ועדת הכספים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 340, 2014-05-20 11:00

ניסן סלומינסקי: על סדר היום ביטול סבסוד מעונות היום בקריית שמונה.

משה גפני: הצעה לסדר או שאלה לסדר.

משה גפני: אני מאוד שמח על כך שאישרת לדיון את הנושא של ביטול סבסוד מעונות היום בקריית שמונה שלי ושל חבר הכנסת מרגלית.

משה גפני: אני כמובן יודע מה הדרישה שלו וכנראה אני אצטרף לעניין.

משה גפני: אני רוצה לדעת למה מחקת את הסעיף הקודם של סבסוד מעונות היום, משפחתונים וצהרונים, דיווח והשלכות על יציאת נשים לעבודה, כאשר כולם יודעים – מי שמתעניין – ששר הכלכלה בנט פרסם כללים בהם נשים חרדיות לא יקבלו סבסוד.

משה גפני: על פי החוק החדש גברים מקבלים פטור בגיל 22 ומי שתורתו אומנותו והמצב הסוציו אקונומי הוא כזה, מקבל סבסוד.

אראל מרגלית: הרב גפני, הגיעו חבר'ה מקריית שמונה ולכן בוא נתחיל בנושא שלנו.

משה גפני: אני צריך לנהל ישיבה.

אראל מרגלית: אנחנו יצאנו מוועדת חוץ וביטחון.

משה גפני: אני רק משלים את המשפט.

משה גפני: למה הורדת את זה מסדר היום?

משה גפני: אני מוחה על כך וחושב שזה לא בסדר.

משה גפני: היה צריך לדון על זה.

משה גפני: זה יגרום לנשים חרדיות לא לצאת לעבודה.

משה גפני: עכשיו נעבור לקריית שמונה.

ניסן סלומינסקי: אני אסביר.

ניסן סלומינסקי: אכן אראל פנה וביקש ממני ואני הכנסתי את הנושא.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שהם הם מגיעים, נדון גם בעוד נושאים.

ניסן סלומינסקי: באותו זמן בכלל לא ידעתי את מה שאתה אומר.

ניסן סלומינסקי: צלצלתי לאחד מארגוני הנשים וביקשתי שיבואו כי יש נושא.

ניסן סלומינסקי: הם אמרו שאין להם בעיה מיוחדת ולכן מאחר ואין בעיה מיוחדת ומצד שני לנושא הזה נכנסה – וזאת ההזדמנות לברך את מלי – שהיא ראש האגף למעונות יום במשרד הכלכלה וביקשה ממני קצת ימים כדי ללמוד את כל הנושא.

משה גפני: אני מאחל לך הצלחה.

ניסן סלומינסקי: לכן אמרתי שנחזור לבסיס.

ניסן סלומינסקי: הנושא הזה יעלה אבל אני אומר שכאשר הוא עלה, לא ידעתי על הנושא שלכם כי לא התבקשתי לדון בו.

ניסן סלומינסקי: חשבתי שזה משהו כללי ואם אנחנו כבר מביאים את האנשים, אולי יש בעיות לארגוני הנשים.

ניסן סלומינסקי: זה יעלה ונדבר על זה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: עכשיו קריית שמונה.

ניסן סלומינסקי: יש כאן נציג של מערכת הביטחון?

ניסן סלומינסקי: של משרד הביטחון?

אראל מרגלית: הוציאו אותנו מדיון בוועדת חוץ וביטחון כדי לקיים את הדיון על קריית שמונה.

ניסן סלומינסקי: אני יודע.

ניסן סלומינסקי: גם אני לא הלכתי לדיון הזה.

ניסן סלומינסקי: הרמטכ"ל נמצא שם, אבל לא הלכתי.

אראל מרגלית: כי אנחנו חושבים שזה קו עימות חברתי.

גילה גמליאל: גם אני לא הלכתי כי קריית שמונה חשובה לי.

ניסן סלומינסקי: מורג, נציג משרד הביטחון, לא נמצא כאן?

ניסן סלומינסקי: הם למעשה הגוף המרכזי.

אראל מרגלית: ניסן, בוא נתחיל ומי שנמצא, נמצא.

אראל מרגלית: לפני שנה הקמנו כאן בכנסת את השדולה למען הפיתוח הכלכלי של הצפון תחת הכותרת באירוע הגדול שעשינו שם: ישראל מאבדת את הצפון.

אראל מרגלית: באמת הדברים המרכזיים שאנחנו עובדים עליהם, אלה חברי כנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה ביחד, זה כל הנושא של הפיתוח הכלכלי, מקומות עבודה וכולי, ודווקא להתמקד לא רק בבעיות של הצפון אלא בהזדמנויות של הצפון ומקומות העבודה שאפשר היום ליצור שם בגלל כוח האדם המאוד איכותי.

אראל מרגלית: אלא מה, בעוד אנחנו עובדים על דברים גבוהה גבוהה של הבאת השקעות, של עשייה בקריית שמונה – עשינו בדיוק באותו יום את הסיור בעיר – ניגשה אלי בקפה לנדוור החדש במקום – שמעון קמרי ואליס שמנהלת שם את נעמ"ת הכירו לי אותם - קבוצה של אימהות ובעצם בזמן מאוד קצר של שתיים-שלוש שיחות, ביקשו שאגיע בעוד יומיים לעיר.

אראל מרגלית: הגענו לעיר ושם היו שישים אימהות.

אראל מרגלית: זה היה פשוט מדהים.

אראל מרגלית: הסתבר לנו שבשנה האחרונה ממשלת ישראל בחרה לקחת את מעמד קו העימות מקריית שמונה וזה אומר באופן מעשי שאימהות עובדות, נשים – כמעט כולן נשים למרות שהיו כמה גברים – שעד היום היו מקבלות סבסוד של הקצבה למעונות היום שהייתה מגיעה והן היו משלמות עבור ילד מתחת לגיל שלוש משהו כמו 600 שקלים לחודש, אבל בבת אחת בניקוד כזה או אחר, הסכום עלה למשהו כמו 2,200 שקלים לילד.

אראל מרגלית: מה שקרה זה שמספר אדיר של אימהות הוציאו את הילדים שלהן מהמעון כי יש להן שני ילדים קטנים ולא יוצאות יותר לשוק העבודה.

אראל מרגלית: בשיחה עם יושבת ראש נעמ"ת, גליה וולך, ועם אליס יצחק שנמצאת כאן והיא ראש נעמ"ת בקריית שמונה, אנחנו פשוט עשינו סקר על כל מה שקורה שם בעיר והסתבר שלמעלה ממחצית הילדים הוצאו מהמעון.

<אליס יצחק: מכל המעונות.

<אליס יצחק: לא רק של נעמ"ת.

<אליס יצחק: מדברים על כל הארגונים.

אראל מרגלית: ילדים עד גיל שלוש.

אראל מרגלית: עוד לפני החג אני שלחתי מכתב לראש הממשלה.

משה גפני: באיזו מסגרת התקבלה ההחלטה הזאת?

אראל מרגלית: ההחלטה הזאת התקבלה במסגרת זה שהסירו את קו העימות מקריית שמונה כי לאחרונה לא ירו שם מספיק טילים ולכן הסירו מהם את קו העימות ושכחו שקריית שמונה, חוץ מזה שהיא קו עימות ביטחוני, היא גם קו עימות חברתי.

אראל מרגלית: כאשר אנשים מדברים על מעמד הביניים, זה מעמד הביניים האמיתי.

אראל מרגלית: לא העשרים אלף שקלים של ריקי כהן של יאיר לפיד.

אראל מרגלית: זה מעמד הביניים האמיתי.

אראל מרגלית: אני חייב לתאר את התופעה כי היינו שם והקשבנו.

אראל מרגלית: מצאנו שם נשים מדהימות, אחת אחת, שעובדות אבל מאחר ואין עבודה בקריית שמונה, הן נוסעות לעיירות אחרות כמו יוקנעם.

אראל מרגלית: יש אימא אחת לה יש שני ילדים קטנים והיא נוסעת ליוקנעם, עובדת בחברת היי-טק בתחום הביטחוני ומרוויחה 5,000 שקלים לחודש.

אראל מרגלית: מאחר ויש לה שני ילדים קטנים, מדובר ב-4,400 שקלים לחודש תשלום למעון.

אראל מרגלית: אימא אחרת נוסעת למשרד עורכי דין בראש פינה.

אראל מרגלית: אימא אחרת מורה למדעים ואומנויות בבית ספר התיכון המאוד מאוד מצטיין שבקריית שמונה.

אראל מרגלית: רבותיי, אלה נשים שסוף סוף יצאו לעבוד, נשים שמתפרנסות, נשים שרוצות להשתכר בכבוד ולהשתכר מתוך כבוד ולא מתוך מסכנות אבל ביום אחד לקחו להן את הסבסוד.

אראל מרגלית: שאלנו את ראש הממשלה שקיבל לפני שנה את יקיר העיר קריית שמונה, שלחתי לו מכתב באופן פרטי ולא בתקשורת ואמרתי לו: אדוני, אתה נבחרת ליקיר העיר קריית שמונה, בוא, קהות החושים, קהות הלב היא כבר עוברת את כל הגבול, אתה פשוט לקחת במו ידיך, בהחלטת ממשלה, בהחלטת ממשלה שלא הביאו אותה לדיון נוסף, ובבת אחת הוצאת כל כך הרבה אימהות ממעגל העבודה בקריית שמונה.

אראל מרגלית: אחרי כן אנחנו מדברים על כך שאנחנו רוצים שאנשים יעבדו, אנחנו מדברים על כך שאנשים יתפרנסו בכבוד ואכן נשים מתפרנסות בכבוד.

<יגאל בוזגלו: אני חייב לומר שראש הממשלה בעד מעונות היום.

<יגאל בוזגלו: אתה עושה לו עוול.

אראל מרגלית: אני יודע שכאשר ראש ממשלה הוא בעד משהו, זה מסתדר.

אראל מרגלית: ראש הממשלה מעורב אתנו בכל הנושאים של הפיתוח הכלכלי בעיר.

אראל מרגלית: כמו שאתה רואה, הוא לא מהמפלגה שלנו אבל אנחנו עובדים ביחד בצורה על-מפלגתית.

<יגאל בוזגלו: נכון.

אראל מרגלית: אבל אנחנו אומרים את הדבר הבא.

אראל מרגלית: יכול להיות שאתה מקורב לראש הממשלה, אבל אני לא באתי לכאן בשביל ראש הממשלה אלא אני באתי לכאן בשביל האימהות בקריית שמונה שהפסיקו לעבוד ואני גם רוצה להגיד לכם למה זה דחוף.

אראל מרגלית: כרגע מסתיימת ההרשמה למעונות לשנה הבאה.

אראל מרגלית: אם האימהות לא יוכלו לרשום את הילדים שלהן לשנה הבאה, תהיה עוד שנה שהיא שנה מבוזבזת מבחינת העבודה ומבחינת היכולת לעבוד.

<אליס יצחק: כרגע אין רישום.

ניסן סלומינסקי: בהמשך תהיה לך זכות דיבור.

אראל מרגלית: אומרים שראש הממשלה רוצה לשנות את זה.

אראל מרגלית: בסדר גמור.

אראל מרגלית: אנחנו באנו לכאן לדיון קונסטרוקטיבי.

אראל מרגלית: למרות שהיה לכם קשה לעשות את הדיון על כל הארץ, אמרנו שנתמקד בקריית שמונה כי הבעיה כאן היא מוחשית, היא אמיתית והיא נראית לעין.

אראל מרגלית: אנחנו קוראים לראש הממשלה ולאיזשהו שר שרוצה לטפל, לשר האוצר ולשר הכלכלה, אנחנו קוראים להם לעשות את תיקון העוול הזה ולעשות אותו עכשיו.

אראל מרגלית: אנחנו מבינים שצריך להיות דיון ארצי על מה הם אזורי עימות ומה הם לא אזורי עימות, ויכול להיות שמישהו רוצה לקיים אותו, אבל אי אפשר שבגלל שרוצים לעשות דיון שיכול להיות שייקח גם שנתיים או שלוש, בינתיים לא נדון בקריית שמונה.

אראל מרגלית: נזכור מה היה לנו עם אזורי פיתוח א' כשלא הגיעו להסכמה.

אראל מרגלית: אי אפשר שבינתיים לא תהיה עזרה ראשונה למקומות בהם נדחפים יחד האנשים שם למעגל האבטלה.

אראל מרגלית: לכן אנחנו היום דורשים וקוראים לראש הממשלה שיעשה את השינוי.

אראל מרגלית: אנחנו באנו לכאן כדי שהשינוי הזה ייעשה.

אראל מרגלית: אני הייתי רוצה שהאנשים שהגיעו מקריית שמונה בבוקר ושנסעו את המרחק הזה, שתינתן להם האפשרות לדבר.

אראל מרגלית: אלה הורים, אימהות, סבים וסבתות ואני מבקש שייתנו להם את האפשרות לדבר ולומר מה המצב.

משה גפני: כאשר אנחנו מגיעים לפרטים המעשיים, מתברר שכל האמירות האלה שהממשלה הזאת רוצה שנשים תצאנה לעבודה – בלוף.

משה גפני: פשוט שקר.

משה גפני: אני יכול להביא אלף דוגמאות.

אראל מרגלית: שאלו אותי באיזה גילאים הילדים בהם מדובר ולכן אני רוצה להבהיר.

אראל מרגלית: מדובר כאן על מעונות לילדים עד גיל שלוש שכרגע היו צריכים להוציא אותם מהמעון מאחר ואי אפשר לשלוח אותם לשם במחירים כאלה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: יגאל, אתה רוצה להתייחס?

ניסן סלומינסקי: דברו קצר כי אני רוצה שגם אחרים יוכלו להתייחס.

<יגאל בוזגלו: שלום לכולם.

<יגאל בוזגלו: מבחינתי המופע הזה הוא באיחור של שנה מאחר וכפי שצוין כאן ההורים כבר עוזבים את המעונות ונוטשים אותם.

<יגאל בוזגלו: רק כדי לסבר את האוזן, מדובר כאן ב-600 ילדים, הורים ונשים עובדות, וכ-150 מטפלות וארגונים שיכריזו על סגירת כל מעונות היום וכנראה שגם תהיה קריסה כלכלית בתחום הזה.

<יגאל בוזגלו: זה ישפיע על החוסן החברתי של העיר.

ניסן סלומינסקי: אתה יודע אם זה משליך על מערכות נוספות פרט למעונות?

<יגאל בוזגלו: זה משליך על הכול.

<יגאל בוזגלו: זה משליך על בני הזוג.

ניסן סלומינסקי: תן לי דוגמאות כדי שנדע עם מה אנחנו מתמודדים.

ניסן סלומינסקי: על איזה עוד תחומים זה משליך?

<קריאה: תעסוקה.

<יגאל בוזגלו: תחומי חינוך, תחומי תעסוקה, התחום החברתי.

<יגאל בוזגלו: יש אווירה לא טובה.

<יגאל בוזגלו: יש כאן פגיעה קשה.

ניסן סלומינסקי: על מה זה משפיע בחינוך?

ניסן סלומינסקי: כתוצאה מזה ביטלו משהו בחינוך?

<אליס יצחק: לא צריך לבטל.

<אליס יצחק: לא היו מוכנים לזה.

ניסן סלומינסקי: בסוף לא ניתן לך לדבר.

ניסן סלומינסקי: למה את לא יכולה להתאפק?

ניסן סלומינסקי: תהיה לך הזכות לדבר.

ניסן סלומינסקי: אני שואל כדי להבין את התמונה.

אראל מרגלית: אליס יצחקי היא המנכ"לית של נעמ"ת בעיר.

ניסן סלומינסקי: בסדר גמור, אני מאוד מכבד אותה מאוד.

<יגאל בוזגלו: מה שיקרה זה שילדים יצאו ממסגרות.

ניסן סלומינסקי: במעונות היום האלה התעריף הוא זול מאוד כי קריית שמונה הייתה קו עימות ועכשיו לא ואני שואל אם יש עוד מערכות שהיו להן הנחות או תעריפים מוזלים וכתוצאה מהביטול הן נפגעו.

<יגאל בוזגלו: כן.

<יגאל בוזגלו: אנחנו כל הזמן באים לוועדות כדי למנוע בריחה של שירותים מקריית שמונה, אם זה חדר המיון, אם זה בתרבות ואם זה בתחומים אחרים.

ניסן סלומינסקי: כרגע אני מדבר על המעונות.

ניסן סלומינסקי: אם אתה לא יודע על פגיעה נוספת, זה גם בסדר.

ניסן סלומינסקי: אני שואל האם אתה יודע אם זה פוגע בעוד דברים בהם קודם ניתנו הנחות מאחר וקריית שמונה הייתה קו עימות ועכשיו אין בהם הנחות.

ניסן סלומינסקי: אני שואל אם אתה יודע כי אני לא יודע.

אראל מרגלית: אפשר לתת את רשות הדיבור ליושב ראש נעמ"ת?

<יגאל בוזגלו: אני רוצה לציין שהשר בנט היה בביקור בקריית שמונה והוא גילה נכונות גם להביא את זה כהצעת מחליטים בממשלה ואני חושב שגם ראש הממשלה בעד.

<יגאל בוזגלו: התפקיד של השר הוא להביא את זה לממשלה.

משה גפני: כל הכבוד.

משה גפני: מי שהביא את זה, זאת האופוזיציה.

<יגאל בוזגלו: התפקיד של השר הוא להביא את זה לממשלה.

<יגאל בוזגלו: כל עוד השר לא עשה את זה, ראש הממשלה לא שר הכלכלה.

משה גפני: ראש הממשלה נושא באחריות וכך גם שר הכלכלה.

משה גפני: כולם נושאים באחריות.

משה גפני: אל תגן על שום דבר.

משה גפני: אם זה היה איש המפלגה שלי, לא הייתי מגן עליו בנושא הזה.

משה גפני: הוא לא יכול לבוא לקריית שמונה ולדבר אבל לעשות ההיפך.

משה גפני: הוא הולך למוטט את העיר, גם ראש הממשלה וגם שר הכלכלה.

אראל מרגלית: בדיוק.

משה גפני: מה הדיון הזה בכלל?

משה גפני: מה זה משנה באיזה מפלגה הוא?

ניסן סלומינסקי: הטעות הכי גדולה תהיה להפוך את זה לנושא פוליטי.

אראל מרגלית: נכון.

משה גפני: זה לא נושא פוליטי.

ניסן סלומינסקי: זה לא נושא פוליטי, אבל זה מה שאתה עושה.

משה גפני: זה לא נושא פוליטי.

ניסן סלומינסקי: אבל זה מה שאתה עושה עכשיו.

משה גפני: אבל זה לא נושא פוליטי.

ניסן סלומינסקי: אני יודע שלא.

משה גפני: אני חבר של שר הכלכלה, אז מה?

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע.

משה גפני: אבל אני יודע.

משה גפני: תאמין לי.

משה גפני: אני בעניין הזה כבר שנה.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שאני לא יודע אם אתה חבר שלו או לא.

ניסן סלומינסקי: על זה אמרתי שאני לא יודע.

משה גפני: תלוי באיזו שעה.

ניסן סלומינסקי: זה אני יודע.

זהבה גלאון: מה ההיתממות הזאת שזה לא נושא פוליטי?

משה גפני: נכון.

זהבה גלאון: ודאי שזה נושא פוליטי.

משה גפני: ועוד איך פוליטי.

זהבה גלאון: זאת החלטה פוליטית של ממשלה פוליטית שיש לה סדרי עדיפויות וקריית שמונה לא בסדרי העדיפויות שלה.

משה גפני: שרים פוליטיים.

ניסן סלומינסקי: את עושה טעות.

זהבה גלאון: אל תגיד לי מה אני עושה.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: זכותך.

אראל מרגלית: אנחנו עובדים ביחד.

אראל מרגלית: גם השדולה של הצפון עובדת ביחד.

ניסן סלומינסקי: אתה היית בסדר.

ניסן סלומינסקי: אני רק ביקשתי מהאופוזיציה - - -

זהבה גלאון: אל תחלק לי ציונים ותאמר שהוא היה בסדר ואני לא.

ניסן סלומינסקי: זכותי.

זהבה גלאון: לא.

ניסן סלומינסקי: אם זכותך, אז גם זכותי להגיד.

ניסן סלומינסקי: את רוצה לעשות את זה פוליטי, וזה בסדר.

ניסן סלומינסקי: דרך אגב, זאת זכות.

ניסן סלומינסקי: זה בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: יש לך זכות כזאת אבל אני אומר שזה חבל כי לא כדאי.

זהבה גלאון: באמת, מה ההיתממות הזאת?

משה גפני: דרך אגב, אני בטוח שאתה לא איש פוליטי.

ניסן סלומינסקי: אני, לא.

ניסן סלומינסקי: אני ממש לא.

ניסן סלומינסקי: בבקשה, תאמרי את שמך ודברי בקיצור.

<אליס יצחק: שמי אליס יצחק ואני יושבת ראש נעמ"ת במרחב גליל עליון.

<אליס יצחק: אני רוצה להציג בפניכם את המספרים נכון להיום ואני מדברת על הארגון שלי אבל אני מייצגת היום את כלל הארגונים בקריית שמונה.

<אליס יצחק: אני מאחלת לך בהצלחה, את תלמדי את מה שקורה באמת בתוך קריית שמונה כי זה לא רק מעונות היום אלא זה גם נושאי תעסוקה.

<אליס יצחק: אני מדברת ואתה לא מקשיב לי.

ניסן סלומינסקי: אני מקשיב לכל מילה שלך.

<אליס יצחק: אבל אתה מדבר ואי אפשר ביחד.

ניסן סלומינסקי: קודם את עשית בדיוק אותו דבר.

<אליס יצחק: אני השמעתי את קולי.

<אליס יצחק: אני אומרת שמה שקורה בקריית שמונה, זה גם נושא תעסוקה וגם נושא מעונות היום.

<אליס יצחק: לגבי קריית שמונה לא מדובר רק על הדרגה כי מה שקרה ברגע שלקחו את הדרגה, אנחנו נכנסנו כמו כל הארץ לנושא הסבסוד.

<אליס יצחק: בקריית שמונה אין תעסוקה והנשים הולכות לעבוד גם ארבע וחמש שעות.

<אליס יצחק: אם קודם הכירו בשעות של 24 שעות כדי לקבל הנחה, היום הן בכלל לא מוכרות והן חוזרות למעגל האבטלה.

ניסן סלומינסקי: בגלל שביטלו את קו העימות?

<אליס יצחק: בגלל שלקחו בכלל את הדרגות.

<אליס יצחק: אם אימא עבדה חצי משרה, היא קיבלה עד דרגה 6 עת הייתה לנו דרגה 6 אבל נכון להיום אין.

<אליס יצחק: היום היא עובדת לפי הקריטריונים הנהוגים בכל הארץ וקופצת בדרגות כלפי מעלה.

ניסן סלומינסקי: מספרים.

אראל מרגלית: תני את מספר הילדים.

<אליס יצחק: אני יכולה לדבר על הארגון שלי ואני אדבר על כלל הארגונים.

<אליס יצחק: בארגון שלי התחנכו 210 ילדים ונכון להיום יש לי 120 ילדים ול-1 בספטמבר אין בכלל רישום.

<אליס יצחק: אני הארגון הגדול בקריית שמונה.

<אליס יצחק: אין רישום.

<אליס יצחק: ההורים לא רושמים את הילדים למעונות היום.

<אליס יצחק: הנשים חוזרות בחזרה למעגל האבטלה.

<אליס יצחק: הן יתחילו אבטלה, יקבלו קצבה ואחרי כן ילכו לרווחה וכן הלאה.

<אליס יצחק: אנחנו מחלישים את האוכלוסייה במקום להעצים אותה.

ניסן סלומינסקי: מה קורה בארגונים האחרים?

<אליס יצחק: הם יאמרו אותו הדבר.

ניסן סלומינסקי: חשבתי שיש לך נתונים.

<אליס יצחק: הם יאמרו אותו הדבר.

ניסן סלומינסקי: מי עוד רוצה להתייחס?

אראל מרגלית: שמעון קמרי.

אראל מרגלית: הוא סבא.

<שמעון קמרי: אני מקריית שמונה ואני כאן בכובע של סבא.

<שמעון קמרי: ההורים שלי עלו בשנות ה-50 ואני נולדתי בקריית שמונה.

<שמעון קמרי: היום יש לי שני בנים שגרים בקריית שמונה.

<שמעון קמרי: יש לי חתן שאני רוצה להחזיר אותו לקריית שמונה.

<שמעון קמרי: לילדים שלי, לכל אחד יש בת.

<שמעון קמרי: בשיחה שהייתה לנו בחודשים האחרונים ביקשתי מהם ואמרתי שאני רוצה עוד נכדים.

<שמעון קמרי: אני גדלתי בבית של שבעה ילדים וביקשתי שיביאו לי עוד נכדים.

<שמעון קמרי: אמר לי הבן שלי: אבא, אנחנו - שני בני הזוג - מרוויחים 10,000 שקלים בחודש, 2,200 שקלים אנחנו משלמים למעון, עוד 2,500 שקלים לשכר דירה ולכן איך אני אביא עוד ילדים?

<שמעון קמרי: חברים, אני חושב שזה אינטרס של מדינת ישראל שהדמוגרפיה של קריית שמונה לא תרד אלא תעלה.

<שמעון קמרי: זה אינטרס גם כלכלי, גם חברתי וגם ביטחוני וזה גם אינטרס שלנו התושבים כי אנחנו רוצים את הילדים שלנו אצלנו בקריית שמונה ושיביאו לנו עוד נכדים.

ניסן סלומינסקי: תודה לך.

ניסן סלומינסקי: יש עוד מישהו שרוצה להתייחס?

משה גפני: אראל, אני מתנצל, אני הולך לנהל את ועדת המדע.

משה גפני: אם צריך הצבעה, אני אחזור.

אראל מרגלית: ליאור גבאי מנאות מרגלית, גם הוא רצה לדבר.

אראל מרגלית: אולי גפני יגיד משהו לפני שהוא יוצא.

ניסן סלומינסקי: הוא כבר אמר.

משה גפני: ניסן לא רוצה שאני אגיד.

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: אני דווקא אשמח.

משה גפני: אדוני היושב ראש, אני הולך לנהל את ועדת המדע.

משה גפני: ביקשתי לדחות את הדיון שם בגלל הדיון הזה.

משה גפני: באמת, אני לא אומר את הדברים לא כאופוזיציה ולא כקואליציה.

משה גפני: אני יכול להביא נתונים.

משה גפני: קריית שמונה היא דוגמה בולטת אבל יש עוד דוגמאות.

משה גפני: הממשלה מדברת על עידוד התעסוקה.

משה גפני: עשו חוק על שוויון בנטל כי אמרו שאנשים יצאו לעבודה.

משה גפני: מגיע באופן מעשי, הנה המקרה הבולט לעין, מקום כמו קריית שמונה שאין שם מספיק מקומות עבודה, נשים יצאו לעבודה והלכו למקומות אחרים, סבסדו את מעונות היום לילדים כי אחרת אי אפשר לצאת לעבודה.

משה גפני: הממשלה הזאת היא ממשלה רעה.

ניסן סלומינסקי: עוד מעט נשמע את התשובות של הממשלה.

משה גפני: אם צריך להצביע, אני אחזור.

<ליאור גבאי: משה, כיוון שאתה איש של מספרים אני שואל האם מישהו עשה חשבון – מדובר ב-600 ילדים – מה העלות של דבר כזה בתקציב של הממשלה.

<ליאור גבאי: זה הזוי.

<קריאה: שני מיליון שקלים.

ניסן סלומינסקי: תציג את עצמך.

<ליאור גבאי: שמי ליאור גבאי ואני מנכ"ל של נאות מרגלית.

<ליאור גבאי: אני מפעיל מזה כעשר שנים מעון יום בקריית שמונה ומכיר את האזור.

<ליאור גבאי: אני גם זוכר את הסיפור שהיה עת נסגר מפעל בחצור – אנחנו מפעילים גם מעון יום בחצור – וראינו שהאזור לא משופע במקומות תעסוקה.

<ליאור גבאי: להורים יש קושי גדול להתמודד גם לאחר הסבסוד וגם אם היינו משאירים את הסבסוד כמו שהיה, גם כך היה קושי גדול להורים שמתמודדים עם הרבה קשיים.

<ליאור גבאי: כיום, כתוצאה מהסיפור הזה, אנחנו בדיוק באותו מצב כפי שהגברת מנעמ"ת הזכירה ונמצאים באפס רישום לשנה הבאה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

<יעל שמרגד: אני מנכ"ל עמותת מעונות נשי חרות.

<יעל שמרגד: גם אצלנו זה כך.

<יעל שמרגד: הפגיעה היא לא רק במספר הילדים שכמעט ירד לחצי אלא כדי שנוכל לעמוד מבחינה כלכלית, נאלצנו לצמצם את המשרות של העובדות שלנו, כך שגם עובדות שכבר עובדות אצלנו במערכות, ירדו מבחינת הכנסה.

<יעל שמרגד: זאת פגיעה כלכלית שהיא לכל אורך השדרה, גם של הורים וגם של עובדים.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: נמצא כאן נציג של משרד הביטחון או משרד ראש הממשלה?

<עדי טאיטו פרנקל: משרד ראש הממשלה.

<עדי טאיטו פרנקל: אני עובדת באגף פנים תכנון ופיתוח במשרד ראש הממשלה.

ניסן סלומינסקי: את יכולה לתת לנו סקירה מעט יותר רחבה ולומר אם יש עוד ישובים בצפון שהיו ולקחו להם?

<עדי טאיטו פרנקל: אני רוצה לתקן, לחדד ולהבהיר בצורה חד משמעית.

<עדי טאיטו פרנקל: לא חל שינוי בהגדרה של קריית שמונה כישוב קו עימות.

<עדי טאיטו פרנקל: מעמדה נשאר ונשמר.

<עדי טאיטו פרנקל: לא רק זה אלא שמשרד ראש הממשלה רואה חשיבות ובחיוב הטבות בפריפריה ובקו עימות, ובמיוחד בקריית שמונה, והדבר בא לידי ביטוי במפת אזורי עדיפות לאומית שעודכנה על ידי משרד ראש הממשלה באוגוסט האחרון ואושרה על ידי הממשלה, במסגרתה קריית שמונה נחשבת במסגרת ישובים סמוכי גבול, שזה שם אחר אבל זאת אותה מהות, במסגרת תשעה קילומטרים מהגבול.

<שמעון קמרי: מה זה נותן?

<אליס יצחק: זאת לא הטבה.

ניסן סלומינסקי: הגברת מנעמ"ת, פעם אחרונה.

ניסן סלומינסקי: באמת, לא יהיה לי נעים לבקש ממך.

ניסן סלומינסקי: כמו שרצינו לשמוע אותך, עכשיו אנחנו רוצים לשמוע אותה.

<אליס יצחק: סליחה.

<עדי טאיטו פרנקל: לגבי הנושא לשמו התכנסנו וזה ביטול הסבסוד של מעונות היום.

<עדי טאיטו פרנקל: הנושא הוא החלטת מדיניות של משרד הכלכלה.

<עדי טאיטו פרנקל: זה לא בסמכותנו ולא בתחום אחריותנו, חד משמעית.

<עדי טאיטו פרנקל: נמצאת כאן נציגת משרד הכלכלה והיא תוכל להתייחס.

ניסן סלומינסקי: עוד מעט נשמע אותה.

<עדי טאיטו פרנקל: היא תוכל לענות על הנושא.

ניסן סלומינסקי: את אומרת שהם נשארו מה שנקרא קו עימות רק בהגדרה קצת שונה.

<עדי טאיטו פרנקל: כן.

<עדי טאיטו פרנקל: סמוכי גבול.

אראל מרגלית: הם עומדים מנגד.

אראל מרגלית: מילא אם זה היה חודש אחרי שזה קרה.

<קריאה: מדינה בלי ראש.

אראל מרגלית: זה כבר קרה בשנה הראשונה ועכשיו זאת השנה השנייה.

<אליס יצחק: זאת החלטת ממשלה.

<אליס יצחק: זאת לא החלטה של משרד האוצר.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לדעת.

ניסן סלומינסקי: פרט לנושא של מעונות יום, שום אלמנט נוסף בקריית שמונה או במקומות הסמוכים לא נפגע.

<עדי טאיטו פרנקל: לא.

<עדי טאיטו פרנקל: במסגרת עדיפות לאומית.

<עדי טאיטו פרנקל: המהות היא אותה מהות אלא שהשם שונה.

ניסן סלומינסקי: קודם דובר על נשים שעבודה מסוימת הוכרה כ-24 שעות ועכשיו לא.

<עדי טאיטו פרנקל: ברמה המקצועית של מה בדיוק שונה ואיזה הטבות ניתנות, אלה לגמרי סוגיות של משרד הכלכלה.

ניסן סלומינסקי: לא קשור אליכם.

<עדי טאיטו פרנקל: לא.

<עדי טאיטו פרנקל: לא קשור ולא בתחום המנדט שלנו.

<אליס יצחק: זאת החלטת ממשלה לקבוע שקריית שמונה ותל אביב הן אותו הדבר.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לשמוע את מלי, נציגת משרד הכלכלה.

ניסן סלומינסקי: שוב, בירכתי אותך קודם.

ניסן סלומינסקי: היא מונתה או זכתה במכרז, לא יודע איך זה היה, להיות ראש אגף מעונות במשרד הכלכלה.

ניסן סלומינסקי: כאמור, היא חדשה בתפקיד ומכהנת בו כשבועיים-שלושה.

ניסן סלומינסקי: קודם כל, אנחנו מברכים אותך שתצליחי.

ניסן סלומינסקי: זה תפקיד מרכזי מאוד וחשוב מאוד כפי שראית כאן דוגמה.

ניסן סלומינסקי: מלי, אם הספקת כבר להיכנס לתמונה ויש לך מה לתרום לדיון, בבקשה.

<מלי שטריגלר: קודם כל, צר לי שדווקא נציגי משרד הביטחון לא נמצאים כאן כי הכתובת היא משרד הביטחון.

ניסן סלומינסקי: הבנו מנציגת משרד ראש הממשלה שמצבם מבחינת מערכת הביטחון או מבחינת הממשלה לא שונה והם עדיין נמצאים כקו עימות אלא שהיום ההגדרה אומרת סמוכי גבול אבל זה אותו הדבר.

ניסן סלומינסקי: היא טוענת שמשרד הכלכלה – יכול להיות שאת עוד לא בתוך העניין, ואולי כן, תכף נשמע – הוא זה שהוריד את הסבסוד.

ניסן סלומינסקי: השאלה אם את כבר בתוך העניין ואת יודעת לתת תשובה.

<מלי שטריגלר: אני בתוך העניין.

<מלי שטריגלר: ציטטו כאן את החלטת הממשלה.

<מלי שטריגלר: יש החלטת ממשלה משנת 2009 – אגב, זאת לא הממשלה הנוכחית ואני בכלל לא נכנסת לפוליטיקה – שקיבלה הארכה בשנת 2011 לפיה בעקבות, לשמחתנו, שיפור המצב הביטחוני ביישובי קו העימות בצפון, החליטה להוריד את הסבסוד הגורף.

<מלי שטריגלר: את ניסית להציג שאין סבסוד אבל זה לא נכון.

<מלי שטריגלר: יש סבסוד כמו בכל מקום אחר בארץ.

<אליס יצחק: אבל אנחנו לא תל אביב.

<מלי שטריגלר: אימא שעובדת 24 שעות, כמו שניסית לומר, מקבלת בדיוק את אותו סבסוד לפי הקריטריונים כמו בכל מקום אחר בארץ.

<מלי שטריגלר: היא כן מקבלת.

<מלי שטריגלר: לסבר את האוזן, בשנה הזאת אנחנו מעניקים כ-800 מיליון שקלים רק לסבסוד לצורך ילדים במעונות כדי לאפשר להורים לצאת לעבודה.

<מלי שטריגלר: אנחנו מדברים על סכומים מאוד גבוהים ותושבי קריית שמונה הם כמו תושבים אחרים.

אראל מרגלית: כמה עלה קודם בקריית שמונה וכמה עולה עכשיו?

אראל מרגלית: בואי נראה.

אראל מרגלית: את מדברת אתנו ברמה הארצית ואנחנו רוצים לדבר ברמה המקומית.

<אליס יצחק: היא לא בקיאה בנתונים.

ניסן סלומינסקי: מלי, את מקריאה החלטת ממשלה כשהיא אומרת שזאת לא החלטת ממשלה?

<מלי שטריגלר: זאת החלטת ממשלה.

<מלי שטריגלר: יש החלטת ממשלה שהובאה ביוזמת שר הביטחון ולכן אני אומרת שזה משרד הביטחון.

<מלי שטריגלר: שר הביטחון יזם את החלטת הממשלה ב-2009 שהוארכה ב-2011 להוריד.

<מלי שטריגלר: אני פונה אליך, חבר הכנסת מרגלית, אמרת שבבת אחת נעלם הסבסוד, אבל זה לא נכון אלא שהוא ירד בצורה מדורגת ואפילו לאורך שנים.

<מלי שטריגלר: הוא הוארך.

<מלי שטריגלר: הוא היה אמור להסתיים בתשע"ב והוא הוארך לתשע"ג.

<מלי שטריגלר: אגב, זה לא כל כך כצעקתה שלא נרשמים.

<מלי שטריגלר: בתשע"ג היו 531 ילדים במעונות שלנו בקריית שמונה ובתשע"ד, כאשר אין סבסוד גורף, יש 475 ילדים.

<אליס יצחק: שנרשמו עכשיו?

<מלי שטריגלר: לא.

<מלי שטריגלר: אני מדברת על תשע"ד.

<קריאה: אבל תראי את מספר הילדים לאורך השנים.

<קריאה: זה לא נכון.

<אליס יצחק: למען הדיוק, קודם כל, ההרשמה לא הסתיימה כי עד ה-30 לחודש אפשר להירשם.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, אני אפסיק את הדיון.

<קריאה: כל ארגוני הנשים צמצמו את המשרות.

ניסן סלומינסקי: אם זה יימשך כך, אני פשוט אפסיק את הדיון.

ניסן סלומינסקי: זה לא שוק.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש, אחת מדברת ורק היא מדברת כאשר היחיד שיכול להתערב באמצע, זה רק היושב ראש.

ניסן סלומינסקי: מלי, תמשיכי.

<מלי שטריגלר: אני רוצה לסיים ולומר שהיה ותתקבל החלטת ממשלה, שוב, ביוזמת משרד הביטחון שהוא הפה שאסר והוא יכול להיות גם הפה שיתיר, אנחנו נתמוך בזה.

ניסן סלומינסקי: אני חוזר לנציגת משרד ראש הממשלה.

ניסן סלומינסקי: אני לא מבין.

ניסן סלומינסקי: היא מקריאה החלטת ממשלה ואת אומרת דבר אחר.

<עדי טאיטו פרנקל: אני אסביר.

<עדי טאיטו פרנקל: ההחלטה שאני מתייחסת אליה היא החלטת אזורי עדיפות לאומית.

<עדי טאיטו פרנקל: זאת החלטה 667 מיום ה-4 לאוגוסט.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: דיברנו על קו עימות.

<עדי טאיטו פרנקל: אני מסבירה.

<עדי טאיטו פרנקל: ההחלטה הזאת נשענת על חוק התייעלות כלכלית פרק כ"ו.

<עדי טאיטו פרנקל: במסגרת החוק, במקום קו עימות, ההגדרה שונתה לסמוכי גבול.

<עדי טאיטו פרנקל: השם שונה אבל המהות זהה.

<עדי טאיטו פרנקל: היא זהה.

<עדי טאיטו פרנקל: התבחינים משונים אצל המשרדים המקצועיים.

<עדי טאיטו פרנקל: מבחינתנו קריית שמונה נכללת במסגרת ישובים סמוכי גבול שהם במרחק של תשעה קילומטרים מהגבול.

<עדי טאיטו פרנקל: נקודה.

<עדי טאיטו פרנקל: המהות היא זהה אלא שהשם שונה.

<קריאה: הם השתמשו בשם השונה ושינו את הכללים.

ניסן סלומינסקי: החלטת הממשלה אומרת שמורידים את הסבסוד של כולם?

אראל מרגלית: זאת התוצאה.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר על הסבסוד למעונות כי הסבסוד האחר נשאר.

ניסן סלומינסקי: זאת החלטת ממשלה.

ניסן סלומינסקי: למה את אומרת לא?

ניסן סלומינסקי: אני לא מצליח להבין.

<עדי טאיטו פרנקל: כי אני מתייחסת להחלטה שאנחנו כמשרד ראש הממשלה הובלנו וזה מפת אזורי עדיפות לאומית במסגרתה מעמדה של קריית שמונה נשאר.

ניסן סלומינסקי: יש כאן החלטה אחרת.

<עדי טאיטו פרנקל: לגבי ההחלטה אליה היא מתייחסת, זאת החלטה במשרד הכלכלה.

<עדי טאיטו פרנקל: מעונות יום הוא נושא שקשור למשרד הכלכלה.

ניסן סלומינסקי: היה סבסוד עודף לקריית שמונה והוא ירד.

ניסן סלומינסקי: החלטת ממשלה אומרת שבתאריך שהיה צריך להיות כבר ב-2011 והוארך שוב, הסבסוד הולך ויורד.

ניסן סלומינסקי: החלטת ממשלה.

<עדי טאיטו פרנקל: החלטת ממשלה על אזורי עדיפות לאומית מאפשרת למשרד הכלכלה, במידה שהוא רוצה, לתת.

ניסן סלומינסקי: רגע.

ניסן סלומינסקי: קודם כל, יש החלטה.

אראל מרגלית: ובעוטף עזה, משרד הכלכלה נתן את ההארכה.

<מלי שטריגלר: זה לא משרד הכלכלה.

<מלי שטריגלר: גם זה בכפוף להנחיות.

אראל מרגלית: עכשיו זה משרד הביטחון.

ניסן סלומינסקי: לא.

אראל מרגלית: אני לא מבין.

אראל מרגלית: ניסן, שים לב.

אראל מרגלית: משרד ראש הממשלה אומר שזה משרד הכלכלה, ומשרד הכלכלה אומר שזה משרד הביטחון.

ניסן סלומינסקי: אראל, אל תתפרץ כי יש חברי כנסת שביקשו להתייחס.

ניסן סלומינסקי: מלי, אני רוצה לדעת האם שר הכלכלה מתכוון להגיש בקשה או ערר לממשלה בנושא של קריית שמונה.

גילה גמליאל: למרות הקושי הרב ישבתי בשקט על מנת להקשיב.

גילה גמליאל: אני אומר מספר דברים לעצם הנושא.

גילה גמליאל: לנציגה של משרד ראש הממשלה אני רוצה לומר שכאשר אני הייתי סגנית שר במשרד ראש הממשלה, אנחנו הארכנו את התוקף וכן יש אפשרות וסמכות מצד המשרד לטפל בסוגיה הזאת.

גילה גמליאל: לדעתי את מתמקדת במפת עדיפות לאומית שכרגע היא לא רלוונטית בכלל לשיח.

גילה גמליאל: אנחנו מדברים אתך על נושא אחר.

<עדי טאיטו פרנקל: לא, היא מאוד רלוונטית.

גילה גמליאל: היא רלוונטית בפוטנציאל שניתן לקיים.

גילה גמליאל: הפוטנציאל קיים והוא קיים גם במשרד ראש הממשלה במידה וכן היו מעוניינים לקדם את הנושא הזה.

גילה גמליאל: בזמנו הפנינו את זה למחליפי בתפקיד ולצערי חבל שהדברים לא עלו כפי שזה היה אמור להיות.

גילה גמליאל: מלי, אני ממש מתנצלת.

גילה גמליאל: מצד אחד אני מאחלת לך בהצלחה בתפקידך ומצד שני אני חושבת שהגישה אתה את באה לכאן היא ממש גישה עגומה לצורך הדיון.

גילה גמליאל: כמי שממונה על עצם הטיפול בנושא, הייתי מצפה ממך ראשית להקשיב ולא לפתוח כאן חזית.

גילה גמליאל: יש כאן מצוקה אמיתית שזועקת, כפי שאת שומעת אותה, גם מצד הארגונים שכן חיים ביום יום את עצם הקליטה של הילדים וגם מצד ההורים והנשים שגם אני נפגשתי אתם בעבר יחד עם סגן ראש העיר יגאל בוזגלו שכל הזמן מדבר על נושא אחד בעיקר וזה הנושא המרכזי הזה.

גילה גמליאל: מה לעשות, אני גרה בתל אביב שהיא לא קריית שמונה.

גילה גמליאל: הסבסוד שכן מתקיים היום לכלל המעונות הוא דבר מאוד מבורך אבל עדיין לא מספק את הפוטנציאל שהיה קיים לאותן נשים כן להשתלב במקומות עבודה שמרביתם לא בקריית שמונה, אל מול העובדות שפוטרו כתוצאה מאותה מצוקה.

גילה גמליאל: אני חושבת שכאן צריך להסתכל בראייה אחרת.

גילה גמליאל: מלי, אני באמת רוצה את הצלחתך בתפקיד ואני מברכת על עצם קיום תפקיד כזה במשרד הכלכלה.

גילה גמליאל: אני מציעה לך לפנות לשר - וזאת תהיה בשורה לאנשים שהגיעו לכאן ועשו את כל הדרך הזאת מקריית שמונה.

גילה גמליאל: לא בכדי מתקיים כאן הדיון ואני רוצה לברך את חברי אראל מרגלית שהעלה את הנושא היום – ולומר לו שיש כאן מצוקה אמיתית, אנחנו לא מנסים לראות כאן מי צודק ומי לא צודק כי זה פחות רלוונטי אלא להשמיע את הזעקה של הציבור במקום הספציפי הזה, קריית שמונה.

גילה גמליאל: תאמרי לו שאת חדשה בתפקיד ואת רוצה לומר לו שיש כאן עוולה שמתקיימת לגבי אותן נשים באותה פריפריה ולכן תבקשי ממנו לבחון ולראות כיצד ניתן לתקן את הנושא הזה על מנת שבשנת הלימודים הבאה כן תוכלנה אותן שנים להשתלב במקומות העבודה גם להכין את השנה.

<אליס יצחק: לתת את זה רטרואקטיבית לספטמבר 2013.

גילה גמליאל: אנחנו נמצאים כאן בוועדת הכספים בדיונים רבים ולראות שמשרד ראש הממשלה מוריד מעצמו את האחריות ומעביר אותה למשרד הכלכלה שמוריד מעצמו את האחריות ומעביר אותה למשרד הביטחון, תסתכלו, יש כאן אנשים ונשים מתחת לכל המכסה הזאת.

גילה גמליאל: יש כאן אנשים ולא מספרים מול העיניים.

גילה גמליאל: אני חושבת שעצם הדיון כאן היום צריך לבוא ולהבהיר שבמידה ומשרד הכלכלה מעוניין – הוא יכול.

גילה גמליאל: נקודה.

גילה גמליאל: החוק מתיר לו.

גילה גמליאל: כלומר, אותו חוק שדיברה עליו קודם נציגת משרד ראש הממשלה, הוא מאפשר את זה.

גילה גמליאל: היינו בסרט הזה, הצלחנו להאריך את זה לתקופה מסוימת ובלי קשר למצב ביטחוני, עדיפות לאומית בפן הביטחוני, יש כאן אפשרות ממשית שכן החוק גם מתיר לכם לפתור את הסוגיה הזאת, להחריג את קריית שמונה ולתת לה את הפוטנציאל כך שאותן נשים תצאנה לעבודה.

אראל מרגלית: אנחנו לא צריכים שחס וחלילה ייפלו טילים כדי שיעשו את זה.

גילה גמליאל: תיפגשי עם אותן נשים.

גילה גמליאל: אני ממליצה לך.

גילה גמליאל: בהחלט.

גילה גמליאל: יגאל, במקום כל השיח הזה של מי צודק ומי לא, תאפשר לה לראות במו עיניה.

גילה גמליאל: שהיא תבוא לסיור מקצועי כמו שאנחנו עשינו.

גילה גמליאל: לפעמים עד שלא רואים בעיניים, לא מבינים את המשמעויות ואני בהחלט ממליצה לך, מלי, לסייר במקום.

גילה גמליאל: אני חושבת שאת אישה ראויה.

גילה גמליאל: את בתחילת הדרך וחשוב לי מאוד שתצליחי בתפקיד שלך.

גילה גמליאל: כדאי מאוד לבצע מספר סיורים.

גילה גמליאל: ניסן, כמו שאמרת קודם לגבי הנושא שנדון בישיבה הקודמת לזו שאני רוצה ללמוד את החומר לפני שאני כאן מעלה את הנושאים , אותו הדבר גם כאן, בסוגיה של קריית שמונה.

גילה גמליאל: לא לבוא ולחרוץ את הדין אלא לראות בעיניים, לעשות סיוע מקצועי, להיפגש עם אנשים, ללכת למעונות, לראות בעיניים את המצוקה שזועקת כאן לשמים וביחד למצוא את הפתרון.

גילה גמליאל: תודה רבה.

<קריאה: כל הכבוד.

<קריאה: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה, גילה.

ניסן סלומינסקי: זהבה.

זהבה גלאון: אדוני היושב ראש, קודם כל, שלום לכל האורחים שהגיעו מקריית שמונה.

זהבה גלאון: זה לא מובן מאליו.

זהבה גלאון: זאת חתיכת דרך.

זהבה גלאון: אני רוצה לברך את חברי אראל מרגלית שיזם את הדיון הזה.

זהבה גלאון: אני רוצה להעיר שתי הערות, האחת למהות והשנייה לפרוצדורה.

זהבה גלאון: אני אומרת מראש שלגבי הפרוצדורה אני פונה אליך יושב ראש הוועדה.

זהבה גלאון: אני חושבת שאתה יכול לעשות מהלך מאוד משמעותי בעקבות הישיבה כאן.

זהבה גלאון: אני כבר אומרת את השורה התחתונה.

זהבה גלאון: אני אתחיל בפרוצדורה.

זהבה גלאון: זה נכון שהייתה החלטת ממשלה מ-2009 ו-2011 לקבוע שקריית שמונה יותר לא קו עימות אלא סמוך עימות או איך שלא קוראים לזה, שזה בסדר גמור.

זהבה גלאון: יש החלטות כאלה וטוב שכך וזה בסדר גמור.

זהבה גלאון: אבל זה נכון שבמסגרת החלטת הממשלה האחרונה מ-2013, ששינתה את אזורי מפת העדיפות הלאומית, נותר שיקול דעת לכל שר בנסיבות מסוימות להחריג דברים, כמו שאמרה חברת הכנסת גילה גמליאל.

זהבה גלאון: יש כאן משהו שהוא פשוט לא מובן.

זהבה גלאון: הממשלה הזאת מצד אחד מקבלת החלטות לעודד את שילובן של נשים בשוק התעסוקה.

זהבה גלאון: מעודדת אותן.

זהבה גלאון: זאת החלטה מאוד מאוד חשובה.

זהבה גלאון: מקצה לזה כסף אבל יד ימין לא יודעת מה עושה יד שמאל.

זהבה גלאון: ברגע שמבטלים את הסבסוד למעונות, נשים לא יכולות לצאת לעבודה.

זהבה גלאון: מי נשאר עם הילדים בבית?

זהבה גלאון: הנשים נשארות עם הילדים בבית ולא הגברים הם אלה שנשארים.

זהבה גלאון: כל החלוקה הזאת היא הרי לא סבירה.

זהבה גלאון: מה אני רוצה להגיד.

זהבה גלאון: שאלת קודם את סגן ראש העיר שאלה נכונה.

זהבה גלאון: שאלת האם זה פגע גם בדברים אחרים.

זהבה גלאון: אולי כן ואולי לא.

זהבה גלאון: לא בהכרח.

<יגאל בוזגלו: אני מניח שכן.

זהבה גלאון: יכול להיות שכן.

זהבה גלאון: אני לא מתווכחת, אבל אנחנו עכשיו בדיון הנקודתי.

זהבה גלאון: אני עכשיו לא רוצה לפתור את כל העניין אלא אני רוצה עכשיו את הדיון הנקודתי שבעיני הוא דרמטי.

זהבה גלאון: ילדים עד גיל שלוש שיושבים בבית ואימהות לא יכולות לצאת לעבודה, המדינה פשוט יורה לעצמה ברגל.

זהבה גלאון: מה אנחנו עושים?

זהבה גלאון: לכן אדוני, כאשר אמרתי לך - ואני לא אומרת את זה ברמת ההתנגחות - שזה פוליטי, זאת החלטה פוליטית.

זהבה גלאון: מה זאת אומרת פוליטי?

זהבה גלאון: זה עניין של סדרי עדיפויות, מה המדינה מחליטה שהם סדרי העדיפויות שלה, איפה היא מסבסדת ואיפה היא מקצה.

זהבה גלאון: יש מפה כללית וזה בסדר גמור אבל צריך לראות איפה היא פוגעת באופן כל כך מהותי כמו שתואר כאן עכשיו גם על ידי אראל וגם על ידי החברים שהגיעו מקריית שמונה.

זהבה גלאון: כאשר יש מקום כזה שהיא פוגעת באופן כל כך מהותי, אומרים בואו נעשה שיקול דעת ולכן גם אין לי טענה למלי.

זהבה גלאון: קודם כל, אני מברכת אותך.

זהבה גלאון: זה בסדר גמור.

זהבה גלאון: יושב כאן ראש ועדה שהוא מכיר את העבודה ואני מציעה שבשם כל חברי הוועדה תפנה לשר ותגיד לו שנקיים דיון על קריית שמונה.

זהבה גלאון: אפשר בערך בעשרים דקות לקבל החלטה.

זהבה גלאון: בסך הכול שר הכלכלה, אתה יודע שהוא לא מהזירה הפוליטית שלי אבל צריך להביא את הנושא לתשומת לבו.

<יגאל בוזגלו: הוא היה אצלנו.

<אליס יצחק: בשבוע שעבר הוא היה בקריית שמונה.

<אליס יצחק: הסתבר שהוא לא ידע על העניין.

זהבה גלאון: אני חושבת שאם יושב ראש הוועדה יקבל כאן החלטה שהוא יפנה אליו ויסב את תשומת לבו, יש החלטות, יש שכל ויש שיקול דעת ואני מקווה שכאן יופעל השכל ושיקול הדעת.

זהבה גלאון: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: קיבלתי את החלטת הממשלה, אני רוצה שתדעו שהחלטת הממשלה שהתחילה ב-1999 והמשיכה ב-2011 אומרת כלהלן: "להורות למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה להמשיך להעניק לתושבי הישובים כמפורט".

ניסן סלומינסקי: יש כאן: בשנת הלימודים תשע"ב, לתת את זה ואת זה.

ניסן סלומינסקי: "בשנת הלימודים תשע"ד ייפסק הסיוע ועל תושבי הישובים הללו יחולו ההוראות הכלליות החלות במסגרת כל מבחני התמיכה של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ביחס לכל האוכלוסייה".

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, זאת החלטת ממשלה שמורה למשרד התעשייה – עוד לפני כהונת השרים הנוכחיים ועוד בזמן ממשלות קודמות – להפסיק את כל העדיפות שהייתה ויורדים למצב הרגיל.

ניסן סלומינסקי: אם כן, זאת החלטת ממשלה ואני מסב קודם כל את תשומת לבה של נציגת ראש הממשלה לכך שזאת החלטת ממשלה.

<עדי טאיטו פרנקל: ידוע.

ניסן סלומינסקי: אני פונה אליך, מלי.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נעשה את זה גם בדרכים אחרות.

ניסן סלומינסקי: מבחינת הניירת ומבחינת החלטות ממשלה, הכול מכוסה אבל יש כאן מצוקה והיא מצוקה נקודתית.

ניסן סלומינסקי: שוב, אפשר להגיד שבכל מקום היו רוצים סבסוד יתר, אבל במקום שכבר היה סבסוד יתר, להוריד, זה מהווה פגיעה הרבה יותר קשה מאשר במקום בו לא היה אף פעם ומבקש לקבל.

ניסן סלומינסקי: אני לא בא לומר עכשיו ארצית כך שבכל המקומות יהיה, ואני לא יודע אם יש את האפשרויות לכך ואת הכספים, אבל כאן זה מקום נקודתי והסכומים הם לא מי יודע מה גבוהים.

אראל מרגלית: ניסן, עוד דבר אחד.

אראל מרגלית: השכר הממוצע בקריית שמונה שמקבל רוב מוחלט של האימהות האלה הוא לאין שיעור יותר נמוך מאשר במקומות אחרים.

ניסן סלומינסקי: עזוב, לא ניכנס לזה.

ניסן סלומינסקי: זה לא נכון.

ניסן סלומינסקי: יש מקומות שאולי השכר יותר נמוך.

ניסן סלומינסקי: עזוב.

ניסן סלומינסקי: אל תיכנס לשכר הנמוך כי יתחילו להשוות למקומות אחרים.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שמקום שהיה ומורידים, הפגיעה היא פי אלף יותר קשה ממקום בו לא היה.

ניסן סלומינסקי: מלי, לכן נקודתית תציעי לשר לעשות את זה ויבורך.

ניסן סלומינסקי: אם הוא צריך ממשלה, שיגיש לממשלה אבל להערכתי הוא לא צריך ממשלה אלא הוא יכול במימון שלו מה גם שהסכומים לא גבוהים ומדובר במקום אחד.

ניסן סלומינסקי: תדברי אתו את וגם אנחנו נדבר אתו בדרכים אחרות.

<קריאה: מה עם משרד הביטחון?

ניסן סלומינסקי: זה לא קשור.

ניסן סלומינסקי: אני לא הולך לשנות עדיפויות.

אראל מרגלית: גילה, זהבה וחבריי, בעיקר ניסן.

אראל מרגלית: קודם כל, אני מברך אותך ואני מברך את גילה ואת זהבה על הדברים כדורבנות שלכם.

אראל מרגלית: אתה תוביל את מה שהצעת עכשיו.

אראל מרגלית: אנחנו מאחוריך, נגיע ביחד ולחוד, איך שתרצה, לכל דיון.

אראל מרגלית: תודה רבה.

אראל מרגלית: זה מה שהיינו צריכים.

ניסן סלומינסקי: תודה לכם אנשי קריית שמונה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו אתכם ומאחוריכם וגם לפעמים לפניכם.