ועדת הכספים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 342, 2014-05-20 12:20

ניסן סלומינסקי: אני פותח את הישיבה.

ניסן סלומינסקי: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 77), ה'תשע"ד–2014, (852 - - - ).

ניסן סלומינסקי: אני מברך את כולם, כבר הרבה זמן לא ראינו אתכם, שבוע-שבועיים, אבל כבר התגעגענו.

<אביבה אטיאס: אתמול.

ניסן סלומינסקי: אבל עופר לא היה.

<עופר מנירב: מתנצל.

ניסן סלומינסקי: וגם חלק מהחבורה פה, שי וכל אלה גם כן.

ניסן סלומינסקי: שי, אתה תוביל?

יצחק אהרונוביץ': צהריים טובים, אגיד כמה דברים.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו פה למעשה לא בשביל להאריך עוד פעם את צו המקדמות אלא להביא את תיקון החקיקה.

יצחק אהרונוביץ': הצו שמאריך את הוראות החקיקה הקיימות בנושא המקדמות יפוג בתום חודש מאי, וכפי שהבטחנו מספר פעמים, אבל גם בפעם האחרונה, הבאנו למעשה הסדר חדש מתקן בעצם להסדר הקיים.

יצחק אהרונוביץ': יש רשימת תיקונים, תכף אולי נאמר אותם ב- highlightלפני שאחר כך הוועדה תקריא את התיקון.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה לומר שבאנו בדברים, כפי שהוועדה גם ביקשה וכו', באנו בדברים במשך הרבה חודשים על הצעת החקיקה, גם עם נציגי לשכת רואי-החשבון שנמצאים כאן, גם עם נציגי לשכת עורכי-הדין שנמצאים כאן וגם עם נציגי הקבלנים.

ניסן סלומינסקי: שלא נמצאים פה.

יצחק אהרונוביץ': שלא נמצאים כאן.

<אביבה אטיאס: הכול בסדר - - -

יצחק אהרונוביץ': אם אמיר הלר כנראה לא פה אז - - -

ניסן סלומינסקי: סימן שהכול מקובל עליהם.

יצחק אהרונוביץ': לא שאין מחלוקות וכו', אבל בגדול הם - - -

בועז טופורובסקי: שזה מדאיג, דרך אגב.

ניסן סלומינסקי: לא, כי ישבו אתם - - -

<אביבה אטיאס: כן, ישבו.

ניסן סלומינסקי: נאמר ככה, הרי הדברים האלה כבר קיימים, וההפך, לחצנו שיביאו חוק מסודר, לא כל פעם צו, אז הם הביאו עכשיו חוק מתוקן.

ניסן סלומינסקי: אז אם היו אומרים לנו: הצו כפי שהיה, הנה, עכשיו הפכנו אותו לחוק אז זה היה דיון של חצי דקה.

ניסן סלומינסקי: כבר דנו בזה כל כך הרבה פעמים וכו', אז זה הנקודה.

ניסן סלומינסקי: תכף נשאל אם יש שינויים.

ניסן סלומינסקי: אם יש שינויים על השינויים נצטרך לדבר.

ניסן סלומינסקי: אבל אם החוק היה בדיוק כמו הצו אז כבר דיברנו על זה כל כך הרבה פעמים פה בוועדה, כל פעם שדחינו קיימנו דיון ונזפנו בהם שאנחנו רוצים חוק.

ניסן סלומינסקי: הנה, אז הם הביאו את החוק.

ניסן סלומינסקי: לכן, תתמקדו, תסבירו שוב, תזכירו לחברי הוועדה המכובדים את הנושא, ובעיקר נעמוד על ההבדלים, מה ההבדל בין מה שהיה בצו לבין מה שאתם רואים בחוק, נדבר על זה ונתקדם.

יצחק אהרונוביץ': אז אני מזכיר שלמעשה סעיף 15, סעיף המקדמות חוקק כחלק מתיקון 70 בשנת 2011, תיקון 70 לחוק מיסוי מקרקעין שמטרתו הייתה גם לשפר ולייעל את הליכי השומה במיסוי מקרקעין.

יצחק אהרונוביץ': הוא בא גם בעקבות דוח של ה-OECD לגבי doing business עם Israel כמובן, בכל מה שקשור לתהליכי רישום המקרקעין.

יצחק אהרונוביץ': הוועדה מצאה, גם ה-OECD מצא ואחר כך ועדה בראשותו של מנכ"ל משרד המשפטים, שלוקח לא מעט חודשים במדינת ישראל לרשום נדל"ן.

יצחק אהרונוביץ': זאת אומרת, יש עסקת נדל"ן, לרשום אותה, לבצע את הרישום בעצם של העסקה בפנקסי רישום המקרקעין, קרי הטאבו, זה תהליך שלוקח לא מעט חודשים, וישראל זכתה מה שנקרא לביקורת לא פשוטה על התהליך הזה.

יצחק אהרונוביץ': ועדה שמונתה על-ידי מנכ"ל האוצר, ועדת משנה מנכ"ל משרד המשפטים, גיא רוטקופף דאז, ישבה על המדוכה, ולמעשה ביקשה לבדוק מהם התהליכים שמעכבים את הרישום.

יצחק אהרונוביץ': אחד מהממצאים שלה היה שלמעשה התהליך מול משרדי מיסוי מקרקעין, קרי קבלת האישורים לרישום העסקה בטאבו – אני מזכיר, וזה מן הסתם - - -

ניסן סלומינסקי: בעיקר זה הבעיה של המוכר שהוא מעכב תמיד את הקונה בגלל חשבונות שיש לו ויכוחים שיש לו עם כל המערכות.

יצחק אהרונוביץ': בוודאי, יש פה למעשה שני הליכים.

יצחק אהרונוביץ': יש גם הליך שהוא הליך ביורוקרטי בתוך משרדי מיסוי מקרקעין, הליך השומה היום שלב א', יכול לקחת עד שמונה חודשים, קיצרו אותו, בתיקון 70 הוא קוצר מ-12 חודשים לשמונה חודשים.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו משתדלים במשרדי מיסוי מקרקעין לעמוד בזמן הזה, אנחנו חייבים לעמוד בזמן הזה, אבל עדיין שמונה חודשים זה זמן לא קצר, ועם עסקה עכשיו למפקח יש כמות גדולה של תיקים, הוא דן בעסקה אחרי שישה-שבעה חודשים, מן הסתם לא היה אפשרי ללא הכלי של המקדמה, אי-אפשר למעשה להשלים את הליך הרישום.

יצחק אהרונוביץ': הדבר השני שניסינו להשיג, כמו שאמר כבוד יושב-ראש הוועדה, ניסינו פה להשיג זה עוד תקלה שצפינו בה במשך לא מעט שנים, התקלה היא שלמעשה הקונה הוא סוג של בן-ערובה של המוכר.

יצחק אהרונוביץ': עסקה במקרקעין למעשה לא יכולה להיות מושלמת ברישום עד שלא מתקבלים אישורי המסים, קרי האישור של תשלום מס השבח של המוכר ואישור מס רכישה של הקונה.

יצחק אהרונוביץ': אז אם רכשתי מקרקעין אז את אישור מס הרכישה אני יכול להשיג – אגב, גם לנושא מס רכישה נתנו פה תשובה, עוד מעט נדבר על זה, אבל אישור מס השבח למעשה לא היה תלוי בי.

יצחק אהרונוביץ': זאת אומרת, לרוב מה שהיה קורה, העורך-דין של הקונה היה צריך להעריך כמה מס יוטל על המוכר, לשים איזשהו סכום בנאמנות שיישאר בסוף העסקה במידה שלא ישולם מס השבח, לא תמיד הושאר סכום מספיק.

יצחק אהרונוביץ': למשל, במגזר הקבלנים בכלל הייתה לנו בעיה מאוד גדולה כי שם לרוב לא היה מנגנון של השארת סכום בנאמנות, אין, זאת אומרת, מי שקנה מקבלן יודע שהוא לרוב הולך – עורך-דין של הקבלן למעשה הוא זה שעושה את העסקה, ולמעשה יש לנו לא מעט דירות, קרוב ל-10,000 דירות במדינת ישראל שלא יכולות להירשם בטאבו עד היום כי הקבלן עד היום לא הביא את טופס ה-50.

יצחק אהרונוביץ': בתיקון הזה בעצם ביקשנו לפתור שני דברים.

יצחק אהרונוביץ': אחד, זה כמובן לקצר את תהליך הרישום, ותכף נראה שבתיקון של סעיף 15 לטעמנו עוד יותר מסייעים בקיצור תהליך הרישום; ודבר שני, שהקונה למעשה לא יהיה יותר בן-ערובה.

יצחק אהרונוביץ': הקונה משלם מקדמה, אחוז מסוים מהעסקה הוא משלם למנהל מיסוי מקרקעין ומקבל את האישור של המוכר, את אישור מס השבח.

יצחק אהרונוביץ': המוכר במקביל מתנהל בהליכי השומה שלו, אגב, אם המקדמה גבוהה יותר בסופו של דבר מהשומה של המוכר כמובן שהוא מקבל החזר, זאת אומרת, הכסף ביתר כמובן חוזר למוכר ויש גם אפשרות להקטין את המקדמה, תכף נראה.

ניסן סלומינסקי: והעיקר, הקונה הרי משלם מה שהמוכר היה צריך לשלם, אז כדי לא להפסיד הוא מקזז מהסכום שהוא צריך לשלם, - -

יצחק אהרונוביץ': נכון.

ניסן סלומינסקי: - - הוא מקזז את הסכום הזה על-פי חוק.

יצחק אהרונוביץ': מאחוז ה-40 בעצם של התמורה, תכף נראה מה קורה עם קבלנים, אבל כעיקרון מהאחוז ה-40 של התמורה מועבר או 7.5% או 15% למנהל מיסוי מקרקעין, ובמקביל הקונה מקבל את אישור המסים.

יצחק אהרונוביץ': למעשה זה היה מנגנון המקדמה.

יצחק אהרונוביץ': הוועדה אישרה בזמנו, הכנסת אישרה בזמנו את תיקון 70, כעבור שנה וחצי מהתיקון טענה שהיו הרבה תלונות על ההליך, ואני גם מודה שמה שנקרא כמו כל תהליך חדש שאתה מכניס אותו יש – אני קורא לזה "מחלות ילדות", זאת אומרת, הבן הקטן שלי נכנס לפני שבועיים למעון וכבר ביום שישי הוא היה עם חום גבוה, אין מה לעשות, יש - - -

ניסן סלומינסקי: מה פירוש, אבל יש הגנת ינוקא, לא?

יצחק אהרונוביץ': יש "מחלות ילדות", וגם לנו לקח זמן להתרגל ושהעובדים שלנו יפנימו את זה.

יצחק אהרונוביץ': הוועדה קיבלה בתיקון 72 החלטה להפוך את זה להוראת שעה ולראות, בעתיד נראה אם להפוך את זה להוראת קבע או לא, ואלה באמת הצווים שאנחנו כל פעם באנו ולמעשה הארכנו.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה רק לדבר בקצרה על התיקונים שלמעשה יש בתיקון שלטעמנו משפרים גם מבחינת הציבור את תהליך המקדמה.

יצחק אהרונוביץ': ראשית, חברה - - -

ניסן סלומינסקי: כשמדברים על שני המצבים, גם אם קונים מקבלן וגם אם קונים מאדם פרטי.

יצחק אהרונוביץ': כן, אז תכף נסביר מה קורה.

יצחק אהרונוביץ': זאת אומרת, רכישות מקבלן נכנסות למקדמה, רכישות מקרקעין, לא מקבלן וכו', גם נכנסות למקדמה, מה שלא נכנס למקדמה, אנחנו נראה שלמעשה אנחנו מחריגים את דירות המגורים הפטורות.

יצחק אהרונוביץ': דירת מגורים פטורה מוחרגת מהמקדמה, היא הייתה כך וגם בתיקון הנוכחי, איפה שמבוקש פטור.

ניסן סלומינסקי: מה פירוש פטורה?

יצחק אהרונוביץ': הוועדה שאישרה פה את תיקון 76 זוכרת שלמעשה הקטנו את האפשרות לקבל פטורים, אבל עדיין רוב הציבור במדינת ישראל חי בעולם הפטור כי ל-70% מהתאים המשפחתיים יש רק דירת מגורים אחת, ולכן מן הסתם מבקשים פטור על הדירות האלה, המקדמה לא חלה וזה גם בתיקון הנוכחי.

יצחק אהרונוביץ': אז אני רוצה לעבור במהירות על התיקונים: צריך לזכור ששיעור מס השבח של חברה עומד על 26.5%, ולכן שיעור המקדמה שחל על חברה יהיה תמיד 7.5% ולא תלוי מתי היא רכשה.

יצחק אהרונוביץ': אני מזכיר שמי שרכש לפני 7 בנובמבר 2001 המקדמה עליו 15%, בחברה הקטנו את זה ל-7.5% באופן קבוע כי אין טעם לקחת.

יצחק אהרונוביץ': אם כל השבח הוא 26.5% אז אין טעם לקחת משווי המכירה 15%, ולכן הקטנו את זה באופן גורף ל-7.5%.

יצחק אהרונוביץ': חלק מההסכמות שהגענו עם הקבלנים.

יצחק אהרונוביץ': צריך לזכור שקבלן משלם מס הכנסה, הוא לא משלם מס שבח.

יצחק אהרונוביץ': קבלן שמשלם מס הכנסה מביא טופס 50, טופס לפי סעיף 50 פוטר אותו מלשלם את מס השבח.

יצחק אהרונוביץ': כאשר הוא מציג את טופס ה-50 העסקה הזאת אוטומטית פטורה ממקדמה.

יצחק אהרונוביץ': גם הקלנו בנושא טופסי 50 – אם הוועדה עוד מעט תרצה לשמוע היא תוכל לשמוע, דרור שאחראי על נושא טופסי 50 ברשות המסים נמצא כאן – הקלנו מאוד על קבלנים בנושא קבלת טופסי 50, אבל לא רצינו לשחרר אותם מנושא המקדמה.

יצחק אהרונוביץ': וכפי שכבוד הוועדה זוכרת, הקבלנים ניהלו מאבק, הם חשבו שהם לא צריכים להיות בתוך המקדמה וכו'.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו חושבים שהקבלנים כן צריכים להיות בתוך המקדמה, למה?

יצחק אהרונוביץ': שיהיה לקונה מה שנקרא "המעוז האחרון".

יצחק אהרונוביץ': אם הקבלן אחרי כל ההקלות שנתנו בטופסי 50 עדיין לא הביא טופס 50, יש לו את הברירה לשלם את המקדמה ולקבל את אישור מס השבח.

יצחק אהרונוביץ': הוא לא יהיה תקוע כמו שעד היום תקועים לנו קרוב ל-10,000 דירות במדינת ישראל שלא יכולות להירשם בטאבו.

יצחק אהרונוביץ': הקונים לא יכולים לרשום אותן בטאבו כי הקבלן עד עצם היום הזה לא המציא את טופס ה-50.

יצחק אהרונוביץ': ולכן, מבחינתנו חשוב שקבלנים כן יישארו בתוך המקדמות, גם אם זה מה שנקרא "ברירת המחדל האחרונה".

יצחק אהרונוביץ': אבל הקונה שקנה מקבלן מעביר לנו את המקדמה לא אחרי 40% אלא רק אחרי 80%, היות והדיווח של הקבלנים למס הכנסה נעשה קרוב להשלמת הפרויקט אז 80% בעצם מייצג את האחוז הזה.

יצחק אהרונוביץ': אם עד 80% מהתשלום שהקונה משלם לו, עד אז שזה שלב מאוד רחוק, הקבלן לא המציא את טופס ה-50, רק בשלב הזה הקונה יעביר את המקדמה.

יצחק אהרונוביץ': אז גם בזה בעצם הלכנו לקראת.

יצחק אהרונוביץ': כמו כן, בנושא של קבלנים, כדי לסגור את העניין הזה, למעשה כאשר העסקה מבוצעת על קרקע של מינהל מקרקעי ישראל, קרי קבלן שזכה במכרז ובונה על קרקע של מינהל מקרקעי ישראל, אנחנו שם פוטרים עסקה כזאת ממקדמה, את מכירת הדירות על-ידי הקבלן, ואסביר למה.

יצחק אהרונוביץ': חוק המכר קובע שאחד מהתנאים שהבנק יחזיר את הערבות הבנקאית לקבלן, ייקח בחזרה את הערבות הבנקאית מהדייר ובעצם ישחרר את הקבלן מהערבות הבנקאית.

יצחק אהרונוביץ': אחד התנאים בקרקע של המינהל זה כאשר החוכר, זאת אומרת, רוכש הדירה נרשם כחוכר במינהל מקרקעי ישראל או ברמ"י.

יצחק אהרונוביץ': בשביל להירשם כחוכר ברמ"י אתה צריך להביא אישור מסים.

יצחק אהרונוביץ': זאת אומרת, אמרנו, אין צורך שנדרוש פה מקדמה כי הבנק לא ישחרר את הקבלן מחשבון הליווי עד שלמעשה החוכרים, הדיירים לא יוכלו להירשם כבעלים.

יצחק אהרונוביץ': מתי הם יוכלו להירשם כבעלים?

יצחק אהרונוביץ': אחרי שיהיה אישור מסים, ולכן אין צורך שגם יחול פה מנגנון המקדמה, ולכן את זה בעצם שחררנו ממנגנון המקדמה.

יצחק אהרונוביץ': בקרקע פרטית לא יכולנו לשחרר קבלנים ממנגנון המקדמה כי בקרקע פרטית חשבון הליווי מסתיים רק כאשר נרשמת הערת אזהרה ולא הרישום של הבעלות.

יצחק אהרונוביץ': בשביל לרשום הערת אזהרה לא צריך אישור מסים, ולכן למעשה על רכישות מקבלנים המקדמה ממשיכה לחול כאשר מדובר בעסקה בקרקע פרטית.

יצחק אהרונוביץ': אני עובר עכשיו למעשה למה עשינו לגבי שאר הדברים.

ניסן סלומינסקי: שי, לא כדאי שתקריא ונדבר על זה תוך כדי הקראה?

<שלומית ארליך: כן, בוא נקריא סעיף סעיף ואז - - -

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה להסביר עכשיו ואחר כך נקרא בלי להתערב?

<שלומית ארליך: כי אחר כך תצטרך להסביר את זה עוד פעם.

ניסן סלומינסקי: כי אני חושש שאחר כך עוד פעם יצטרכו להסביר, אז בוא תקרא מהר.

יצחק אהרונוביץ': אין בעיה.

<ברוך משולם: אני אקריא את זה.

<ברוך משולם: "הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 77), התשע"ד–2014

<שלומית ארליך: זה בעצם סעיף שאתם מוסיפים אותו אחר כך לסעיף הפטורים?

<ברוך משולם: כן, העברנו את השימור של האי-הכלה של המקדמות לסעיף (ח).

<ברוך משולם: סעיף (ח) מונה מספר עסקאות נוספות שלא חלה עליהן חובת מקדמות.

<ברוך משולם: זה בעצם שינו טכני, אין פה חידוש.

<ברוך משולם: זה בעצם מה ששי הסביר.

<ברוך משולם: יש פה הפחתה לגבי חברות, במקום 15%, 7.5%.

<שלומית ארליך: שעד היום הן היו באמת מחויבות לפי שני השיעורים האלה?

<קריאה: כן.

<ברוך משולם: פה אנחנו פשוט נתנו עוד איזושהי דחייה נוספת, קבענו מועד מאוחר מבין השניים.

<ברוך משולם: מקודם היה 40% מהתמורה, אנחנו רוצים שהוא יגיש הצהרה ועם זה ברגע שהוא הגיע ל-40% ישלם, ולא ירוץ כבר ביום הראשון וישלם כשעוד אין הצהרה ועוד אין לנו מה לבדוק.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה שנייה להסביר שפשוט נתקלנו במקרים שבהם – נניח היום אחר הצהריים נחתמת עסקה וכבר מחר משולמת 50% מהתמורה.

יצחק אהרונוביץ': ברגע ששולמה 50% מהתמורה למעשה טרם דווחה עסקה בכלל למס שבח, אבל מצד שני כבר חלה חובת המקדמה.

יצחק אהרונוביץ': ולכן, יצא פה מצב אבסורדי שעוד לפני שמגיעה חובת הדיווח על העסקה כבר בעצם צריך להעביר את המקדמה, וברור שזה לא יכול לחיות ביחד, ולכן הסדרנו את זה.

<עופר מנירב: שי, אבל רק יש לי פה שאלה.

<עופר מנירב: כבוד היושב-ראש, אפשר שאלה?

ניסן סלומינסקי: כן.

<עופר מנירב: יש לי תנאי תשלום, אני משלם 40% במועד מסוים, עוד 40% במועד אחר ועוד 20% במועד שלישי.

<עופר מנירב: אחרי ששילמתי 40% לפי מה שכתוב פה אני צריך כבר להביא לכם את הכסף.

<עופר מנירב: התשלום שלי למוכר הוא רק בעוד 30, 40, 70 יום.

<עופר מנירב: אתה מחייב אותי עכשיו להעביר לך תשלום כשאני לא צריך לשלם בכלל.

<עופר מנירב: הלוא זה יכול להיות במועד - - -

יצחק אהרונוביץ': אם שילמת 40% אז זה בסדר, מ-41% אתה צריך להעביר את זה.

<עופר מנירב: לא, זה לא מה שכתוב פה.

<שלומית ארליך: זה לפי המאוחר.

<עופר מנירב: "לאחר ששולמו למוכר 40% מהתמורה".

<עופר מנירב: זאת אומרת, שילמתי 40% מהתמורה, עוד לא שילמתי יותר, אני גם עוד לא צריך לשלם יותר.

<עופר מנירב: אז אתה צריך להכניס פה למשל: אבל לא לפני מועד התשלום הבא שאני צריך להעביר למוכר.

<עופר מנירב: הלוא לא יכול להיות שאני צריך עכשיו לשלם לך כשאני לא צריך לשלם עוד למוכר.

יצחק אהרונוביץ': זה עד 40%, כולל 40%.

יצחק אהרונוביץ': ברגע שתשלם את ה-40% הנותרים מהם אתה כבר – ברגע שאתה - - -

<עופר מנירב: לא זה מה שכתוב פה.

<עופר מנירב: לפי מה שכתוב פה שילמתי 40%, אני חייב ללכת להוציא עוד כסף להביא לכם.

<שוש שחם: נכון.

<שוש שחם: אז תשלם 39.5% כמו שעושים - - -

<עופר מנירב: לא, אשלם לכם את זה במועד התשלום הבא שאני משלם, אחרת זה לא הגיוני.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו לא יודעים גם מה מועד התשלום בעצם.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו לא רושמים אצלנו מה מועדי התשלום של כל עסקה.

<עופר מנירב: המשמעות שכתבת פה 32.5%, זה מה שכתבת, כדי שנבין טוב.

<עופר מנירב: אז לא כתבת 40%, כתבת 32.5%.

<קריאות: - - -

<קריאה: לא.

<עופר מנירב: מה לא?

<ספי זינגר: אתה יכול לשלם את ה-10% הנוספים תוך 30 יום.

<עופר מנירב: אתה נותן את הפתרון, אבל עדיין אתה אומר 32.5% וזו לא הייתה הכוונה.

<עופר מנירב: הכוונה לא הייתה 32.5%.

יצחק אהרונוביץ': בוא נבהיר את זה, נבהיר את זה לפרוטוקול, נגיד בדיוק למה התכוונו.

יצחק אהרונוביץ': התכוונו שמעל 40% תשלם.

יצחק אהרונוביץ': יכול להיות ששילמת פחות - - -

<שלומית ארליך: לא, רגע, זה לא עובד כך, מה זה נבהיר את זה לפרוטוקול?

יצחק אהרונוביץ': כל עוד שולם עד 40% אין חובת העברת מקדמה, מתשלום ה-41% הוא צריך כבר להעביר את המקדמה.

יצחק אהרונוביץ': זאת אומרת, 41% עד 47.5% יעברו אלינו בעצם, וכך הייתה המקדמה וכו'.

יצחק אהרונוביץ': אני חייב לתחום את זה במועד קבוע.

<שלומית ארליך: הנוסח הזה מקובל עליכם, שי?

<עופר מנירב: במקום "עד", תכתוב "למעלה", מעל 40%, ואז אני יכול בתשלום הבא לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: מייד לאחר ששולמו למוכר מעל 40%.

<קריאות: - - -

<שוקי שרצקי: זה היה כך.

<עופר מנירב: מעל 40%, ואז גם 40.5% וגם 41% וכל מה שלא יהיה.

<ספי זינגר: אין בעיה, בסדר, "מעל".

<שלומית ארליך: בסדר?

<שלומית ארליך: אז בעצם אנחנו מתקנים את הנוסח כך שבפסקה (2) זה יהיה: "מייד לאחר ששולמו למוכר מעל 40% מהתמורה או במועד מסירת ההצהרה לפי סעיף 73(ג), לפי המאוחר מביניהם";"

<עופר מנירב: זה סעיף הקבלנים, נכון?

<ברוך משולם: זה סעיף הקבלנים, כן, הסברנו אותו.

<שלומית ארליך: רגע, אז רק נבהיר שבעצם זה האזור שעליו שי דיבר שבעצם מחילים פה את חובת תשלום המקדמות גם לגבי מכירה של עוסק שממוסה לפי פקודת מס הכנסה, בין היתר גם קבלנים.

<שלומית ארליך: ובעצם ההסדר הזה יחול רק לאחר שהועברו 80% מהתמורה ולא 40%.

<שלומית ארליך: בעצם זה פרק הזמן שבו אתם מניחים שקבלנים שלא הוציאו טופס 50 מראש, כן יוכלו להוציא טופס.

יצחק אהרונוביץ': בדיוק.

יצחק אהרונוביץ': זאת אומרת, זה כבר קרוב מאוד לסיום הפרויקט, לדייר נשארו עוד 20% אצלו ביד, זה מה שנקרא "המעוז האחרון".

יצחק אהרונוביץ': אם עד אז הקבלן – שהיום באמת אני חייב להגיד שרוב הקבלנים באמת מביאים את טופסי ה-50 בזמן וכו', כפי שאמרתי, מאוד הקלנו גם על הוצאת טופסי 50 – אבל אם הקבלן עד שלב זה לא הביא, הקונה יכול להיות רגוע, הוא בא, משלם לנו, ואז אין את הבעיות כפי שנתקלנו, "חפציבה", וכפי שאמרתי, לא מעט דירות עד היום שאין בהם טופסי 50.

<שלומית ארליך: שי, אם אפשר עוד מילה על ההנחיה שהוצאתם לאחרונה בעניין הקבלנים, והאם זה פותר את הבעיות עם הקבלנים לטעמכם?

<אביבה אטיאס: דרור, אם זה פותר.

<דרור ביטרמן: הקלנו את המסלולים עם הקבלנים, הפחתנו את גובה הערובה בחצי, וסך הכול אני חושב שאין פה שום בעיה כרגע לאחר דיונים כמובן משותפים.

<דרור ביטרמן: יש דרישות לכאן ולכאן, אבל ההקלות שעשינו הם אלו שהמלצתם.

יצחק אהרונוביץ': למעשה, היום הסכום שהקבלן צריך לרתק בחשבון ליווי, אני מזכיר לוועדה שזה מאוד הטריד אותה, הסכום שהקבלן צריך בעצם לתת – הבנק מתחייב לרשות המסים שהוא משאיר סכום בצד, הסכום עמד על 26%, אנחנו מתוך באמת אחרי דיונים רבים, כולל אצל מנהל הרשות כמובן וכו', קיבלנו שזה מקשה על הקבלנים מבחינת העול המימוני שקיים עליהם ממילא, ולכן בסופו של דבר הקטנו את זה ל-13%.

יצחק אהרונוביץ': זאת אומרת, הקטנו בחצי את ההתחייבות שהבנק צריך לתת, לטעמנו זה בסדר.

יצחק אהרונוביץ': אני חושב שגם לטעם הקבלנים, יש להם עוד בקשות כאלה ואחרות, אבל מה לעשות.

<אביבה אטיאס: תמיד יהיו.

יצחק אהרונוביץ': בדיוק.

<דרור ביטרמן: עם הקבלנים, א', יצרנו מסלול מיוחד לפרויקט בליווי בנקאי לתת מענה, זה אחד.

<דרור ביטרמן: ב', הפחתנו את רוב הסכום הקובע במחצית, במקום שיעור מס חברות ב-13%, גם את גובה הערובה מ-3% ל-1.5% באישור לפרויקט אחר.

<דרור ביטרמן: וכמובן, העלינו את האחוז, מועד התשלום של המקדמה מ-40% ל-80% בהצעה פה.

<שלומית ארליך: תסבירו את פסקה (1).

יצחק אהרונוביץ': לעתים המוכר גורס שתשלום המקדמה הוא תשלום מוגזם, זאת אומרת, 15% או 7.5% זה תשלום גבוה לעומת המס שבסופו של דבר הוא יידרש לשלם למינהל כשמדובר בעסקה עם רווחים נמוכים יותר, אם בגלל שמדובר בעסקה הפסדית ומסיבות כאלה ואחרות.

יצחק אהרונוביץ': בחקיקה הקיימת הייתה אפשרות להגיש בקשה להקטנת גובה המקדמה על-ידי המוכר או על-ידי הקונה, אלא שאחת הטענות שנשמעה שאין שיניים בעצם לבקשה הזאת.

יצחק אהרונוביץ': זאת אומרת, הבקשה יכולה להיות מוגשת, ולמעשה אין זמן שבו צריך לדון בה, אין סנקציה, מה קורה אם לא דנים בכלל בבקשה וכו'.

יצחק אהרונוביץ': אין אפשרות להגיש אפילו איזושהי בקשה לעיון חוזר.

יצחק אהרונוביץ': אז פה באמת אני חייב להגיד, זו הייתה דרישה של לשכת עורכי-הדין ולשכת רואי-החשבון שנתחום, גם זכות לעיון חוזר, כפי שאנחנו רואים כאן, אבל גם נתחום.

יצחק אהרונוביץ': זאת אומרת, מכרתי לדרור זכות במקרקעין ואני צריך לשלם בגלל המועד שבו רכשתי 15%, יש לי הפסדים, מה לעשות, אני מגיש בקשה ביחד עם השומה העצמית שלי להקטין את המקדמה כי אני אומר: הנה, יש לי פה הפסדים צבורים.

יצחק אהרונוביץ': עד היום, כפי שאמרתי, הבקשה הזאת הייתה מונחת במשרד, כמובן שהשתדלנו לטפל והכל, אבל לא הייתה סנקציה בחוק מה קורה אם לא דנים בה.

יצחק אהרונוביץ': עכשיו, למעשה תחמנו את זה ב-20 ימים.

יצחק אהרונוביץ': אמרנו למנהל מס שבח, וכאן בעצם לקחנו על עצמנו, אמרנו למי שדן בהחלטה במשרד: יש לך עכשיו 20 ימים לדון בזה, לא דנת בזה, רואים את הבקשה כאילו התקבלה, ואז זה אומר שהמקדמה מוקטנת בהתאם לבקשה שהגשת.

יצחק אהרונוביץ': דבר נוסף שאפשרנו זה, ואני כבר נכנס פה ל-(ו), אפשרנו למעשה להגיש בקשות - - -

<שלומית ארליך: לא, רגע, לפני שאתה נכנס ל-(ו), שי.

<שלומית ארליך: אז קודם כול לגבי המועדים, בעצם המועדים היום קבועים: שזה בעצם גם כן 20 ימים - - -

<ברוך משולם: 20 יום של השומה העצמית, כן, שהוא שולח לו עם התשלום שלו.

<שלומית ארליך: אז בעצם מדובר פה במועדים חופפים, כי הבקשה להקטנת שיעורי מקדמה צריכה להיות מוגשת עד סוף מועד הגשת ההצהרה.

<ברוך משולם: לא, יכול להיות שהוא הגיש לו את האישור של השומה העצמית, וביום האחרון הוא הגיש לו בקשה להקטין.

<שלומית ארליך: בסדר, אבל בעצם לא עשיתם פה משהו דרמטי, כי הבקשה להקטנת שיעורי מקדמה צריכה להיות מוגשת עד מועד הגשת ההצהרה על העסקה.

<ברוך משולם: לא, אבל אם הוא הגיש אחרי, ואם הוא הגיש מאוחר יותר?

<שלומית ארליך: אז הוא לא עמד בזה שהוא צריך להגיש את זה במועד שקבעתם בחוק.

<שלומית ארליך: אבל אם הוא עומד בהוראה - - -

<אביבה אטיאס: ואז יש לך את ה-20 יום.

<ברוך משולם: ואז יש לו את ה-20 יום הנוספים לבדוק את זה.

<ספי זינגר: זה לפי המאוחר.

<אביבה אטיאס: ב-mainstream זה צריך באמת להיות - - -

<ברוך משולם: כן, לפי המאוחר מביניהם.

<ספי זינגר: זה לפי המאוחר מביניהם.

<שלומית ארליך: אבל אנחנו עדיין מדברים על 20 ימים ממועד הגשת הצהרה על העסקה.

<ברוך משולם: הוא הגיש הצהרה ורק אחרי שהוא הגיש הצהרה הוא ביקש שיקטינו לו את זה.

<ספי זינגר: נכון, את יכולה להגיע ל-40 יום שהוא יצא.

יצחק אהרונוביץ': אם הוא הגיש את זה ביום האחרון היא יכולה להגיע ל-40 יום, כן.

<ספי זינגר: - - - ביום האחרון של ה-20 את הבקשה להקדמה.

יצחק אהרונוביץ': כן.

<ספי זינגר: קיבלת עוד 20 יום.

יצחק אהרונוביץ': אם לא צריך לתת לו תשובה למחרת, לכאורה.

<ברוך משולם: להפך, הלכנו פה לקראת.

<שוש שחם: היא צודקת, סליחה, עם כל הכבוד היא צודקת, כי נניח נחתם הסכם ב-1 בינואר, אז יש לי 40 יום להגיש הצהרה, אבל אני מגישה את הבקשה להקטנה תוך 20 יום מהיום שנחתם ההסכם, עוד לפני שהגשתי את ההצהרה, אז יש לי 20 יום.

<שוש שחם: ואז אם אנחנו פה ב-(ב), אז אנחנו רצים קדימה בעוד 20 יום.

<עופר מנירב: לא רצינו את זה, המועד המאוחר בין שניהם לא נכון.

<עופר מנירב: לפי המאוחר בין שניהם, זה בסדר גמור.

<עופר מנירב: אני לא רואה בזה שום בעיה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד משהו.

ניסן סלומינסקי: אתה מדבר על הנושא של ה-20 וה-40 יום?

ניסן סלומינסקי: נדון בהערה הזאת, מי ממלא-מקום של מי, אבל זה בסדר, חוקית כן.

משה גפני: נדבר על העניין הזה.

ניסן סלומינסקי: אמרתי, נדבר.

משה גפני: אז מבקש חבר הכנסת ליצמן שאחד כזה שעשה שיפוצים בשעה שהוא היה פטור ממס שבח, הוא מבקש שמה שהוא ישלם במס שבח הוא יקל על רשות המסים ויקל על עצמו, מכיוון שאין לו את התיעוד ויתחילו דיונים שאז הוא יעבור ל-12% תשלום.

משה גפני: הוא הניח הצעת חוק כזאת.

משה גפני: אין לו תיעוד, מכיוון שאז הוא היה פטור, הוא עשה שיפוצים, השביח את הדירה, אבל לא שמר כלום, בגלל שבשביל מה הוא צריך לשמור את זה?

משה גפני: הרי זה היה התקופה שלנו, התקופה הטובה שהוא היה פטור ממס שבח.

יצחק אהרונוביץ': תקופה רעה?

משה גפני: הוא מציע שזה יכנס לחוק.

משה גפני: אם חס וחלילה אתם תתנגדו לזה אז הוא מבקש להכניס את זה בתור הסתייגות.

ניסן סלומינסקי: מה עמדתכם בעניין?

יצחק אהרונוביץ': הייתה הצעת חקיקה פרטית שלדעתי הייתה בוועדת שרים בימים האחרונים, העמדה שלנו הייתה התנגדות, אבל מה שהודענו לממשלה, שאנחנו כרגע בוחנים תיקונים לתיקון 76, וזה אחד הדברים שאנחנו בוחנים, לתת מה שנקרא "מסלול מהיר".

יצחק אהרונוביץ': מסלול שבו ניקח רק את שווי הרכישה ואת מס הרכישה, נתונים שנמצאים אצלנו במחשב במרבית המקרים ושיעור המס יהיה נמוך יותר.

יצחק אהרונוביץ': לא יודע אם 12%, הסטטיסטיקה שלנו אומרת שהאחוז הזה הוא טיפה יותר גבוה, אבל בוודאי לא 25% כמו שהוא באופן רגיל.

יצחק אהרונוביץ': ולכן, בהחלט מנהל רשות המסים הודיע ושר האוצר וכו' שנבחן את זה עכשיו כחלק מתיקונים לתיקון 76.

יצחק אהרונוביץ': בזמנו בסך הכול חשבנו באמת ללכת על מסלול מהיר, זה לא הסתייע בתיקון 76, אבל זה בהחלט מסוג הדברים שאנחנו שוקלים.

יצחק אהרונוביץ': אגב, גם למערכת שלנו בסך הכול יותר קל להתמודד עם זה.

משה גפני: נכון.

משה גפני: עד עכשיו לא הבנתי מה זה אומר - - -

יצחק אהרונוביץ': אבל זה לא הדיון כאן.

<ברוך משולם: זה לא רלוונטי כרגע לנושא המקדמות, הצעת החוק הזאת נדונה - - -

משה גפני: בטח שהיא רלוונטית.

<ברוך משולם: היא נדונה בישיבה האחרונה של ועדת שרים לענייני חקיקה, - - -

משה גפני: ועדת שרים לחקיקה לא מעניינת אותי.

משה גפני: כל חוק שלי היא נגד, אז היא בכלל מבחינתי לא מעניינת.

<ברוך משולם: אבל אנחנו במסגרת - - -

משה גפני: אני שואל, תסכימו שנכניס את זה פה בתור - - -

<ברוך משולם: לא, לפה בוודאי שלא.

משה גפני: אז אני מבקש להכניס את זה בתור הסתייגות, את הצעת החוק שלנו.

ניסן סלומינסקי: טוב.

<שלומית ארליך: צריך להצביע על זה.

משה גפני: בסדר.

ניסן סלומינסקי: אתם מתכננים לדון בזה במסגרת אחרת?

משה גפני: כן, הם אמרו.

<אביבה אטיאס: כן.

<ברוך משולם: כן, אנחנו מתכוונים - - -

<עופר מנירב: כבוד היושב-ראש, אפשר מילה?

<עופר מנירב: זה היה במסגרת ה-white print, אותו נייר לבן שהיה פה על השולחן, שם היה כתוב 15%, זה היה מסלול שהופיע שם, זה אותה הצעה שהייתה אמורה להיות ברגע האחרון ולא עלתה משום שהוועדה קיבלה החלטה לדון בכחול ולא בלבן, ולכן לא הגיעו לדיון שם.

<עופר מנירב: במסלול שם יש בדיוק את מה שהעלה חבר הכנסת גפני, רק במקום 12%, 15% כאופציה נוספת על המסלולים שקיימים היום.

<עופר מנירב: הייתה הבטחה שזה יגיע במילא לפה, אדוני, וישבנו על זה, הייתה הבטחה שיביאו את זה במילא, אז למעשה זה מה - - -

משה גפני: אני מציע את ההסתייגות הזאת, אני מציע שלחילופין יהיה 15%, לא 12%.

משה גפני: אם אתה יכול להצביע עכשיו, תצביעו נגד, אבל אני חייב ללכת, אחרת אי-אפשר להגיש.

ניסן סלומינסקי: מצביעים רק על ההסתייגות?

משה גפני: רק על ההסתייגות.

משה גפני: תפילו את זה, בסדר, אנחנו מתנגדים, אבל - - -

ניסן סלומינסקי: בסדר, הבנתי.

ניסן סלומינסקי: אז, בועז, בוא, נפיל את ההסתייגות, אבל - - -

בועז טופורובסקי: ברור.

ניסן סלומינסקי: ישנה כאן הסתייגות.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

משה גפני: אני.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד – 1

ניסן סלומינסקי: נמנעים – אין

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות נפלה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: גם את הלחילופין, מה שהיה בנייר הלבן.

ניסן סלומינסקי: רבותי, אבל זה לא סותר שתדונו בנושא, ויכול להיות שתקבלו את זה במסגרת - - -

משה גפני: כן, אם זה יגיע למליאה אולי תזרזו את הדיון.

ניסן סלומינסקי: בדיוק.

ניסן סלומינסקי: ויכול להיות שתקבלו את זה במסגרת אחרת, אנחנו הפלנו את זה מהנושא פה.

<ברוך משולם: אנחנו שוקלים לעשות התאמות ועדכונים בעקבות המתווה האחרון שעבר, ובין היתר נשקול גם את הנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: בסדר, אבל רק תעשו את זה בזריזות.

משה גפני: אבל אם אתם עושים את זה מהר אז יכול להיות שעד שזה יגיע למליאה אז יהיה אפשר בהסכמתכם להעביר את ההסתייגות, וזה מאוד חשוב, אתם לא לוקחים את זה בחשבון.

<אביבה אטיאס: ברור לך שזה לא משפיע על המקדמה בכלל, זה לא משפיע.

משה גפני: אבל עם כל הכבוד, אתם לא לוקחים בחשבון שאני הולך להעביר הסתייגות של ליצמן.

משה גפני: טוב, לא חשוב.

ניסן סלומינסקי: אמרתי את ההערה - - -

משה גפני: אנשי האוצר הם אנשים רציניים.

אלעזר שטרן: אין להם גם שום הערכה.

ניסן סלומינסקי: מבחינת הבליסטראות ליצמן וגפני זה היינו אך מבחינת האוצר.

אלעזר שטרן: אין להם הערכה שבסוף הם מצליחים לשתף פעולה.

משה גפני: על ה-15% אתם מסכימים?

<ברוך משולם: אנחנו שוקלים את הנושא הזה במסגרת נושאים נוספים לגבי ההתאמות - - -

ניסן סלומינסקי: תנסו.

ניסן סלומינסקי: הבקשה היא - - -

משה גפני: תנסו כמה שיותר.

<ברוך משולם: זה לא יבוא לבד, זה כנראה יבוא בחבילה משולבת, זה נשקל - - -

משה גפני: אם זה הכיוון אז אולי תחשבו להעביר את זה.

ניסן סלומינסקי: תקדימו את החשיבה על זה - -

משה גפני: בדיוק.

ניסן סלומינסקי: - - והיה ותחליטו שכן אז יכול להיות שאפשר יהיה לאשר את ההסתייגות, או הפוך, ירדו מההסתייגות ויצטרפו למה שתעשו אותו דבר.

משה גפני: נכון.

<אביבה אטיאס: גם אם נקבל את מה שגפני אומר אין לזה תוצאה אופרטיבית.

ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר, תעשו את זה בזריזות וזה ימנע מאתנו הצבעה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא אוהבים להצביע נגד גפני–ליצמן, אז תמנעו מאתנו את האי-נעימות הזאת.

<ברוך משולם: הצו פה תקף עד סוף החודש.

ניסן סלומינסקי: בלי קשר לצו.

משה גפני: מה שספי הסביר לכם, שאתם יכולים לנצח אותי לבד ואת ליצמן לבד, את שנינו יחד קשה.

<ברוך משולם: אנחנו לא רוצים לנצח אף אחד.

משה גפני: סתם.

ניסן סלומינסקי: ספי הסביר להם את הסיטואציה של הקואליציה העתידית ולכן - - -

משה גפני: אבל אם הם מקדימים את זה - - -

ניסן סלומינסקי: לכן ביקשתי שיקדימו, או שזה או שזה.

ניסן סלומינסקי: רבותי, הפלנו את זה, אתם תקדימו.

משה גפני: שלומית, צריך להצביע גם על הלחילופין, על ה-15% או שזה יחד עם אותה הסתייגות?

ניסן סלומינסקי: לא, הורדנו.

ניסן סלומינסקי: מה שמבקשים, תקדימו את הדיון, ואם תחליטו שכן זה יחסוך לנו כמה דברים.

<ברוך משולם: נשקול את זה.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ניסן סלומינסקי: תודה לכם.

<שלומית ארליך: בעצם היינו בעמוד 425 בפסקה (4)(ה)(3).

<שלומית ארליך: לעניין פסקה (3), לא הקראנו את זה עדיין, תכף נקריא אותה.

<שלומית ארליך: אתה יודע מה, שי, בוא נעשה ככה, תקריאו את (ה)(2) ו-(3) ואז נדון בהן גם.

<שלומית ארליך: לגבי (3) מבחינת המהות אין בעיה, אבל הסיפה, "וזאת לעניין הקטנת שיעור המקדמה בלבד", מפה יכול להשתמע בטעות שלמנהל יש איזושהי סמכות להגדיל את שיעור המקדמה, ואנחנו בכלל לא נוהגים לכתוב סעיפים כאלה, סיפות כאלה כשנותנים סמכות.

<עופר מנירב: אז תבטלי את המילה "הקטנה".

<שלומית ארליך: אני חושבת שצריך למחוק את כל הסיפה, "לעניין - - -

<עופר מנירב: "לעניין שיעור המקדמה בלבד", בלי "הקטנת".

<ספי זינגר: אגיד לך מה הייתה - - -

<עופר מנירב: לגבי שיעור המקדמה וגמרנו.

<שלומית ארליך: אפשר להוריד את כל הסיפה, לא צריך את הסיפה.

<עופר מנירב: לא.

<שוש שחם: למה לא?

ניסן סלומינסקי: רגע, רבותי, ספי קיבל רשות דיבור.

<ספי זינגר: מה שהתכוונו לכתוב בסיפה, ואולי לא ניסחנו את זה מדויק מספיק, זה לומר שזה שאנחנו רואים את הבקשה כאילו התקבלה זה רק מה שנוגע למקדמות.

<ספי זינגר: לעניין חבות המס הסופית שהיא תעשה שומה - - ->

<שלומית ארליך: וזה ברור, ספי.

<ספי זינגר: זה לא ברור לגמרי מהנוסח.

<שלומית ארליך: אבל בשום מקום אחר בחקיקה אין התייחסות כזאת שאתה אומר שאתה דן בבקשה מסוימת אתה לא תדון.

<שלומית ארליך: זאת אומרת, זה פשיטה, אף פעם אתה לא רואה שמציינים את זה בחקיקה.

<שלומית ארליך: אם כתבת שאתה דן בבקשה ואתה מקבל אותה או לא מקבל אותה אז כמובן שאתה - - -

<ספי זינגר: לא, זה לא אם הוא מקבל, זה לא נתן המנהל תשובה, יראו אותה כאילו התקבלה.

<שלומית ארליך: נכון

<ספי זינגר: רק על זה.

<ספי זינגר: מה שנקרא כאילו התקבלה, שלא תחשוב - - -

<שלומית ארליך: כן, אבל זו הייתה הבקשה, מה זה "התקבלה"?

<ספי זינגר: אבל אם יש שאלה של נוסח אנחנו - - -

<שלומית ארליך: הוא מקבל או לא מקבל את מה שהגשת בבקשה, בסדר?

<אביבה אטיאס: לא, אבל הבקשה יכולה להיות הרבה יותר רחבה, הוא יכול להגיד לא רק לגבי שיעור המקדמה, הוא יכול להגיד לגבי השומה והשומה צריכה להיות - - -

<שלומית ארליך: נכון, אבל בהרבה מקומות בפקודת מס הכנסה - - -

<ספי זינגר: אני מציע שהעיקרון יהיה ברור ואם הניסוח לא נראה לך נכון נתקן אותו שיהיה ברור.

<שלומית ארליך: לא נראה לי נכון שצריך לעגן את זה בצורה כזאת בחקיקה, כיוון שזה לא קיים גם במקומות אחרים.

<שלומית ארליך: כי גם במקומות אחרים כשאתה דן באיזושהי בקשה, ולא משנה אם אתה מקבל אותה או לא מקבל אותה בסופו של דבר, אתה לא כותב בכל מקום בחקיקה שיראו את זה רק לעניין הבקשה עצמה ולא לעניין הדברים הנלווים שכתבת כנימוקים בתוך הבקשה, זה מה שאני אומרת.

<שלומית ארליך: ולכן, גם כאן צריך להשמיט את הסיפה הזאת ולא לכתוב אותה במפורש.

<ספי זינגר: אנחנו חושבים שחשוב שיהיה ברור - - -

<שלומית ארליך: למה זה שונה מכל הסעיפים האחרים שבהם - - -

<ספי זינגר: התשובה שבמחדל כזאת, - - -

<שלומית ארליך: לא.

<ספי זינגר: אבל אם יש לנו בעיה עם הניסוח - - -

<שלומית ארליך: לא.

<עופר מנירב: ספי, הבקשה במקור היא להקטין את השיעורים, וכל דבר אחר שיהיה כתוב הוא עדיין להקטין את השיעורים - - -

<שוש שחם: לא, היא גם לאפס.

<שוש שחם: להקטין ולאפס.

<עופר מנירב: להקטין לאפס את השיעורים, כך שלא יכול להיות משהו אחר.

<עופר מנירב: כתוב ברישה, כתוב להקטין את השיעורים, גמרנו.

<עופר מנירב: אין בקשה אחרת, זאת הבקשה, להקטין את השיעורים.

ניסן סלומינסקי: ספי, תדברו רגע ביניכם, כי כנראה להוריד את זה צריכים רק בוועדה, לא מספיק – זה לא ניסוח שאני יכול להטיל עליכם שתעשו את זה אחר כך ביניכם.

ניסן סלומינסקי: אם מורידים, מה ששלומית אומרת, אם מורידים אז רק הוועדה.

ניסן סלומינסקי: אז בואו, תדברו רגע ביניכם.

<שלומית ארליך: אבל שוב, ספי, בכל מקום שאתה מגיש בקשה בפקודת מס הכנסה, במיסוי מקרקעין, בכל תחום שהוא במסים, לא כתוב לך שהתשובה תהיה – הרי זה פשיטה שהתשובה תהיה בנושא הבקשה, והיא לא תהיה ביחס לדברים אחרים שהגשת כנימוקים בתוך הבקשה, זה לא כתוב בשום מקום.

<שלומית ארליך: למה ליצור פה עכשיו משהו שלא קיים במקומות אחרים בחקיקה?

<שלומית ארליך: אתה יוצר איזושהי אי-קוהרנטיות בין החקיקה עצמה - - -

<ספי זינגר: אני מציע לך ניסוח שהוא לא אי-קוהרנטי - - -

<עופר מנירב: ספי, אין לך בעיה, הבקשה היא לגבי אישור.

<עופר מנירב: אבל הבקשה היא לגבי שיעור המקדמה, הבקשה היא רק שיעור המקדמה.

<אביבה אטיאס: ברור שהבקשה היא לגבי שיעור המקדמה.

<אביבה אטיאס: בסדר.

<שלומית ארליך: אתם משחקים עם הניסוח, אבל שוב, אין לזה באמת - - -

<ספי זינגר: אבל זה כבר ניסוח, זה הבהרה טובה.

<קריאות: - - -

<ספי זינגר: יראו את הבקשה לעניין שיעור המקדמה כאילו התקבלה.

<אביבה אטיאס: מצוין, כן.

ניסן סלומינסקי: או גימעכט, או גימעכט זה נגמר.

<אביבה אטיאס: כן, בדיוק.

<אביבה אטיאס: גם בלי להבין מה זה אני מבינה.

ניסן סלומינסקי: קשה להסביר מה בתרגום מילולי, אבל או גימעכט.

<שוש שחם: נעשה.

<אביבה אטיאס: "שנמסרה" צריך להיות.

<ברוך משולם: "- - שנמסרה לו ההחלטה", עשינו פה איזה עדכון קטן של נוסח.

<שלומית ארליך: רגע, שוב, "בתוך 14 ימים מיום".

<ברוך משולם: במקום "מתן" יבוא "שנמסרה לו ההחלטה".

<שלומית ארליך: למה?

<שלומית ארליך: למה אתם צריכים את התיקון הזה?

<אביבה אטיאס: זה יותר לטובת הנישום.

<שוש שחם: מבחינה משפטית זה חייב להיות "שנמסרה".

<עופר מנירב: חייב להיות ככה.

<אביבה אטיאס: זה יותר לטובת הנישום.

<עופר מנירב: זה חייב להיות ככה, נכון, זה באמת לטובה, אבל זה חייב להיות ככה.

ניסן סלומינסקי: זה בגלל שאם תהיה שביתה בדואר אז זה יתקע שם חודשיים?

<אביבה אטיאס: זה יעמוד לטובתו.

<שלומית ארליך: בעצם פה אתם קובעים איזשהו מנגנון ייחודי לבחינת החלטה שניתנה בעניין הפחתת מקדמות, נכון?

<שלומית ארליך: אני לא מכירה מנגנון כזה, במה המנגנון הזה שונה מהליך של עיון חוזר?

<שלומית ארליך: של השגה?

<שלומית ארליך: למה קבעתם איזשהו הסדר ייחודי כזה?

יצחק אהרונוביץ': השגה זה הליך ארוך יותר, הוא נותן יותר זמן וכו'.

יצחק אהרונוביץ': היות והליך המקדמה הוא הליך מקוצר כי הרי הליך המקדמה הוא בעצם בשלב שלמעשה עוד לא נעשתה שומה שלב א', אם היינו עכשיו מכניסים את זה להליכי ההשגה הרגילים היינו נמצאים במצב שבו דנים בהשגה לאחר שיש כבר שומה שלב א', ובעצם זה לא נותן כלום גם לא לנישום.

יצחק אהרונוביץ': הרי המטרה של הנישום לצאת עם אישור מסים כמה שיותר מהר, ולכן אמרנו, יש פה איזשהו הליך ייחודי שלא היה קודם.

יצחק אהרונוביץ': אגב, אחת הביקורות – למה זה חוקק?

יצחק אהרונוביץ': כי קודם, בנוסח הנוכחי הקיים אין למעשה אפשרות להגיש איזשהו עיון חוזר, אמרנו: אז ניתן בכל אופן אפשרות, ואפילו נסמיך רק את הדרגים הבכירים במשרד לדון בזה, כדי שהם יראו האם הדרגים למטה באמת מתנהלים כמו שצריך כשהם דוחים את הבקשה.

יצחק אהרונוביץ': ולכן זה איזשהו הליך באמת ייחודי, אבל לטעמנו להעביר את זה לתהליך של השגה רגילה לא ייתן כלום.

יצחק אהרונוביץ': השגה רגילה יש שמונה חודשים זמן לדון בה.

<ספי זינגר: זה יכול לקחת זמן אז - - -

ניסן סלומינסקי: עופר.

<עופר מנירב: קודם כול הכיוון נכון, זה צריך להיות, אבל לדעתי יש פה שני כשלים.

<עופר מנירב: כשל אחד, צריך להוסיף לעוד סעיף את סעיף (ה)(3) גם פה, הווה אומר שיהיה כתוב גם פה שאם תוך 30 יום לא תהיה תשובה "זה התקבל", משום שאחרת זה מילה ריקה, אין לזה שום דבר.

<עופר מנירב: חוץ מזה - - -

ניסן סלומינסקי: אתם מסכימים עם זה?

<ברוך משולם: מקובלת ההצעה של עופר, אבל אנחנו מבקשים שבמקום 30 ימים יהיו לנו 45 ימים.

<שוש שחם: לא.

<ברוך משולם: כי אנחנו רוצים עוד קצת זמן לבדוק את זה עם ה-default שעבר המועד וזה מתקבל, אז תנו לנו עוד שבועיים לבדוק את זה.

<אביבה אטיאס: בכל זאת, ענינו, - - - סמכות, כבר בקשה יותר רצינית - - -

<שוש שחם: אז זה 30 יום, אנחנו מדברים על קיצורים, זה כבר לא קיצורים.

יצחק אהרונוביץ': היום זה כבר לא קיים בכלל.

<ברוך משולם: כן, היום זה לא קיים.

יצחק אהרונוביץ': זה הליך חדש שנצטרך להטמיע.

<ברוך משולם: זה בקשה חוזרת אחרי שכבר ניתנה החלטה באותו נושא, לכן, כדי שנוכל לבדוק את זה לעומק אנחנו רוצים פה עוד שבועיים נוספים.

<עופר מנירב: כבר נתנו יותר, ה-30 זה יותר מ-20 כבר, זה לא מספיק?

<עופר מנירב: זאת אומרת, אין אפשרות להסתפק בזה?

<עופר מנירב: אם אנחנו רוצים לגמור את ההליך מהר, עוד פעם, לא אתווכח על זה, אבל השאלה אם באמת אנחנו רוצים לקצר, אנחנו רוצים לקצר היום.

<אביבה אטיאס: נעשה הכול שזה יהיה יותר מוקדם.

ניסן סלומינסקי: אתם מדברים רק על (ה)(3)?

<עופר מנירב: נראה לי ששי הולך לכיוון של ה-30 יום, נכון, שי?

יצחק אהרונוביץ': לא, אמרתי 80 יום.

<עופר מנירב: אמרת 80 יום?

<עופר מנירב: אם אמרת 80 יום אני מסכים, אבל אם אמרת 30 יום, יהיה 30?

יצחק אהרונוביץ': לא אמרתי 30.

<שוש שחם: למה שלא יהיה 20?

יצחק אהרונוביץ': מכינים פה הליך חדש, אומרים - - -

ניסן סלומינסקי: עופר, הבקשה שלך זה רק על (ה)(3) 30 יום ואתם אומרים 45 או על שניהם?

יצחק אהרונוביץ': לא, רק על סעיף (ו).

<ברוך משולם: על (ו).

<עופר מנירב: ב-(ו) להוסיף פסיק, כמו (ה)(3) גם ב-(ו).

ניסן סלומינסקי: אני יודע, אז - - -

<עופר מנירב: הם אומרים שהם רוצים להוסיף את זה, ב-(ו) כשהם מוסיפים הם רוצים שזה יהיה 45 יום.

<ברוך משולם: בהנחה שזה יתקבל באופן אוטומטי עם אותה סנקציה של סעיף - - -

ניסן סלומינסקי: אבל אני שואל אם הוויכוח שלכם הוא רק על מה שהוא מבקש, על (ה)(3).

<עופר מנירב: כן.

<ברוך משולם: כן.

ניסן סלומינסקי: אבל איפה שיש 30 - - -

<עופר מנירב: אין משמעות ל-30.

<אביבה אטיאס: אנחנו מסכימים, (ה)(3) גם וגם.

<שוש שחם: אתם מסכימים?

ניסן סלומינסקי: אז לא יהיה 30 בכלל, רק 45, 5 יום?

ניסן סלומינסקי: או שאתם מפצלים?

יצחק אהרונוביץ': אם הוא בתוך 45 יום לא נתן את ההודעה אז - - -

<עופר מנירב: נכון, מפצלים רק לגבי זה, כאן אתה משאיר 30 יום.

יצחק אהרונוביץ': כן, בוודאי.

ניסן סלומינסקי: מה בוודאי?

<ברוך משולם: 45 ימים לגבי סעיף (ו), בתוך 45 ימים אם לא ניתנה החלטה - -

<עופר מנירב: בעיון החוזר זה יתקבל.

<ברוך משולם: - - בעיון החוזר, זה אותו מנגנון של סעיף (3).

<שלומית ארליך: בואו נעשה את זה מסודר.

<שלומית ארליך: בעצם מה שהולך להיות זה כזה דבר, בסעיף קטן (ו) במקום ה-30 ימים יבוא 45 ימים, ובנוסף, כל סעיף (ו) יהיה סעיף (ו)(1) ויתווסף לו סעיף (ו)(2) שיאמר: לא נתן המנהל תשובה במועד כאמור בפסקה (1) – שהיא תהיה מה שסעיף (ו) היום – יראו את הבקשה כאילו נתקבלה.

<שלומית ארליך: בסדר?

<ספי זינגר: כן.

<עופר מנירב: עוד דבר לגבי זה.

<עופר מנירב: ביקשו פה לבטל את הוראות סעיף 88.

<עופר מנירב: אגיד, לרעתי כבר מראש, שנכון שהוא לא יהיה אפקטיבי, אבל מצד שני לבוא ולהגיד שההחלטה של פקיד שומה יותר היא לא שפיטה ואי-אפשר לפנות יותר לבית-המשפט זו הצהרה מסוכנת, משום שנכון שהפנייה לבית-המשפט, כמו שאני יכול לפנות לכל דבר אחר, פה לא תהיה אפקטיבית, אבל אני לא יכול למנוע אותה.

<עופר מנירב: אני לא חושב שזה נכון שבספר החוקים יגידו שיש החלטה של פקיד שומה שאי-אפשר להגיש עליה ערעור לבית-משפט, זה לא מכובד.

<שלומית ארליך: נכון.

<שלומית ארליך: האם אפשר להשמיט את זה?

<שוש שחם: אני מצטרפת.

<שוש שחם: לא התכוונו שיהיה כתוב כאן

<שוש שחם: בסוף "הוראות סעיף 88 לא יחולו".

<שוש שחם: התכוונו שיהיה כתוב שהוראות סעיף 88 יחולו.

<ספי זינגר: מה?

<שוש שחם: הוראות סעיף 88 כן יחולו.

יצחק אהרונוביץ': העמדה שלנו אומרת - - -

<אביבה אטיאס: אבל עוד לא נסתיימו - - -

יצחק אהרונוביץ': בדיוק.

יצחק אהרונוביץ': ההליך של ערר לוקח זמן, עד שיוגש ערר כבר הליך השומה יסתיים.

יצחק אהרונוביץ': זאת אומרת, - - -

<עופר מנירב: אמרתי את זה בעצמי.

<קריאות: - - -

<עופר מנירב: לא יפנו לפי זה, אבל לבוא ולפסול את הסמכות הזאת, ספי, תגיד אתה, זה נראה לי משהו לא ראוי מבחינה - - -

ניסן סלומינסקי: רבותי המכובדים, הזמן רץ, ספי, שי, כל האחרים.

<שלומית ארליך: ספי, האם אפשר להוריד את זה?

יצחק אהרונוביץ': אנחנו חושבים שזה מיותר, זה יגרום – ההליכים גם ככה הם הליכים ביורוקרטיים וכו', יהיו כאלה שכן פתאום יגישו ערר, ואז יצא מצב שיוגש ערר, בינתיים יעשו את השומה העצמית, נגיע לבית-משפט, גם ככה יש לנו עררים, אנחנו מנסים להקטין את כמות העררים בבתי-משפט - - -

<שוש שחם: זה לא ערר, זה השגה.

<שוש שחם: על זה אפשר להגיש השגה.

יצחק אהרונוביץ': נו, יש לך, הנה, עיון.

<שוש שחם: אוקיי.

יצחק אהרונוביץ': העיון זה בעצם השגה.

יצחק אהרונוביץ': אתם רוצים שעוד יהיה ערר על העיון?

<שוש שחם: אז לא, לא.

<שוש שחם: אמרת שאתם רוצים להכניס כאן איזשהו הליך מהיר.

יצחק אהרונוביץ': נכון, זה מהיר.

<שוש שחם: וההליך המהיר זה העיון, אבל זה לא שולל את זה שיש גם השגה.

יצחק אהרונוביץ': כן, אבל ההשגה לא חלה פה.

יצחק אהרונוביץ': כאן החלנו הליכי שומה מיוחדים לצורך העניין הזה, זה בעצם מה ששלומית אמרה מקודם, שעשינו פה איזשהו הליך מיוחד.

יצחק אהרונוביץ': נכון, היות וזה הליך מהיר ואמור להישאר מהיר, אם אני נותן עכשיו גם אפשרות גם להגיש פה ערר אז אנחנו לא בעד.

ניסן סלומינסקי: מצד אחד כמו שעופר אומר, באמת אין לזה שום משמעות, אבל מצד שני אני מבין מה ששי אומר שאנשים לא יבינו את מה שאנחנו מבינים והם יתחילו להגיש עררים, ויכול להיות שכבר לא יהיה רלוונטי כי כבר הזמן היה, אבל מרגע שהגישו יצטרך לבוא מישהו לבית-המשפט ולדבר, להגיד שזה כבר לא רלוונטי כי עבר הזמן וכבר התקבלה החלטה, אבל מישהו צריך להגיע, ואם זה הרבה זה טרחה גדולה.

ניסן סלומינסקי: ואת זה הם רוצים למנוע, הבנתי נכון?

יצחק אהרונוביץ': נכון, כן.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו חושבים פשוט שזה - - -

<שוש שחם: כבודו, אבל אפשר להוסיף משהו בבקשה?

<שוש שחם: לכל הוויכוח הזה יש כאן משמעות רק לגבי תשלום המס.

<שוש שחם: כשמשלמים את המס הוא עוצר את המרוץ של ריבית והצמדות וכו', זה כל המשמעות כאן.

<שוש שחם: זאת אומרת, אם יש הסכמה לגבי גובה המקדמה אז נעצר כאן המרוץ של - - -

ניסן סלומינסקי: ספי, מה אתם אומרים?

<ספי זינגר: אני חושב שאין בעיה משפטית בלהשאיר את הסעיף הזה, כי באמת מדובר בהליך מקדמי, ואני חושב ששי צודק שזה ייצור איזשהו סוג של ערבוב.

<ספי זינגר: למיטב זכרוני, אבל אני מנסה לחפש ואני לא מוצא את זה, יש סעיף דומה במס הכנסה, ואני לא בטוח בזה.

<ספי זינגר: אני חושב שנכון יותר, כמו ששי אומר, לא להכניס את זה כי זה יוצר איזשהו מן כפל הליך - -

<שלומית ארליך: למרות שאתה מונע - - -

<ספי זינגר: - - על משהו מקדמי כשבע

<ספי זינגר: צם כבר צריך לנהל את ההליך על השומה העיקרית.

<אביבה אטיאס: ותמיד יש – תראי, גם בבקשה - - -

<ספי זינגר: אפשר גם כמובן להשמיט את זה, זו החלטה של הוועדה.

<שוש שחם: אבל אפשר להוסיף ניסוח שבכל מקרה אפשר להוסיף את זה להשגה.

ניסן סלומינסקי: אבל זה ייצור, יתחילו להגיע - - -

<שוש שחם: זאת לא החלטה שהיא סופית.

ניסן סלומינסקי: אז למה הם לא אומרים שיש כזה דבר?

ניסן סלומינסקי: הם אנשי הדמוקרטיה.

ניסן סלומינסקי: אני שואל, אני מנסה להבין, רבותי.

<שוש שחם: זו לא יכולה להיות החלטה סופית שלא יהיה עליה שום אפשרות גם בהמשך - - -

<אביבה אטיאס: עופר, זה כמו בבקשה להחלטה, היא לא סופית, שום דבר לא סופי, יש את בג"ץ ויש המרצות פתיחה ויש עתירות מינהליות - - -

<ברוך משולם: את יכולה להעלות כל החלטה מינהלית אחרת, את תמיד יכול לערור.

<אביבה אטיאס: זה תמיד אפשר, אבל לא בפרוצדורה המיוחדת של דיון שומתי.

<שוש שחם: למה אי-אפשר להוסיף את זה לדיון שומתי?

<אביבה אטיאס: למה שזה יהיה בדיון שומתי?

<אביבה אטיאס: עוד לא התחלת לטפל בשומה.

<שוש שחם: כי את רוצה לעצור את המרוץ של - - -

<אביבה אטיאס: עוד לא התחלת.

ניסן סלומינסקי: זה קצת לא הגיוני.

<אביבה אטיאס: המפקח עוד לא ישב על השומה, את רוצה כבר להגיע לבית-משפט?

<שוש שחם: את רוצה לעצור את המרוץ - - -

ניסן סלומינסקי: רגע, רבותי, תנו לי רק להבין.

ניסן סלומינסקי: מעופר הבנתי שלמעשה כל הדיון הוא רק אם יהיה כתוב או לא, אבל אין לזה משמעות כי בין כה וכה - - -

<אביבה אטיאס: לא, יש לזה משמעות.

<אביבה אטיאס: אני לא מסכימה.

ניסן סלומינסקי: רק שנייה, דקה.

<שוש שחם: בטח שיש לזה.

ניסן סלומינסקי: אם יש משמעות מעשית אז אי-אפשר למנוע מאדם ללכת לבית-משפט.

<אביבה אטיאס: לא נמנע ממנו, כמו במנגנון של ניכוי מס במקור במס הכנסה.

<אייל לב ארי: אז תשאירו.

<ספי זינגר: ללכת לבית-משפט יש שתי משמעויות.

<ספי זינגר: כל החלטה מינהלית אפשר לתקוף בבית-משפט או בבג"ץ, בבית-משפט לענייני משפחה.

<אביבה אטיאס: נכון.

ניסן סלומינסקי: אז מה זה המשמעות - - -

<אייל לב ארי: אז למה לא להשאיר את ההליך הקיים בוועדת ערר?

<אביבה אטיאס: שלא יתקיים הדיון של הערר המיוחד בוועדות ערר מס שבח, שיושבים שם גופים באמת מקצועיים שמתחילים לדון בגוף השומה.

<אביבה אטיאס: זה הליך מיוחד, זה הפרוצדורה לדיון בשומה.

<אביבה אטיאס: שים לב, הבן-אדם רק הגיש את השומה העצמית שלו, עוד לא ישב מול מפקח, עוד לא התקיים אתו דיון שלב א', מה אנחנו צריכים להיות שם בבית-משפט?

<אביבה אטיאס: אם הוא חושב שהחלטת המנהל בלתי סבירה, שרירותית, - - -

ניסן סלומינסקי: זה לא מונע ממנו?

<אביבה אטיאס: לא.

<ברוך משולם: לא.

<אביבה אטיאס: זה רק סעיף – הוא תמיד יכול - - -

<אייל לב ארי: תשמעו, המשמעות היא שבעצם הבן-אדם יצטרך לבוא ולשלם את המקדמה שלדעתו היא לא צודקת בדיוק כמו שהוא יכול - - - מס שבח - - - >

<אביבה אטיאס: לא, הוא עושה שומה עצמית.

<אייל לב ארי: נכון, ואתם יכולים לבוא - - -

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, זה לא סותר את זה.

<קריאות: - - -

<עופר מנירב: איך?

<אביבה אטיאס: צריך לעשות פתיחה - - -

<שוש שחם: לא, אם אנחנו - - -

<עופר מנירב: יש בשביל זה ועדת ערר, למה ליצור הליך נוסף?

<עופר מנירב: הליך מקביל?

<אביבה אטיאס: רק סעיף 88.

<עופר מנירב: למה להשאיר את ההליך עם השיעורים כשיש הליך ספציפי?

<אביבה אטיאס: לא רוצה להגיע לוועדות ערר אם אין השומה.

ניסן סלומינסקי: אז יש כאן מחלוקת, האם סעיף 88 נועל דלתות או שהוא רק נועל את הדלתות בהתחלה?

<אביבה אטיאס: של ועדת ערר.

<אביבה אטיאס: רק של ועדת ערר.

ניסן סלומינסקי: אבל אחר כך אם זה לא מצא חן בעיניו הוא יכול ללכת.

<אביבה אטיאס: - - - אחר כך הוא יכול להשיג - - -

<עופר מנירב: אבל זה האינסטנציה, זה ועדת ערר, זה האינסטנציה לערעור במס השבח, זה בית-המשפט שלי.

<עופר מנירב: בית-המשפט שלי זה ועדת ערר.

ניסן סלומינסקי: רגע, עופר, שנייה, רבותי.

<עופר מנירב: אלך לבג"ץ, למינהלי, על מה אלך?

ניסן סלומינסקי: נניח, ועדת הערעור, עופר, - - -

<אביבה אטיאס: מה אתה עושה עם ניכוי מס במקור?

<עופר מנירב: זה לא בדמי, כדי שנבין טוב, זה לא בדמי - -

<אביבה אטיאס: נכון, אז - - -

<עופר מנירב: - - אני חושב שזה לא תקין.

ניסן סלומינסקי: תענו לי בבקשה, אם ועדת הערר גמרה את הדיון שלה והחליטה מה שהחליטה, ונניח שזה כן כתוב פה, האיש לא מוצא חן בעיניו, הוא יכול ללכת לבית-משפט?

<קריאות: - - -

<קריאה: כן, עם המנהל.

<ספי זינגר: הוא יכול.

<עופר מנירב: מונעים ממך ועדת ערר פה.

<שלומית ארליך: אתה מדבר אחרי - - - ללכת לוועדת הערר.

ניסן סלומינסקי: אחרי.

<אביבה אטיאס: אחרי ועדת ערר זה בית-משפט עליון.

<שוש שחם: ועדת ערר זה בית-משפט מחוזי.

<עופר מנירב: זה כמו מחוזי.

<אביבה אטיאס: זה דיון מחוזי.

<עופר מנירב: כבודו, ועדת ערר זה במקום בית-משפט מחוזי, זה כמו בית-משפט מחוזי.

ניסן סלומינסקי: שמישהו יסביר.

<ספי זינגר: קודם כל יש פה שני דיונים.

<ספי זינגר: מקדמות זה השלב המקדים לשומה האמיתית, לכן המקדמות הן רק דיון ראשוני בחבות הראשונית שאחרי זה תתברר באופן סופי.

<ספי זינגר: השאלה שעכשיו עולה פה לדיון זה כמה נכון לתת ביקורת שיפוטית על ההחלטה ביחס למקדמות.

<ספי זינגר: יש שתי רמות של ביקורת שיפוטית.

<ספי זינגר: יש ביקורת שיפוטית על הליך מינהלי, הביקורת השיפוטית הזאת תמיד קיימת, אבל הגבולות שלה יותר מצומצמים.

<ספי זינגר: אז ביקורת כזאת, מתחם הסבירות שהיא בודקת את החלטת הרשות, היא נותנת לה מתחם סבירות יותר גדול, זה ביקורת מינהלית.

<ספי זינגר: זה ביקורת מסוג אחד שהיא בוודאי תמיד תהיה קיימת.

<ספי זינגר: מה שלשכת עורכי-הדין מבקשת - - -

<אביבה אטיאס: שזה מה שראוי שיהיה בשלב הזה.

<אביבה אטיאס: ספי, סליחה, שזה מה שראוי שיהיה בשלב הזה, לא הדיון השומתי.

<ספי זינגר: מה שלשכת עורכי-הדין מבקשת פה בשלב הזה זה שעל המקדמות לא נאפשר רק את תהליך הביקורת המינהלי, אלא נאפשר הליך ביקורת שיפוטי - -

<אייל לב ארי: מקצועי.

<ספי זינגר: - - כמו שיש ערעור על כל שומה.

<ספי זינגר: ופה עולה שאלה למה.

<אביבה אטיאס: וזה פותח את הדיון השומתי עוד לפני שהתחלנו באמת לדון אתו.

<ספי זינגר: מכיוון שאנחנו נמצאים בהליך מקדמי, לא בהליך השומה עצמו, יש הגיון לומר: אין עכשיו מקום, אין סיבה בעצם ללכת לבית-משפט בשביל לפתוח את הדיון עצמו כשבע

<ספי זינגר: צם הדיון הזה מתרחש עוד יומיים בשומה עצמה.

<ספי זינגר: לכן, בשלב הזה שאנחנו רק עוסקים במקדמה נכון לאפשר את הביקורת השיפוטית רק, כמו שאמרתי, כביקורת שיפוטית מינהלית.

<ספי זינגר: מצד שני אפשר גם - - -

יצחק אהרונוביץ': נכון.

ניסן סלומינסקי: עופר, קצר.

<עופר מנירב: אני רוצה רק משפט אחד להסביר לגבי מה שספי אמר קודם כדי להראות למה אנלוגית אני חושב שאתה טועה בנושא של מס הכנסה שהוא הציע לחפש.

<עופר מנירב: במס הכנסה במקדמות אני יכול להקטין לבד, לא צריך את האישור שלך אפילו.

<עופר מנירב: יש לך הגדלה, אני הולך, נכנס למחשב כמייצג, מקטין, אני לא מחכה אפילו לתשובה שלך ומקטין.

<עופר מנירב: זאת אומרת, אני יכול להקטין נקודה.

<עופר מנירב: פה אתה לא מאפשר לי להקטין, פה אני תלוי בך, לכן הדוגמה שנתת לא נכונה.

<עופר מנירב: זה מקרה חריג שאתם הולכים לעשות פה משהו שאני חושב שתקדימית הוא לא נכון, זה הכול.

<שוש שחם: אני יכולה שתי מילים?

ניסן סלומינסקי: כן.

<שוש שחם: כבודו, הכוונה של כל הרעיון הזה כאן לקצר הליכים כדי לקבל מה שיותר מהר אישור לטאבו.

<שוש שחם: החישוב העצמי שלי הוא מס שבח של 10,000 שקל, אבל הם חושבים שמס השבח שלי יהיה יותר גבוה.

<שוש שחם: איך שלא יהיה, אני מגישה את הבקשה בגלל שיש לי הפסדים, נניח, אני מגישה בקשה להקטנת המקדמה.

<שוש שחם: אני לא אמורה לשלם את הסכום הזה של מס השבח של 7.5%, אני אמורה לשלם הרבה הרבה הרבה פחות.

<שוש שחם: הם מחייבים אותי למעשה, הם דוחים לי, אז הם מחייבים אותי לשלם, ואז אני אמורה לשלם וסוף פסוק.

יצחק אהרונוביץ': ממש לא סוף פסוק.

<שוש שחם: ודאי.

יצחק אהרונוביץ': הגעת לשלב הבא.

<שוש שחם: מה השלב הבא?

יצחק אהרונוביץ': את עדיין בשלב א'.

<שוש שחם: אז מה השלב הבא?

<שוש שחם: השלב הבא שאני מגישה השגה.

יצחק אהרונוביץ': לא.

<שוש שחם: אז אני מציעה - - -

ניסן סלומינסקי: רבותי, די, רבותי, מספיק.

<שוש שחם: מה שצריך להיות כאן, אבל, כבודו, רק הערה, רק משפט נוסף.

ניסן סלומינסקי: חבל.

<שוש שחם: מה שצריך להיות כתוב כאן, שהוראות סעיף 87 לא נגרעות מהאמור בסעיף זה.

יצחק אהרונוביץ': השגה, מה פתאום.

<שוש שחם: כן, ודאי שכן.

יצחק אהרונוביץ': ואז יש לך את ההליך של ההשגה הכללי, יש לך הליך על האינסטנציה.

<שוש שחם: לא כתוב שזה לא גורע מסעיף 87, אם יהיה כתוב שזה לא גורע מהוראות סעיף 87 אז בסדר.

ניסן סלומינסקי: רבותי, אם אנחנו לא כותבים, אבל מורידים את הסעיף הזה, בסדר?

ניסן סלומינסקי: אתם יכולים לחיות עם זה?

ניסן סלומינסקי: ספי?

ניסן סלומינסקי: אחרים?

<שלומית ארליך: אז מורידים את סעיף.

<אביבה אטיאס: זה מיותר.

יצחק אהרונוביץ': זה מיותר, זה ייצור עיכובים וזה - - -

<אביבה אטיאס: סתם לעכב וסתם לתת זמן מיותר.

יצחק אהרונוביץ': להגיש כל מיני הליכים, בדיוק.

<אביבה אטיאס: כל מיני הליכי סרק, למה?

<ברוך משולם: עוד לפני שהתחלנו לדון בשומה.

<קריאה: אז יש לוועדה סמכות לפסוק הוצאות.

<שוש שחם: זה יכול להצטרף לדיון בהשגה.

<אביבה אטיאס: אם אתה חושב שהערכת המנהל שרירותית זה לא דיון בשומה, זה לא יכול להיות דיון בשומה.

<שוש שחם: אבל, סליחה, אתם מסכימים אתי שזה יכול להצטרף כדיון להשגה?

יצחק אהרונוביץ': אבל ההשגה היא כבר אחרי שלב א', אין כבר טעם למקדמה, שוש, נו, מה, שלב א'.

<אביבה אטיאס: גם לשכת רואי-החשבון לא רואה בזה, זה לא בנפשה, מה שנקרא.

<שוש שחם: בסדר, אז אם אתם מציינים את סעיף 88, תציינו שזה לא פוגע.

<שוש שחם: בשביל מה לציין את זה בכלל?

<אביבה אטיאס: אבל יש לך הליך של השגה.

<שוש שחם: אבל תורידו את זה.

<אביבה אטיאס: יצרנו לך הליך של השגה.

<שוש שחם: בסדר, תורידו את זה.

<שוש שחם: לפי דעתי תורידו את זה כי זה פשוט לא דמוקרטי.

<אביבה אטיאס: זה לרתום את העגלה לפני הסוסים.

ניסן סלומינסקי: בואו נוריד את זה, כי - - -

<ברוך משולם: אנחנו לא רוצים להוריד את זה, אנחנו מתעקשים שזה יישאר ככה.

<ברוך משולם: אנחנו חושבים שזה יעקר את כל הטעם של ההליכים שנריץ עכשיו פרקליטים ועוד דיונים פשוט על כלום.

<ברוך משולם: יהיה הליך שומה מסודר, ישבו יתדיינו, הכול ייקבע שם, יש תהליכי השגה רגילים, אנחנו מתעקשים שזה יישאר שם.

ניסן סלומינסקי: הם מתעקשים, לעצור ולעשות את זה בשבוע הבא עוד פעם?

ניסן סלומינסקי: אני שואל.

ניסן סלומינסקי: אתם רוצים - - -

<ברוך משולם: אנחנו רוצים את זה בפנים.

<שלומית ארליך: זה סתם התעקשות מיותרת.

<ברוך משולם: בסדר, כי יש ערעור על כל החלטה מינהלית, שיפנו בהליך המסודר.

<אייל לב ארי: אבל הבחינה המינהלית היא לא הבחינה המקצועית.

<ברוך משולם: אבל כמה הליכים - - -

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: בוא נמשיך הלאה, אחר כך תשבו ביניכם לפני ההצבעה ותחליטו, אם לא, אז יכול להיות שלא נעשה הצבעה היום, אי-אפשר ככה, נתקענו בסעיף הזה ולא נגמור.

ניסן סלומינסקי: אנחנו יכולים ככה לשבת עכשיו עוד שלוש שעות ולא להתקדם וכל אחד יגיד את הדברים.

<ברוך משולם: אתה צודק.

<ברוך משולם: אנחנו - - -

ניסן סלומינסקי: ויש לנו עוד כל כך הרבה נושאים אז בוא נמשיך הלאה, אחר כך תשבו ביניכם ואחרי שתגמרו נעשה את ההצבעה.

<ברוך משולם: זה בא פשוט לוודא שמי שהחליט בשלב הראשון לא ישב ויחליט שוב באותה בקשה להקטנת המקדמות.

<שוש שחם: וזה הוגן.

<ברוך משולם: כן, זה הוגן, זה בדומה להשגה.

<ברוך משולם: לכן אמרנו לך, יש פה בעצם הליך השגה.

<שוש שחם: אבל זה לא השגה.

ניסן סלומינסקי: רבותי, תמשיכו.

<ברוך משולם: אוקיי, על (ח) דיברנו מקודם, זה מפרט עסקאות שלא נכללות בגדר חובת המקדמות.

<שלומית ארליך: שי, יכול להיות שזה צריך להיות פה (ב) עד (ז) ו-(ט), שזה כאילו יכיל את כל הסדר המקדמה, לא רק להתייחס ל-(ב) ו-(ג) שזה - - -

יצחק אהרונוביץ': את הכול.

יצחק אהרונוביץ': היא אומרת שכל הסדר המקדמה (ב) עד (ז), כל הסעיף - - -

ניסן סלומינסקי: הלאה.

<ברוך משולם: אין בעיה.

יצחק אהרונוביץ': אין בעיה.

<שלומית ארליך: שזה בעצם מה שהורדת, השמטת מהרישה של סעיף 15 - -

<ברוך משולם: מה שהעברנו.

<שלומית ארליך: - - והעברתם לכאן.

<ברוך משולם: בדיוק.

<שלומית ארליך: כשאנחנו מדברים על גופים שהם רשות מקומית, רשות הפיתוח, בקרן הקיימת לישראל, - -

<ברוך משולם: קק"ל, "הימנותא", כן.

<שלומית ארליך: - - שהם היום כבר פטורים ממס.

יצחק אהרונוביץ': הם פטורים ממס אז אין טעם שיחולו עליהם.

יצחק אהרונוביץ': זה מה שאמרתי בתחילת הדברים, זה בעצם עסקאות שקבלנים מבצעים על קרקע של רמ"י, של רשות מקרקעי ישראל.

ניסן סלומינסקי: אוקיי, רוץ הלאה, בסדר.

<שלומית ארליך: למה אתם צריכים סעיף כזה שמסמיך את השר?

<שלומית ארליך: כל הפטורים קבועים פה, למה צריך להיות סעיף שמסמיך את השר?

יצחק אהרונוביץ': להפך, אנחנו רוצים פשוט שתהיה איזושהי גמישות.

יצחק אהרונוביץ': איך אומרים, דברים משתנים ולפעמים יש אולי, נראה, - -

<אביבה אטיאס: שזה יהיה באישור ועדת הכספים.

יצחק אהרונוביץ': - - נצפה באיזשהו סוג של עסקאות, כמו שאגב אני מפנה לסעיף (2), מה שקבענו על 72, זה דבר שראינו אותו, עיריות שלמעשה מכרו אז הרוכשים היו אמורים לשלם מקדמה וכו', למרות שעיריות פטורות, אז אם ניתקל בדבר כזה אז כמובן אנחנו נוכל לפתור את זה בהוראה, ולא נצטרך לבוא בהליך חקיקה.

ניסן סלומינסקי: עופר.

<עופר מנירב: קודם כול, אני בוודאי בעד סעיף קטן (4), אבל אני רוצה להגיד עוד משהו, ברשותך, אדוני.

<עופר מנירב: העלינו כבר יותר מפעם אחת שבמסגרת פישוט ההליכים מקבל את הקדמה שאנחנו מקדמים היום שהכול ממוחשב שם, אנחנו בעולם אחר, הגיע הזמן שיפסיקו לשמש את המקרקעין כבן-ערובה.

<עופר מנירב: פעם עסקות מקרקעין היו העסקות הגדולות במשק, היום עסקות מניות גדולות פי כמה וכמה מעסקאות של מקרקעין, סכומי המס שמשלומים על עסקאות הוניות גבוהים פי כמה וכמה ואין שם שום התניה על העברת מניות או דברים כאלה בתשלום כזה או אחר.

<עופר מנירב: גם במקרקעין כאשר יש לי עכשיו בניין משרדים, אם הוא נמצא במסגרת חברה אני מוכר את המניות ולא מדווח ולא שום דבר ולא משלם, לא צריך אישור, לא צריך כלום, פשוט מעביר נקודה.

<עופר מנירב: רק אם בניין המשרדים הזה נמצא אצל היחיד אז יש את המגבלות האלה שאנחנו מדברים פה עליהם היום.

<עופר מנירב: אני חושב שהגיע הזמן גם להשוות את הקטע הזה והגיע הזמן - - -

ניסן סלומינסקי: אז כלפי מה אתה מדבר?

<עופר מנירב: כדי לפשט - - -

<שוש שחם: <הוא רוצה לבטל את מס שבח.>

ניסן סלומינסקי: אתה מדבר על כל סעיף (ח)?

<עופר מנירב: אני מדבר במסגרת סעיף (ח)(4) אולי זה הזדמנות להכניס, שהוועדה תקרא לשר לשקול את רוב העסקאות לפטור.

<עופר מנירב: אז אני מבין אם יגידו: את העסקאות במשק אנחנו רוצים לשמור עדיין למעקב, אבל עסקאות קטנות, אין שום סיבה שלא ייתנו אישור להעברה אוטומטית ברגע ששולם, המס או המקדמה ילך אוטומטית, לא צריך את ההתניה הזאת כל הזמן כמשמש - - -

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

<שוש שחם: רציתי כאן להפנות את תשומת הלב לסעיף קטן (ח)(1).

<שוש שחם: אנחנו מוציאים כאן מכירת דירת מגורים מזכה שהתבקש בשבילה פטור לפי פרק חמישי 1, דירת מגורים מזכה שהתבקש בשבילה פטור לפי פרק חמישי 1 יכולה להיות עדיין חייבת.

<שוש שחם: כלומר, זאת דירה שהתבקש לגביה פטור ואז היא לא בתחולה ואז היא לא נכנסת להליך מהיר, כי בסך הכול כאן כל הרעיון הוא הליך מהיר ואז מה קורה עם אותה דירה שהתבקש בשבילה פטור, אבל בעצם יש שם סכום מסוים של מס שבח?

<שוש שחם: ולמה אני מתכוונת?

<שוש שחם: לשנה הראשונה של הליניאריות החדשה, למשל עכשיו.

<עופר מנירב: היא פטורה, אני לא מבין מה את רוצה.

<קריאה: שלא תבקש פטור.

<עופר מנירב: היא תהיה פטורה, אם היא תבקש פטור היא תהיה פטורה.

<שוש שחם: לא.

<שוש שחם: אז אני לא מבקשת.

<שלומית ארליך: אבל למה לא לקבוע את זה במסגרת הפטורים?

<שוש שחם: כי יש לי כאן סעיף שאומר פטור, ומצד שני הדירה הזאת היא שעטנז, היא גם פטור והיא גם חייבת.

<שוש שחם: אז שתהיה כאן איזושהי התחייבות שלהם שכשאנחנו מדברים על דירה שהמס בה נמוך בגלל הלינאריות החדשה – דירה שמוכרים אותה ב-5 מיליון שקל, נניח, כל דירה שהיא שיש לי עליה איזשהו סכום של מס נמוך, אם נכנסתי עם שתי דירות בינואר 2014 ויש לי סכום מס נמוך, אז נכון ששתי הדירות האלה פטורות אבל יש לי סכום מס נמוך – שתהיה איזושהי הצהרה שלהם לפרוטוקול שהם מתייחסים לזה גם בהליך מהיר.

<שלומית ארליך: לא, זה לא רק הצהרה לפרוטוקול.

<שלומית ארליך: למה לא לקבוע את זה במסגרת החוק?

יצחק אהרונוביץ': אז אני רוצה רגע רק להסביר פשוט.

יצחק אהרונוביץ': כעיקרון, מ-1 בינואר 2014 כפי שעורכת-דין שוש שחם ציינה, מה שנקרא "דירות השקעה" נכנסו למעשה למעגל הדירות החייבות, אלא שכפי שהוועדה זוכרת, הוועדה אישרה את זה, אנחנו עושים מה שנקרא "מסלול שחלקו פטור", זאת אומרת, קרי, מס השבח עד 1 בינואר 2014 פטור ורק מס השבח משם ואילך חייב.

יצחק אהרונוביץ': הווה אומר שדירה שלמשל נמכרת היום והיא דירה לא פטורה כי היא לא דירתו היחידה של המוכר, המס יהיה ככל הנראה מאוד נמוך.

יצחק אהרונוביץ': למה?

יצחק אהרונוביץ': כי נניח שזו דירה שנרכשה אפילו בשנת 2008, 2009 ולא קודם לכן, עדיין כשנחלק לינארית יצא חלק חייב מאוד מאוד נמוך.

יצחק אהרונוביץ': ובוודאי ש-7.5%, דירה שנרכשה ב-2008 היא במקדמה של 7.5% מיותרת.

יצחק אהרונוביץ': זאת אומרת, זה לשלם פה סכום מאוד גבוה, כאשר ברור שהשבח מאוד נמוך.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה להסביר את העמדה שלנו.

יצחק אהרונוביץ': העמדה שלנו אומרת שהדירות האלה כן צריכות להיות בתוך הליך המקדמה, ויש בזה גם להקל על הציבור, ואסביר למה.

יצחק אהרונוביץ': אם היום אני עורך-דין שמייצג קונה בעסקה כזאת, והיום זה כבר הפך להיות בכלל עוד יותר מסוכן כי אם המוכר אומר לי שיש לו יותר מדירה אחת אז מן הסתם הוא חייב לשלם פה את מס השבח.

יצחק אהרונוביץ': אם הדירה הזאת תהיה מחוץ למקדמות, אני צריך לעשות את החשבון כמה כסף להשאיר בנאמנות, יש נושא של פחת וכו' וכו'.

יצחק אהרונוביץ': אז אמרנו, המקדמות צריכות לחול, אבל במקביל יצאה הנחיה שהעברתי ליועצת המשפטית של הוועדה ב-13 בינואר 2014, יצאה הנחיה של הסמנכ"לית לשומה וביקורת גב' מירי סביון, שאומרת שכאשר מדובר בדירה שנמכרת בחישוב לינארי חדש המקדמה למעשה תוקטן באופן אוטומטי לשומה העצמית של המוכר.

יצחק אהרונוביץ': זאת אומרת, אם המוכר עכשיו – אותה סיטואציה שאמרתי קודם – המס אצלו בכלל צריך לצאת 1,000 שקל, אז אוטומטית המשרד צריך להקטין את גובה המקדמה ל-1,000 שקל, קרי, הקונה ישלם 1,000 שקל, יקבל אישור לטאבו.

<שלומית ארליך: מאיפה הסמכות להוצאת ההנחיה הזאת, שי?

<שלומית ארליך: מאיפה אתם קוראים את זה?

יצחק אהרונוביץ': יש לנו סמכות להקטנת מקדמה.

<שלומית ארליך: אבל רק לפי בקשה של הצדדים.

יצחק אהרונוביץ': אז ציינו פה שכאשר מוגשת בקשה לתשלום מקדמה אז זה קטן.

יצחק אהרונוביץ': את זה ציינו במכתב.

<שלומית ארליך: אבל מכוח מה?

יצחק אהרונוביץ': יש אפשרות גם היום בחקיקה.

<שלומית ארליך: לכן אנחנו שואלים, למה לא לעגן את זה בחקיקה?

<ברוך משולם: אבל זה גם צופה פני עתיד.

יצחק אהרונוביץ': כי בחקיקה אם נגיד את זה, זה מה שנקרא לדיראון עולם, לא לדיראון עולם, אבל בוודאי שנניח עוד ארבע-חמש שנים כשהחלק החייב בדירות מגורים בחישוב המיוחד, החלק החייב ילך ויגדל, יכול להיות ש-7.5% כן יהפוך להיות ריאלי.

<שלומית ארליך: שי, בממוצע אנחנו מתקנים את חוק מיסוי מקרקעין שלוש פעמים בשנה.

<שלומית ארליך: אנחנו מדברים עכשיו שנים קדימה, למה אי-אפשר לקבוע את זה?

<שלומית ארליך: ובאחד התיקונים שתראו שבאמת אנחנו מגיעים למס או אתם רוצים להוסיף - - -

יצחק אהרונוביץ': גפני יעשה לנו חיים קשים, מה - - -

<עופר מנירב: שי, אתה יכול להכניס את זה לגבי הוראת השעה בלבד, אתה יכול להכניס את התיקון הזה שיחול רק לגבי הוראת השעה של הארבע שנים עד 2018, ספציפית תייחד אותה להוראת השעה במסגרת התיקון, פתרת את הבעיה.

יצחק אהרונוביץ': שבעצם לגבי הוראת השעה - - -

<עופר מנירב: רק לגבי הוראת השעה במסגרת הארבע שנים ואז פתרת את הבעיה.

<עופר מנירב: אפשר לעשות את זה וגמרנו את העניין.

<עופר מנירב: תעגן את זה בפנים וזהו.

<ברוך משולם: סוף 2017.

יצחק אהרונוביץ': סוף 2017.

<עופר מנירב: סוף 2017, כן, וזהו, על-פי שומה עצמית.

<עופר מנירב: אותה הנחיה שמירי הוציאה תיכנס למסגרת החקיקה בתוקף בתקופת הוראת השעה, ולא צריך לחזור לפה עוד פעם.

ניסן סלומינסקי: טוב, בסדר.

<שלומית ארליך: אז בעצם מה שאנחנו עושים, אנחנו מכניסים סעיף שיהיה הוראת שעה, ננסח אותו אחר כך, שבעצם אומר שלגבי הדירות המזכות-חייבות האלה לפי ההנחיה עד 31 בדצמבר 2017 לא תחול - - -

יצחק אהרונוביץ': המקדמה תהיה בשיעור השומה העצמית.

<שלומית ארליך: לא.

<עופר מנירב: כן.

<שוש שחם: כן, כן, המקדמה - - -

יצחק אהרונוביץ': זה טוב, זה מיטיב עם הציבור.

<שוש שחם: סכום המקדמה יהיה בסכום השומה העצמית.

<שוש שחם: שי, כל הכבוד.

יצחק אהרונוביץ': - - באישור ועדת הכספים.

יצחק אהרונוביץ': אם יש את שר האוצר, שיהיה באישור ועדת הכספים.

יצחק אהרונוביץ': הלאה, (ט).

<שוש שחם: כבודו, רציתי להגיד משהו.

ניסן סלומינסקי: אבל בואו נתקדם.

<שוש שחם: רק דבר אחד קצר.

<שוש שחם: רציתי לשבח את רשות המסים על הצעת החוק הזו, כי זו הייתה - - -

ניסן סלומינסקי: רגע, עוד לא גמרנו.

<שוש שחם: זו הייתה הוראת שעה שהמצב לגמרי לא היה ודאי, ואני סומכת על כבודו שהיום זה יגמר ואז תהיה ודאות טוטלית בשוק.

ניסן סלומינסקי: רבותי, אני מבקש מהתקשורת לציין ששוש שיבחה את רשות המסים וכו' וכדומה.

ניסן סלומינסקי: יותם, לא שמעת את זה, הא?

<יותם ברגר: אשתדל לשכוח.

<עופר מנירב: עכשיו הם נכנסו ללחץ, שוש.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה להסביר רגע את הסעיף הזה.

יצחק אהרונוביץ': הסעיף הזה למעשה בא לענות על הטענה, ובאמת כחלק משיתוף הפעולה שהיה לנו עם לשכת רואי-החשבון, לשכת עורכי-הדין ועם הקבלנים, אבל פה בעיקר עם לשכת עורכי-הדין, אמרו לנו כך, ואני חושב שזיו שרון בעצמו העלה את זה בכמה מהדיונים שהיו, הוא אמר: אתם מדברים שזה מקצר, OECD מקצר את הרישום.

יצחק אהרונוביץ': בוא נגיד, יש עסקה, אני בתור הקונה שילמתי את המקדמה של המוכר, טוב ויפה, מס רכישה אין לי, איפה אישור מס הרכישה?

יצחק אהרונוביץ': למס הרכישה יש למנהל שמונה חודשים, בעצם אני לא מקצר את הרישום בטאבו.

יצחק אהרונוביץ': פה בעצם באנו ואנחנו הולכים איזשהו צעד גדול מבחינת רשות המסים, הוא צעד משמעותי מבחינת רשות המסים.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו אומרים ככה: אם תוך 90 ימים מהיום שבו הוגשה ההצהרה לעניין מס רכישה המנהל עדיין לא הגיע לדון בשומה הזאת כי המנהל מתעכב, יש לו הרבה תיקים על השולחן, אזי בכפוף לסעיפים שנאמרים כאן, הרוכש יקבל אישור לטאבו למרות שעדיין שומה שלב א' לא הסתיימה.

יצחק אהרונוביץ': זאת אומרת, אנחנו מנתקים פה בעצם את מתן האישור לטאבו משומה שלב א', זה באמת כדי להקל על הרישום ולקצר את התהליך.

<שלומית ארליך: שי, לגבי סעיף (1), הוא מדבר על כל המסמכים והפרטים שנדרש להמציאם, באילו מסמכים ופרטים יכול להיות מדובר?

<שלומית ארליך: וזה גם בשים לב לפסקה (4) שאומרת שזה: הגיש את המסמכים להוכחת זכאותו להקלה או לפטור כאמור.

<שלומית ארליך: איזה עוד סוגים של מסמכים יכולים להיות שהם לא המסמכים המנויים בפסקה (4)?

יצחק אהרונוביץ': אני מזכיר שבעצם למעשה אם אני מצהיר על הרכישה, הרי הרוכש לא חייב להצהיר עם המוכר, הוא מצהיר על הרכישה – למשל לא צירף את חוזה הרכישה, אז יש פה בעצם מסמך חסר שעכשיו אנחנו פונים ודורשים את זה ממנו.

יצחק אהרונוביץ': בעצם הזמן יתחיל לרוץ מהרגע שאקבל את הפרטים האלה.

יצחק אהרונוביץ': סעיף (4) מכוון בעיקר במקומות שלמשל נכה וכו'.

<עופר מנירב: רגע, כבודו, לגבי זה, אני חושב שסעיף (ט) מצוין בלי סעיפים קטנים (1)(2)(3)ו-(4).

<עופר מנירב: צריך לגמור בסעיף (ט) בלי הסעיפים הקטנים, משום שמה הם אומרים לנו פה?

<עופר מנירב: אם אני בא באמת לקצר הליכים ולתת לרוכש את האישור, הרוכש שילם את מס הרכישה על-פי שומה עצמית, שילם את המס, את אותה מקדמה שמוכר היה צריך לשלם, אז גם אם יהיו מחר הפרשים – קודם כול לגבי ההפרשים שיהיו, אם יהיו למוכר, הקונה לא אחראי לזה, משום שהוא צריך לקבל את האישור ממילא אם הוא שילם את המס, את המקדמה, אז הוא חייב לקבל את האישור any way, חייב לקבל את האישור ברגע שהוא שילם את ה-7.5% או כמה שיוקטן לו, הוא צריך לקבל את האישור.

<עופר מנירב: לגבי השומה העצמית שלו, המס רכישה, כמה הבדלים כבר יכולים להיות אחר כך בין השומה העצמית לבין זה?

<עופר מנירב: זה לא יכול להיות סכומים מהותיים.

<עופר מנירב: חבל, אם הולכים לקראת, נעשה את זה פשוט.

<עופר מנירב: הלוא במס רכישה, במס שבח אין לכם שום הפרש, לא יכול להיות הפרש בהגדרה?

<עופר מנירב: רק מס רכישה יכול להיות הפרש קטן.

ניסן סלומינסקי: שי, מה אתם אומרים על זה?

יצחק אהרונוביץ': אנחנו רוצים את הסעיף הזה ככה.

יצחק אהרונוביץ': לדעתי זה גם בסך הכול בגדול מקובל היה.

<עופר מנירב: אז בוא תסביר למה, שי, לא מתאים לך לתת תשובה כזאת: אנחנו רוצים ככה.

יצחק אהרונוביץ': אגיד למה.

יצחק אהרונוביץ': כי הרי מה אנחנו אומרים בעצם, ב-(2) אנחנו אומרים: לא נעשתה שומה לפי שומה עצמית אם כבר המנהל דן מהר וגמר תוך חודש את השומה.

<עופר מנירב: אז מה?

יצחק אהרונוביץ': אז גמרנו, יש לך שומה - - -

<עופר מנירב: מה זה קשור למס שבח?

<עופר מנירב: אין קשר למס שבח.

<עופר מנירב: אז זה רק מס רכישה.

<עופר מנירב: אז במס רכישה הכי הרבה תפסיד קצת.

<קריאות: - - -

<ברוך משולם: אבל למה, עופר?

<עופר מנירב: שטויות.

<עופר מנירב: אבל אתה לא מפסיד, זה לא שלא מגיע לך הכסף, אתה רק לא משלם, רק כבן-ערובה.

יצחק אהרונוביץ': אבל, עופר, הוא הגיש שהוא צריך לשלם 100,000, לי יצא 120,000 כבר אחרי חודש, למה שאני - - -

<עופר מנירב: שי, מס רכישה על הפער הוא קטן, חבל, חבל, בואו, תקצרו את ההליכים, חבל.

<שוש שחם: יש כאן עוד נקודה.

<שוש שחם: הרעיון הוא שמס שבח זה יותר חשוב.

<שוש שחם: למה?

<שוש שחם: כי האיש מכר את הנכס ואז אם נשאר חוב אז אין ממה לעקל.

<שוש שחם: במס רכישה ההיגיון הזה לא קיים, אם נשאר פה באיזשהו מקום חוב של מס רכישה אז יש נכס ואפשר לעקל.

יצחק אהרונוביץ': נכון מאוד.

יצחק אהרונוביץ': לכן הלכנו על 90 ימים.

יצחק אהרונוביץ': אמרנו, 90 ימים לא נבוא, - - -

<קריאות: - - -

<עופר מנירב: הנכס אצל הקונה, נשאר אצל הקונה.

יצחק אהרונוביץ': אחרי 90 ימים.

<קריאה: מה הקשר ל-90 יום?

<שוש שחם: פה בגלל זה צריך לצמצם.

<עופר מנירב: אתם לא מקצרים פה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו מתנגדים.

ניסן סלומינסקי: רבותי, בואו נמשיך הלאה.

<שלומית ארליך: אנחנו צריכים להצביע על סעיף 1.

<שלומית ארליך: מה שאני מבינה לגבי הסיפה בסעיף קטן (ו), (4)(ו) אז אפשר להשמיט אותו?

<שלומית ארליך: זה מקובל עליכם, נכון?

<ברוך משולם: מקובל.

ניסן סלומינסקי: כן, מקובל עליכם להשמיט?

<ברוך משולם: כן, מקובל (4)(ו) מקובל.

ניסן סלומינסקי: מקובל להשמיט את הוראות סעיף 88.

<שלומית ארליך: אז בעצם הייתה לנו הסתייגות של חבר הכנסת גפני שהגיש אותה בשמו ובשם חבר הכנסת ליצמן והצבענו עליה.

<שלומית ארליך: ועכשיו אין הסתייגויות נוספות, אנחנו מצביעים על סעיף 1.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נצביע על סעיף 1 לפי כל התיקונים שנעשו פה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את סעיף 1? ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד – פה אחד

ניסן סלומינסקי: אושר פה אחד.

ניסן סלומינסקי: תמשיכו לסעיף 2.

<ברוך משולם: זה בעצם - - -

יצחק אהרונוביץ': הסעיף שהפך את זה להוראת שעה.

<שלומית ארליך: רק לפני שנמשיך, שמתם לב שלא נמחקה גם הוראת סעיף 9(ב) שקובעת את תחילה והתחולה לסעיף 2 פסקה (1) שביטלתם, ואז המשמעות היא שאנחנו משאירים את ההוראה שנותנת לנו אפשרות להאריך את הצווים.

יצחק אהרונוביץ': זה ברור.

<ברוך משולם: כן, אבל זה כבר מעקר מתוכן.

<שלומית ארליך: זה לא ברור, צריך למחוק את זה.

<ברוך משולם: נמחק את זה, אין בעיה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד סעיף 2 עם התוספת הזו?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד – פה אחד

ניסן סלומינסקי: אושר.

ניסן סלומינסקי: הלאה.

<ברוך משולם: אנחנו רוצים לתקן את זה, שיכנס במועד שפג הצו.

<שלומית ארליך: זאת אומרת, ב-1 ביוני 2014.

<ברוך משולם: כן.

ניסן סלומינסקי: אין הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: מי בעד? ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד – פה אחד

ניסן סלומינסקי: אושר.

ניסן סלומינסקי: קודם כול, אני רוצה באמת לשבח את כולם, הצעת חוק חשובה, חיכינו לה והיא עברה.

ניסן סלומינסקי: עכשיו יש לי בקשה – אני מאוד מעודד את ההשתתפות של הלשכות, גם לשכת רואי-החשבון, לשכת עורכי-הדין, אם יש מצבים של הלשכות האחרות, יועצי המס, סוכני הביטוח – יש לי רק בקשה כדי למנוע דברים, אם תעברו לפני כן על הצעות החוק, אם יש לכם הערות תעבירו אותם, תעבירו בכתב או תשבו עם האנשים הרלוונטיים מולכם בנושא הזה, תקיימו את כל הדיון ביניכם, אם הדברים מסתדרים הכול טוב, אתם מגיעים לכאן עם משהו משותף, רק אם דברים לא מסתדרים שיגיעו לפה ואנחנו נכריע.

ניסן סלומינסקי: למעשה, הבקשה שלי, תנסו שלא יהיה מצב שכאן בדיון פתאום עולים נושאים חדשים לגמרי שאף פעם לא דוברו בין הצדדים וכל ההתדיינות נערכת כאן, ולפעמים חברי הוועדה כאילו מיותרים לשעתיים כשהם שומעים את הדיון ביניכם.

ניסן סלומינסקי: תשתדלו, מה שיש מחלוקת ודאי תביאו לפה ונכנס בעובי הקורה ונחליט.

ניסן סלומינסקי: תנסו שלא יהיו נושאים חדשים, אלא כל מה שיש להם תעלו לפני כן, תקיימו דיון, תחליטו, מסתדרים, מצוין, לא מסתדרים, יבוא לפה.

ניסן סלומינסקי: אבל שלא יהיה הדיון הראשון רק פה ביניכם כי זה חבל, כי הרבה פעמים זה דיונים על דברים שאנחנו לא ממש בקיאים בזה, ויכול להיות שאתם ביניכם יכולים להסתדר ולהגיע להסכמות.

<עופר מנירב: כבודו טועה, ולמה?

<עופר מנירב: משום שראשית אני מצטרף לברכות של עורכת-דין שחם משום שבאמת היה שיתוף פעולה, באמת ישבנו, באמת הרבה מאוד דברים קיבלו בעקבות ההערות שלנו ושל אחרים חד-משמעית.

<עופר מנירב: כל הדברים שהעליתי פה היום זה דברים שהיו במחלוקת ועלו במהלך הדיון.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

<עופר מנירב: לא העליתי אפילו דבר אחד פה היום שלא העליתי קודם במהלך הדיונים, כבודו.

ניסן סלומינסקי: עופר, אז לא טעיתי.

<עופר מנירב: שמעתי את בקשתו של כבודו עוד מלכתחילה בפעמים הקודמות, ואת כל מה שהיה ריכזתי והעליתי.

ניסן סלומינסקי: עופר, אז לא טעיתי.

ניסן סלומינסקי: אם העלית דברים שבמחלוקת אז זה בסדר, ביקשתי רק שלא יהיה – ויכול להיות ששוש העלית דברים חדשים או מה, ביקשתי כללית.

ניסן סלומינסקי: ואני אומר שוב, כללית, אם אתם יכולים לקיים את הדיונים לפני כן זה יעזור.

ניסן סלומינסקי: תשתדלו לא להעלות נושאים חדשים.

ניסן סלומינסקי: מה שבמחלוקת ודאי שיגיע לפה.

<עופר מנירב: כבודו, אנחנו מקיימים, וזה חלק גדול בזכותו של אדוני שגרם לכך שבאמת יש ישיבות ויושבים ודנים בפתיחות ובסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: ברוך השם, כך צריך להיות.

בועז טופורובסקי: וגם בזכות השר האחראי על רשות המסים.

<עופר מנירב: גם השר וסגן השר.

ניסן סלומינסקי: באישור ועדת הכספים.

ניסן סלומינסקי: אם יש שר האוצר אז תמיד תוסיפו: באישור ועדת הכספים.

<שוש שחם: יש כאן גם את מנהל רשות המסים שהוא פתוח.

ניסן סלומינסקי: באמת יישר כוח.

ניסן סלומינסקי: אני מסכים, ולכן שיבחתי את כולם, ואנחנו נמשיך כך הלאה, וכמובן את הייעוץ המשפטי שלנו שבתקיפות אבל בסדר, אז אני משבח אתכם.

<עופר מנירב: מצטרף לתשבחות לייעוץ המשפטי חד-משמעית.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: הישיבה נעולה.