות והבילויים בכפר, אנחנו מוציאים כרוז הסברה, שילוט הסברה.

<זייד מרעי: יש חתך באוכלוסייה שלנו שאנחנו כמתאמים לא נוגעים בהם, זה חיילי צה"ל המשרתים שיוצאים לחופשות קצרות מאוד של סופי שבוע ולגבש אותם באיזה שהיא תכנית מניעה או ערב תרבות זה בעיה.

<זייד מרעי: הם רוצים לבלות, אני אישית הייתי בצה"ל וחלק גדול גם מהנוכחים כאן ובמעט הזמן הזה לא מתאפשר.

<זייד מרעי: לכן בהשתלמות האחרונה, מר גלר, אני ישבתי עם גב' פנינה שניצר, מנהלת האגף מול צה"ל, ואנחנו ניקח את הרשות ונכניס אותה לגדוד 299.

<זייד מרעי: הנושא כבר מתחיל להתבצע, יש לי פגישה ב-26 במאי.

<זייד מרעי: אני לא רוצה להרחיב.

<זייד מרעי: לבסוף אני מבקש לומר, גם כאזרח המדינה, גם כתושב הכפר, כהורה, אני מדגיש את הסכנות וההשלכות, אני אומר כן להידוק הקשר בין הרשות הלאומית למלחמה בסמים למשרד החינוך.

<זייד מרעי: צריך ללכת יד ביד.

<זייד מרעי: אנחנו בבית ג'אן קיבלנו מקום שלישי בבגרויות, אני כמתאם וגם כהורה אני אומר שזה מצוין, אבל מצוין עוד אם השליחות התרבותית והחינוכית שלנו כהורים תתממש ושני הממדים יילכו בהקבלה ואנחנו נגיע למטרה של מניעה של דברים שהם מיותרים ומהווים סכנה לנו כאזרחים וגם כחברה.

<זייד מרעי: דבר אחרון, הדברים האלה, שכל תלמיד יקבל מנת חיסון.

<זייד מרעי: כמו שמחסנים אותו נגד אבעבועות רוח או מחלות מדבקות אחרות הוא יקבל את מנת החיסון מסמים ואלכוהול, וכן לחיזוק הקשר מול משטרת ישראל ועל כך אני ממש מודה לכולם ותודה שנתת לי את ההזדמנות.

מוחמד ברכה: תודה, מר מרעי.

מוחמד ברכה: אני יכול להעיד שוב על שני דברים, גם על פעילות ענפה בתקופה קצרה במלחמה בסמים וגם כאדם שמתעניין בחינוך וכחבר ותיק בוועדת החינוך, על ההישגים שנחלה בית ג'אן, שהשיגה ממוצע בגרות במקום השלישי בארץ.

מוחמד ברכה: כל הכבוד.

מוחמד ברכה: מר עטא ג'בארין, אחריו ידבר מר אחמד בסול.

<עטא ג'בארין: שלום לכולם, אני מכור נקי.

<עטא ג'בארין: בהרבה הרבה אסירות תודה קודם כל על הזכות הזאת, שלא מובן מאליו, שאני אסיר תודה לכם אחד אחד - - -

מוחמד ברכה: איך אומרים?

מוחמד ברכה: כשאתה אומר מכור נקי אנחנו אומרים אנחנו אוהבים אותך?

<קריאה: אוהבים אותך, שונאים את המחלה שלך.

מוחמד ברכה: אוהבים אותך ושונאים את המחלה שלך.

<עטא ג'בארין: תודה.

<עטא ג'בארין: כבוד היושב ראש, אדונים נכבדים, אני מאוד מתרגש באמת, תסלחו לי, אני משתדל להביא את הדברים שלי בהרבה הרבה אסירות תודה לאלוהים.

<עטא ג'בארין: קודם כל לכם אחד אחד, לרשות במיוחד.

<עטא ג'בארין: אני ישבתי שם ואני טועם את המתוק ואת הקטיף של העבודה שלכם.

<עטא ג'בארין: לא יאומן.

<עטא ג'בארין: לא מובן מאליו, הנס עובד.

<עטא ג'בארין: חברים, זו תמונת אמת.

<עטא ג'בארין: יש הצלחה בעבודה שלנו ויש קטיף לרשות, לעבודה, למאמצים, ואני מגיע לשטח, להתעמת בשטח מול הבעיה, אני לא מתעמת מול אנשים, אני אומר שאין אנשים רעים, אין ילדים רעים, יש אנשים שרע להם ויש ילדים שרע להם והאסירות תודה על ההזדמנות הניתנת לנו היום להחזיר באסירות תודה, מהמקום שבאתי ממנו, את האנטי חברתי וההתמכרות שלי, את העבריין, את הפשיעה שפשעתי וגם שילמתי במחיר של ארבעה מאסרים.

<עטא ג'בארין: היום אני בדור תיקון, אני היום אסיר תודה שאני במעמד כזה ואני מאוד מתרגש.

<עטא ג'בארין: כשאני אומר דור תיקון זו תוצאה של העבודה הסוציאלית והמאמץ האדיר, המאמץ העצום של כל הגורמים המעורבים.

<עטא ג'בארין: אני אסיר תודה לכל המעורבים בנושא הזה.

<עטא ג'בארין: לצערי הרב אני יכול להגיד גם, במקביל, הבעיה עוד מוסיפה ומחמירה ומתפתחת ומתמשכת.

<עטא ג'בארין: ואיך שאנחנו לומדים, שזו מחלה ערמומית, אכזרית, קטלנית, חשוכת מרפא, שאין לה תרופה ידועה.

<עטא ג'בארין: כל פעם מחדש כשנכנסים לחפש את הפתרונות שם ולהבחין במחלה הזאת עוד פעם נתקלים ב - - - זה הופך את זה לקשה יותר אפילו לפעמים.

<עטא ג'בארין: אין להתייאש.

<עטא ג'בארין: אני טועם מההצלחה שלי וגם ההצלחה של עמיתיי, יש לי פה עוד שתי דוגמאות - --

מוחמד ברכה: יש לך משפחה וילדים, עטא?

<עטא ג'בארין: היום אני אסיר תודה על הניקיון שלי, קודם כל.

<עטא ג'בארין: רק להיום אני סופר 15 יום, 8 חודשים ו-9 שנים.

מוחמד ברכה: שאלתי אם יש לך משפחה וילדים.

<עטא ג'בארין: אני עם שישה ילדים, יש לי נכד ויש לי עוד נכד.

מוחמד ברכה: תשמע, ההישג שלך זה פרטי ואישי, אבל הוא גם הישג של הילדים שלך.

מוחמד ברכה: זה מתנה מהשמים לילדים שלך ולנכדים שלך.

<עטא ג'בארין: הרבה מתנות בדרך.

מוחמד ברכה: אינשאללה.

<עטא ג'בארין: אני אסיר תודה לך אישית, מר ברכה, על המאמצים שלך לעזור לנו.

<עטא ג'בארין: היה לנו מאבק להשיג את המיקום של מרכז יום במקום עוד יותר טוב, היינו מתחת לאדמה, היום אנחנו מעל האדמה.

<עטא ג'בארין: אז גם מגיע לכם אסירות תודה.

מוחמד ברכה: הייתי אצלכם וזה היה מאוד מרשים.

<עטא ג'בארין: מר וליד חדאד הוא שותף מלא בעבודה.

<עטא ג'בארין: אז בשם המנהלת שלי ביחידה לטיפול בנפגעי סמים ואלכוהול אני מביא הרבה הרבה אסירות תודה על כל המאמצים.

<עטא ג'בארין: אני בשטח ומגיע להגיד הרבה אסירות תודה לכל הגורמים, אפילו לאותו סמוי שהביא אותי לבית הסוהר והיום אני מתוך תוכי, מתוך הנשמה, אומר את זה.

<עטא ג'בארין: עכשיו דור התיקון הזה, שאני מביא את עצמי כמדריך חברתי, גם מחוץ לתחום העבודה, כלומר בהתנדבות, עבודה התנדבותית בשטח, אני נתקל בקטע של הרבה הרבה כאב, הרבה סבל בלתי נסבל של ההתמכרות, עד כמה שזה פוגע בילדים.

<עטא ג'בארין: בכניסה לבית שלי יש תחנת סמים, ברחוב יש תחנת סמים, אנחנו במאבק יומיומי ויום יום אני אומר כנגד כל הסיכויים להתמודד ולא להתמוטט.

<עטא ג'בארין: אבל לצערי הרב יש גם את הבעיה הכלכלית, הקטע התקציבי, שתמיד יש את המכשולים האלה.

<עטא ג'בארין: לדוגמה במגרש השכונתי, אני לא מדבר על בסף העיר, או בשכונות, בקטע של החורשות, אני מדבר על מגרש ביתי, שם גם, לצערי הרב, בתוך האוכלוסייה, אתה רואה את השקיות בירה ואת הבאנגים ואת החשיש, את הסמים, ולצערי האדישות של הרשות או האדישות של החברה בכלל, מתוך חוסר מודעות.

<עטא ג'בארין: אז המלחמה שלי בסמים היום מחייבת אותי לצאת ולהביא את המידע לציבור, ושם חסר לנו את הכוחות באמת, הקטע של איתור וקטע של גיוס, אם זה למניעה ואם זה גם לטיפול.

<עטא ג'בארין: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: יש שני חברים מנצרת שביקשו לדבר, אבל אנחנו נחזור אליכם.

מוחמד ברכה: נראה.

<אחמד בסול: אדוני היושב ראש, חברי הוועדה.

<אחמד בסול: קודם כל אני רוצה לרשום מחאה.

<אחמד בסול: אנחנו באנו לדיון הזה כמתאמי סמים מהשטח על מנת לדבר ולהעלות את הסוגיות ואני רואה שנדחקנו עד הסוף ורוב חברי הוועדה כבר אינם נמצאים.

<אחמד בסול: אז עד שניתנה לנו הזכות הזאת לבוא ולדבר ולהשמיע את הקול שלנו מהשטח אני חושב שאם כבר הגענו אנחנו היינו צריכים לקבל את מלוא ההזדמנות לבוא ולהגיד מה שיש לנו מהשטח, כי אנחנו האנשים שעומדים בראש החנית בשטח.

<אחמד בסול: עלו הרבה דברים.

<אחמד בסול: את הדיון שלי ואת הנקודות שלי הכנתי לפני שבאתי לוועדה הזאת, עם זאת עלו הרבה דברים יפים וטובים והרבה נתונים שחלקם מדאיגים וחלק שהוא מעודד, על דרכי הטיפול, המניעה ומה שנעשה בשטח.

<אחמד בסול: אבל כאחד שעובד בשטח מזה שש שנים אני רוצה להגיד שני דברים.

<אחמד בסול: אנחנו נכנסנו עם תקציב שהוא יחסית קטן אל תוך מערכת שהיא של הרשויות המקומיות, שני גופים שהם חזקים, מחלקת הרווחה ומחלקת החינוך, שכפי שאנחנו יודעים היום שהן שתי המחלקות הכי חזקות בתוך המועצות המקומיות, לפחות במועצות המקומיות הערביות, ואנחנו מוצאים את עצמנו בהרבה מקרים שתחום הרווחה עובד בפלטפורמה שלו, החינוך עובד בפלטפורמה שלו ואנחנו מנסים כל הזמן להידחף ולעשות את העבודה שלנו, כי אנחנו התכנית היחידה שמוגדרת לנושא הסברה ומניעה.

<אחמד בסול: אני חושב, עם כל הדיון שדנו בו היום, שהגיע הזמן שתהיה תכנית אחת לאומית שמחייבת את כל המשרדים בנושא המניעה.

<אחמד בסול: אני אישית מתעייף מזה שאני הולך לבית הספר, לשבת עם היועצת בתוך בית הספר כשאין לה זמן.

<אחמד בסול: אני כמתאם סמים בא לתוך בית ספר כשהיועצת היא גם מלמדת, גם מחנכת וגם רוצה לשבת איתי על מיליון נושאים ולא מוצאת את הזמן והיא הזרוע הביצועית שלי בתוך בית הספר, כי בתקציב שלי אני לא יכול להביא כל יום לתו ךבית הספר מרצה או מנחה, ואין לה זמן.

<אחמד בסול: דיבר מר דאג'ר על המוביל הבית ספרי - - -

<דאג'ר ראיד: שהיא היועצת, אגב.

<אחמד בסול: שהיא גם היועצת וגם מחנכת וגם כשאני רוצה אותה לישיבה, שתבוא אליי לדבר על נושא הסמים, היא רוצה אישור מהמפקחת שלה, ממנהל בית הספר, שלא - - -

<דאג'ר ראיד: אז אל תלך אליה.

<אחמד בסול: ואני גם בחצי משרה ביישוב שלי, שמונה כמעט 20,000 אנשים.

מוחמד ברכה: אם יש פה מי שצריך להשיב על - - -

<אחמד בסול: כן.

<אחמד בסול: אנחנו באנו לפה להעלות אתגרים ובעיות שאנחנו רואים בשטח ונמצא להם - - -

מוחמד ברכה: תעלה.

<אחמד בסול: לנציג מחלקת הרווחה, לא ייתכן שאני מזמין את העובד הסוציאלי שעובד איתי ביום יום לכנס השנתי שלי כחברה ערבית ואין לו אישור לצאת, אוסרים עליו לצאת.

<אחמד בסול: כשאני בא לתת לו, להראות לו מה עשיתי בכל השנה במגזר הערבי, אוסרים עליהם להגיע.

<אחמד בסול: זה מה שהיה בכנס האחרון.

<אחמד בסול: אם אני טועה, ד"ר וליד, תקן אותי.

<אחמד בסול: אלה דברים שלא מעלים אותם, שלא מדברים עליהם באופן ישיר ואני חושב שהגיע הזמן, לא יודע מי האחראי, מי יהיה המוביל, אם זאת הוועדה הזאת, או דרך הוועדה הזאת.

מוחמד ברכה: הוועדה הזו היא לא גוף ביצועי.

מוחמד ברכה: עובדים סוציאליים זה משרד הרווחה.

<אחמד בסול: אז לפחות בגדר המלצה, להמליץ שהגיע הזמן שתהיה תכנית לאומית למניעה שמחייבת את כל המשרדים שיישבו וידונו ותרד לשטח, שאנחנו לפחות, מתאמי הסמים, נהיה אחראים על הביצוע שלה.

<שוש צימרמן: אני מאוד מוקירה את העבודה שלנו עם הרשות למלחמה בסמים, אני חושבת שאנחנו הגענו לעבודה משולבת מדהימה יחד.

<שוש צימרמן: זה יהיה חבל אם אנחנו נשקיע אותם מאמצים במקום אחד.

<שוש צימרמן: זאת אומרת יכול להיות שבאותו בית ספר היועצת מקבלת מהמדריך בנצרת את ההכשרה כמב"סית ואז אולי שם אתה לא צריך להיכנס.

<שוש צימרמן: נורא חשוב שאנחנו נחלק את המאמצים ולא נשקיע יחד אותם מאמצים באותו מקום.

<שוש צימרמן: לכן התיאום עם המדריכים הוא מאוד מאוד חשוב.

<אחמד בסול: רק שאלה קטנה.

<אחמד בסול: את יודעת כמה זמן לוקח לי עד שאני קובע פגישה עם היועצת בתוך בית הספר, שאין לה זמן?

<קריאה: עירבת את המדריך של בית הספר?

מוחמד ברכה: תגיד כמה זמן.

<אחמד בסול: לפעמים, כדי לשבת איתה זה - - -

מוחמד ברכה: תגיד כמה זמן.

<אחמד בסול: לפעמים זה לוקח לי שבועיים-שלושה עד שאני יושב איתה על נושא ספציפי שנוגע לבית הספר שלה.

<שוש צימרמן: אבל אני אומרת לך משהו אחר.

<שוש צימרמן: אולי נכון לך להיות בקשר עם המדריך שלה ואז לראות האם באמת יש צורך לשבת שם, או את המאמצים האלה תשקיע במקום אחר.

<שוש צימרמן: זה העיקרון של שיתוף פעולה.

מוחמד ברכה: טוב.

מוחמד ברכה: אגב, אחמד, אין מקום למחאה שלך, עם כל הכבוד.

מוחמד ברכה: אתה אמרת את מה שצריך, לישיבה הזו יש פרוטוקול אחד, אנחנו שמענו את נציגי משרדי הממשלה השונים, שמענו את חברי הכנסת ולכן מה שקובע זה ההמלצות בסוף והפרוטוקול השלם ואתה לא צריך לדאוג בכלל שהדברים שלך לא יושמעו.

מוחמד ברכה: הם יושמעו בכבוד ויישמעו בכבוד תמיד.

מוחמד ברכה: בבקשה.

<איילת מייליס-כהן: תודה רבה.

<איילת מייליס-כהן: שמי איילת מייליס-כהן ואני יושבת ראש עמותת 'ישראל אומרת לא לסמים'.

<איילת מייליס-כהן: אנחנו גוף שפועל לחינוך ולמניעה של שימוש בסמים ואלכוהול, אנחנו גוף של מתנדבים ואנחנו חלק מפעילות עולמית ש - - -

מוחמד ברכה: בואי נדבר על הנושא, פשוט אנחנו במרדף אחרי הזמן.

<איילת מייליס-כהן: העמותה שלנו והמתנדבים שלנו פעילים בהרבה מקומות במגזר הערבי, דיר אל אסד, בעיינה, בסמת טבעון, טמרה, פורדיס, ערערה, כפר קרע, אבו גוש, בערים מעורבות, חיפה, לוד, רמלה, ירושלים ומזרח ירושלים, רהט בדרום וגם במגזר הדרוזי, דלית אל כרמל ועוספייה ויש מקומות נוספים.

<איילת מייליס-כהן: אנחנו נתקלים בילדים יום יום ואני רוצה לתת לכם דוגמה מהשטח.

<איילת מייליס-כהן: הייתה הרצאה לפני שבוע, 30 ילדים במגזר הערבי, המרצה שאל בתמימות איזה משקאות אלכוהוליים אתם מכירים.

<איילת מייליס-כהן: אנחנו חשבנו שאולי אחד או שניים ירימו את היד, הילדים פרשו שם לפחות 12 משקאות אלכוהוליים.

<איילת מייליס-כהן: זאת אומרת 30 ילדים, 12 סוגים שונים.

<איילת מייליס-כהן: המרצה גם היה קצת בהלם מהמצע ואז כמובן העברנו את ההרצאה על האלכוהול.

<איילת מייליס-כהן: חשוב לי להדגיש שהפעילות שלנו, אין בה מכשול תקציבי כי אנחנו מתנדבים, הכול מסופק ללא תשלום ולכן אנחנו לא צריכים מימון ופשוט ניתן לשתף איתנו פעולה.

<איילת מייליס-כהן: הליווי שלנו בתכנית שלנו הוא ליווי יומיומי - - -

מוחמד ברכה: תקשיבי ותקשיבו כולם.

מוחמד ברכה: יש כנס מיד לאחרינו, בלי סקירות, אם יש משהו בעייתי שאתם חושבים שלא נאמר, לומר וזהו.

מוחמד ברכה: בבקשה.

<איילת מייליס-כהן: בסדר גמור.

<איילת מייליס-כהן: אז מבחינתי אין בעיה, הדבר היחיד הוא דווקא פתרון.

<איילת מייליס-כהן: אני אשמח לעמוד לרשות המגזר הערבי ואני חושבת, יושב הראש, אם תעיף מבט אתה תשמח לראות שאנחנו מספקים חומרים בערבית שמיועדים למגזר הערבי.

מוחמד ברכה: בסדר, תעבירי לי אחר כך.

מוחמד ברכה: בסמה דעאס, בבקשה.

<בסמה דעאס: שלום לכולם, אני בסמה דעאס, מתאמת של טירה, אני כבר שנה שלישית בתפקיד.

<בסמה דעאס: אני מנהלת את התכנית כבר שנה שלישית ובתיאום מלא ועבודה שלמה עם מרכז שפ"י.

<בסמה דעאס: יש לי משהו לציין, מאוד חמור, ממש בתקופה האחרונה, מאז אוגוסט בשנה שעברה, צף לנו העניין של סמי הפיצוציות, אומר שהוא מרכז רפואי פרטי שדיווח על 350 נפגעי סמים שהם מגיל 13 עד 20, שזה אסון.

<בסמה דעאס: אסון גדול בלתי נסבל, אי אפשר ממש להבין אותו ואין לנו איפה להפנות את הנוער הזה, אין לנו איך לטפל בהם והאסון הכי גדול מזה, שאין לנו עובד סוציאלי של נפגעי סמים.

<בסמה דעאס: אין עם מי לעבוד במחלקת הרווחה, חוץ מלתאם את התכניות שלי שאני צריכה לבצע עם נוער ונערות בסיכון שאני עוסקת איתם.

מוחמד ברכה: זה מעלה שוב את אותה סוגיה.

מוחמד ברכה: זה נפל עליך, שאתה כאן ממשרד הרווחה, מה אני אעשה?

<נאג'י מטאנס: זה בסדר גמור.

<בסמה דעאס: מה שאני מנסה לעשות זה להיכנס, לקחת קבוצות של נוער ונערות בסיכון, לנסות לעבוד עם תכניות מניעה, אתגרים, טיפול ושיקום, לא בשיטה מסוימת.

<בסמה דעאס: אין לי עם מי לעבוד ולטפל בהם, לא יודעת באיזה צורה.

<אחמד חלאילה: שלום רב, אני מתאם הרשות למלחמה בסמים בכפר מג'ד אל כרום.

<אחמד חלאילה: אני לא אחזור על הדברים של עמיתיי, אבל יש פה שני דברים שנשכחו פה בדיון, אני אעלה אותם מחדש.

<אחמד חלאילה: דיברתם בשפ"י על סוכני שינוי.

<אחמד חלאילה: אני אישית, כאיש שטח, לא נפגשתי בשום קבוצה כזאת, חוץ מקבוצה או שתיים, קבוצה של סוכני שינוי לא באה לידי ביטוי במפגש אחד או שניים.

מוחמד ברכה: אחמד, מה הנקודה השנייה?

<אחמד חלאילה: השנייה זה המשטרה ואכיפה.

<אחמד חלאילה: מר פיש הראה לנו מספרים ממש מדהימים במגזר הערבי, עלייה בצורה מופרזת, מטבע הדברים מספר התיקים עלה, אבל אחוז האכיפה במגזר הערבי, אני כאיש שטח, ירד, ירד בהרבה ולפי דעתי המשטרה לא עושה עבודת קודש במגזר הערבי, היא עושה את זה על הדרך.

מוחמד ברכה: לא צריך עבודת קודש, לעשות את העבודה שלה זה בסדר.

מוחמד ברכה: מר עאסלה, בבקשה.

<סאמר עאסלה: שלום לכולם.

<סאמר עאסלה: אני רוקח אחראי בחיפה וגם חבר מועצה ולומד גם התמכרויות במסגרת של ד"ר וליד חדאד.

<סאמר עאסלה: אני פונה למשרד הבריאות, בתור רוקח.

<סאמר עאסלה: מבחינת רוקח אני תחנת סמים מבחינת הנרקומנים והאלכוהוליסטים, מבחינתם אני תחנת סמים, הם באים אליי.

מוחמד ברכה: תחנה לחלוקת סמים.

<סאמר עאסלה: מבחינתם זה תחנת סמים.

<סאמר עאסלה: לא אדולן, אני מדבר על כל התרופות, ריטלינים, אמפטמינים, כל התרופות האלה.

<סאמר עאסלה: אני רוצה להדגיש שיש פה אי בקרה על המרשמים שיוצאים מהמחשבים של הרופאים, ופה אין חוק יבש לרופאים.

<סאמר עאסלה: אנחנו נלחמים נגד הנרקומנים באופן יומיומי בשביל לספק את התרופות.

<סאמר עאסלה: אפילו שזה חוקי, אם רואים שהם נרקומנים, רואים שהם לוקחים את התרופות יותר משלוש-ארבע פעמים בחודש וזה אסור, אנחנו שאוכלים אותה, שאוכלים את התיק הזה, אנחנו התחנה האחרונה.

מוחמד ברכה: הנקודה קשה, ברורה ו - - -

<סאמר עאסלה: אני פונה למשרד הבריאות.

<סאמר עאסלה: תודה.

מוחמד ברכה: מאוד חשוב.

מוחמד ברכה: החברים בנצרת, אם יש לכם משהו חשוב להגיד במשפט אחד, בבקשה, ואנחנו נסכם ב-30 שניות.

<סלאם חימס: אני מייסד ומנכ"ל עמותת לי לב מכל הלב, למניעה של אלימות והתמכרויות.

<סלאם חימס: רק רציתי להגיד שלושה דברים חשובים בקצרה ממש, סיכום של מה שדיברתם.

<סלאם חימס: עשינו מיפוי צרכים למה שקורה אצלנו במגזר הערבי והשימוש שיש לזה וראינו שני דברים.

<סלאם חימס: קודם כל בהיבט של מניעה, אין לנו מועדונים לנוער בסיכון.

<סלאם חימס: בנצרת עילית יש 15 מועדונים ובנצרת אין שום מועדון.

<סלאם חימס: זה דבר חשוב אם אתם רוצים פתרונות.

<סלאם חימס: בהיבט של הטיפול, למרות שיש לנו הרבה אחוזים של שימוש אין לנו שום אשפוזית שהיא מטפלת במטופלים בערבית.

<סלאם חימס: עם כל הכבוד לאשפוזית טמרה, אין שם טיפול בערבית.

מוחמד ברכה: בכותרות.

<סלאם חימס: כותרות, זה שיהיה לנו קהילות, שיהיה לנו אשפוזיות במגזר הערבי, חסר לנו.

<סלאם חימס: ועוד דבר, לשווק את השיטה הכי יעילה לטיפול במקרים - - -

<מוסטפה מרעי: בקשר ליחידת איתור, לצערי הרב לפני כמה שנים היו המתאמים והעובדים שהיו בנצרת, הייתה כוונה להקמת יחידת איתור, פספסו את כל התקציבים שעלו כחצי מיליון שקל.

<מוסטפה מרעי: בקשתי היום לחדש את הנושא ולהקים את יחידת איתור.

מוחמד ברכה: זה שוב משרד הרווחה.

<מוסטפה מרעי: זה שיתוף פעולה של משרד הרווחה והבריאות והרשות למלחמה בסמים.

מוחמד ברכה: המסר הגיע, תודה.

מוחמד ברכה: רבותיי, אני מאוד מעריך את הדיון שהיה כאן, תמיד אני מרגיש שהחסרנו ולא עשינו את כל מה שצריך.

מוחמד ברכה: אני מברך את כל העוסקים במלאכה, באמת מלאכה חשובה, גם הרשות, גם משרדי הממשלה, גם המתאמים בשטח.

מוחמד ברכה: אנחנו הצבענו על נקודות, אני רוצה לומר את הדברים הבאים.

<יאיר גלר: אני מפריע לך לשנייה אחת.

<יאיר גלר: תודה רבה לכל המברכים שלי, זה חשוב מאוד להגיד.

<יאיר גלר: יש פה הזדמנות שכל השותפים, זו עבודה משותפת של כולם, תודה ליושב ראש, תודה לכל מי שעוזר.

<יאיר גלר: אני חושב שבסך הכול מצליחים להגיע להישגים בזכות כולם ולא בזכות בן אדם אחד.

מוחמד ברכה: כל הכבוד, יאיר.

מוחמד ברכה: הסיכום הוא כזה: אנחנו נדרוש מהממשלה לחדש את תכנית החומש שנקראה על שמו של השר לשעבר, ברוורמן, שהיום הוא יושב ראש ועדת הכלכלה.

מוחמד ברכה: אנחנו קוראים לשיתוף פעולה מקיף יותר בין הנוגעים בדבר, בעיקר הרשויות המקומיות הערביות והרשות ומשרדי הממשלה.

מוחמד ברכה: אנחנו מבקשים ממשרד החינוך שיכין נייר להפצה בכל מה שקשור לשיתוף פעולה עם הורים ומשפחות.

מוחמד ברכה: אני מציע בהמשך לנושא של הרשויות המקומיות, מר מטר, שתזמו פגישה של ועד ראשי הרשויות עם הרשות, שיבואו לסקור בפניכם ולראות מה - - -

<יאיר גלר: קבענו.

מוחמד ברכה: קבעתם, מצוין, אז אני מתפרץ לדלת פתוחה.

מוחמד ברכה: הנושא של החינוך הבלתי פורמלי.

מוחמד ברכה: צריך לתת לזה דגש, אני אעלה את זה בוועדת החינוך, וגם החינוך הטכנולוגי.

מוחמד ברכה: דובר כאן על ערכות גילוי בפיצוציות, בעקבות מה שאמר מר יחיא, ואני עדיין לא יודע מי הכתובת שאמורה לספק את זה.

<איהאב יחיא: משרד הבריאות.

מוחמד ברכה: זה כמובן לא ממעיט מחשיבות הדברים האחרים שנאמרו, נאמרו הרבה דברים חשובים, הכול נמצא בפרוטוקול ואני מקווה שכולנו הפקנו תועלת מהישיבה הזו.

מוחמד ברכה: תודה רבה לכם.