הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 19, פרוטוקול מספר 57, 2014-05-13 12:00

עדי קול: אני שמחה לפתוח את הישיבה של הוועדה המיוחדת לפניות הציבור.

עדי קול: שמחה, במקרה הספציפי זה לא מדויק, זו אמירה בלשון סגי נאור.

עדי קול: זאת הישיבה מספר 3 או 4 בנושא המאגר ואני מאד מאד מאד מאד מוטרדת מהתשובות שקיבלתי ומהעובדה שאנחנו מתקדמים והולכים על צעדים ומסכימים על נסחים ואז אני מקבלת תשובות שבאמת בעיני הן זלזול בכנסת.

עדי קול: מלכתחילה נאמתי ואמרתי לכם שהעובדה שהחוק הזה לא מיושם זה זלזול ופגיעה בכוחו של המחוקק.

עדי קול: וזה שאתם אומרים שישבתם וניהלתם דיונים - אני מבינה, ישבנו וניהלנו דיונים, אנחנו גם מסכימים על דברים, הולכים איתם, אך אחד – אני לא מקבלת תשובה בזמן על מה קורה עם המאגר.

עדי קול: יצא שהתקשרתי במשרד התחבורה לכל מיני גורמים כדי להבין מה קורה.

עדי קול: דבר שני - עכשיו קיבלתי תשובה שמשרד המשפטים חזר בו מהנוסח.

עדי קול: זה מה שאמר לנו ברק - - -

<יפעת רווה: אנחנו לא חזרנו - - -

עדי קול: תיכף אנחנו נראה את כל האינפורמציה שאנחנו קיבלנו.

עדי קול: אני אראה לכם.

עדי קול: ברק לא נמצא פה, למרות שהוא כתב את המסמך.

עדי קול: ושוב, משרד התחבורה עונה איזה מן משפט כזה שיטפלו בזה מתי שהוא, כשייעשה איזה שהוא שינוי, שעוד לא אושר תקציבית וכל המערכת הממוחשבת שלכם.

עדי קול: התשובה הזאת באמת בעיני מזלזלת, כי אנחנו לא נחכה לשינוי במערכת הממוחשבת של משרד התחבורה, שיהיה מתי שהוא או לא יהיה מתי שהוא ולא יקרה אף פעם.

עדי קול: אני אתחיל ואני מזכירה לכם שהחוק הזה מטיל את האחריות על המשרד לביטחון פנים.

עדי קול: יואל הדר ניסה כהרגלו להתחמק מהאחריות הזאת, ולכן אנחנו הגענו לאפשרות שמשרד התחבורה יעשה אותה, ואם אנחנו לא נציע פתרון, המשרד לביטחון פנים יצטרך למצוא את הפתרון בשביל לעשות את זה, בלי שום טריק.

<יואל הדר: כמובן שיואל הדר מוחה על האמירה הזאת, שהוא כהרגלו - - -

עדי קול: אוקיי, יואל הדר לא יכול למחות.

עדי קול: אני רק אצטט, קיבלנו מכתב ממשרד התחבורה ב-11 במאי 2014, שזה ממש לאחרונה.

עדי קול: המכתב חתום על ידי עוזר המנכ"ל מר ברק טייכמן: "עולה כי ההצעה שסוכם עליה בישיבת הוועדה האחרונה שונתה".

עדי קול: לדבריו ההצעה שונתה כי משרד המשפטים, לאחר קיום הישיבות בכנסת ולאחר הסכמתו להצעה, שינה את דעתו וציין כי הפתרון שהוצע בוועדה לא מקובל על משרד המשפטים, שכן המידע עלול לכלול פרטים רבים מדי על העבר התעבורתי של הנהג.

<יפעת רווה: סליחה.

<יפעת רווה: אני חושבת שמדברים כאן על - - -

<חוה ראובני: אני רוצה העתק מהדבר הזה.

<חוה ראובני: אני לא יודעת על מה מדובר.

<חוה ראובני: אין פה שום חידוש לעומת מה שהיה בישיבה הקודמת.

<חוה ראובני: אני אשמח שאנחנו נביע את עמדתנו ולא שמישהו אחר - - -

עדי קול: לא, לא, אני גם מאד מאד אשמח.

עדי קול: אני אתחיל עם משרד התחבורה.

עדי קול: אני רק אזכיר למי שלא היה כאן בדיון הקודם, אנחנו מצאנו איזו שהיא פשרה, פשרה שלא הייתה מקובלת, לא מוחלטת, לא מאפשרת, ומכיוון שאני חזרתי עכשיו מדיונים בוועדת חוקה, שם יצרנו מאגר לחייבים של ההוצאה לפועל, אז כל מיני טענות שלכם על חשיפת מידע ומאגרים שנבהלתם כאן, מפתיע אותי איך הבאתם אותם בחוק ההצעה לפועל.

<יפעת רווה: לא מדובר שם על מרשם פלילי אני מניחה, אבל בסדר.

עדי קול: על חובות למיניהם.

עדי קול: שוב, אני מזכירה לכולם, סיימנו את הישיבה האחרונה, שהיא הייתה לדעתי השלישית במספר בנושא הזה, שבה הייתה לנו איזו שהיא הסכמה על נוסח.

עדי קול: יפעת התחייבה לנסח, היא ניסחה את הנוסח הזה, וחיכינו לתשובה מכם, חווה.

עדי קול: מאז, אנחנו במשך כמה חודשים פשוט רודפים אחרי משרד התחבורה כדי לקבל תשובה, והתשובה שקיבלנו אתמול היא – ההצעה החדשה כוללת הקמת מערכת מחשוב שעלותה למעלה ממיליון שקלים.

עדי קול: ההצעה החדשה מאפשרת לקציני הבטיחות לרכוש כרטיסים חכמים מאחת משתי חברות שמנפיקות כרטיסים.

עדי קול: זו איזו שהיא הצעה תיאורטית שלא קיימת, שעוד לא אושרה, שאתם חושבים עליה.

עדי קול: זרקתם פה איזה שהוא רעיון שלא מקובל עלי.

עדי קול: אז בבקשה.

<חוה ראובני: צר לי על האופן שבו מוצגים הדברים, כי אני רואה את הדברים בצורה שונה לחלוטין.

<חוה ראובני: לגמרי לא השתמטות מהחלטות הכנסת, אלא להיפך.

<חוה ראובני: אנחנו מנסים להגיע להצעה שהיא יותר טובה מההצעות שדובר עליהן עד עכשיו.

<חוה ראובני: אני מבקשת להזכיר שבדיון האחרון הצגנו שקיימים כיום שני מקורות מידע לניקוד: אחד זה התדפיסים שניתן לקבל מעמדות השירות שלנו, שפרושות וכוללות המון מידע שמשרד המשפטים בשום פנים ואופן לא היה מוכן להסכים שקציני הבטיחות יראו אותם, בגלל שזה חשיפת מידע, כי זה כולל מידע מפורט על הרשעות, בניגוד לחוק המרשם הפלילי, ושזה לא מידע ש - - -

עדי קול: זה פלט שכל אחד יכול להוציא בעצמו.

<חוה ראובני: כל נהג יכול להוציא על עצמו ולמעשה אסור לאף אחד לבקש ממנו לראות אותו, בגלל הוראות ומגבלות שקבועות בחוק המרשם הפלילי לגבי חיסיון מוגבר שיש למידע מן המרשם הפלילי, לעומת מידע שחוק הגנת הפרטיות חל עליו.

<חוה ראובני: האפשרות השנייה הייתה להציג תדפיס ממסך הנהגים, שבו רשום סך כל הנקודות.

<חוה ראובני: לזה משרד המשפטים הסכים, רק שלהצעה הזאת היו כמה חסרונות: אחד, זה חייב לפנות למשרדי הרישוי, להביא קהל למשרדי הרישוי, שאנחנו רק מנסים להוציא משם קהל.

<חוה ראובני: זה מכביד על הנהגים, מכביד על קציני הבטיחות.

<חוה ראובני: שתיים, זה מסך לא ידידותי למשתמש, כי זאת לא המטרה שלו.

<חוה ראובני: שלוש - - -

עדי קול: ולכן ביקשנו לבדוק את השירות, איזו אדפטציה צריך לעשות למהלך הזה.

<חוה ראובני: רגע, נכון, נכון.

<חוה ראובני: במסמך הזה למעשה אנחנו מציגים את האדפטציה שעשינו, כי עברנו שלב הלאה.

<חוה ראובני: דבר נוסף, חשבנו שסך כל הנקודות זה לא בדיוק המידע הרלבנטי.

<חוה ראובני: נכון להיום סך כל הנקודות הולך להיסטוריה של הנהג החל מתחילת 2003.

<חוה ראובני: ככל שיעבור הזמן, סך כל המידע הזה יכלול מידע משנת 2003.

<חוה ראובני: מידע יותר ישן פחות רלבנטי.

<חוה ראובני: אדם שיש לו נניח 40 נקודות, זה מאד משנה אם 40 הנקודות האלה נצברו לפני 10 שנים ובשנתיים האחרונות יש לו 6; או שה-40 נקודות האלה נצברו בשלוש השנים האחרונות.

<חוה ראובני: זה מאד משנה את התמונה לגבי איזה מין נהג הוא.

<חוה ראובני: לתת את כל סך הנקודות בסך 2020 שכוללות את הנקודות שנרשמו בשנת 2003 ו-2004, זה בסופו של דבר מטעה ויכול להשחיר לשווא את פניו של הנהג.

<חוה ראובני: ולכן עשינו עבודה ובמפורש לא רצינו את הקהל הזה במשרדי הרישוי.

<חוה ראובני: ונעשתה עבודה ונעשתה מחשבה על לאפשר לקציני הבטיחות לעשות שאילתה ממוקדת, ייעודית, מהמשרדים שלהם ולקבל את המידע הרלבנטי, המדויק להם.

<חוה ראובני: כאשר לעניין ניקוד אמרנו להרחיב את זה מעבר לסך כל הנקודות, אבל להישאר מתחת לסף שמשרד המשפטים לא יכול לקבל אותו.

<חוה ראובני: ההצעה שלנו הייתה – תאריך ומספר נקודות.

<חוה ראובני: 1.1.2012 – 6 נקודות.

<חוה ראובני: 1.6.2013 – 8 נקודות, בלי לכתוב איזו עבירה.

<חוה ראובני: כיוון שיש בערך 15 עבירות שיש להן 8 נקודות, לא חשפתי שום דבר מהמרשם הפלילי כאשר אמרתי שבתאריך מסוים נהג קיבל 8 עבירות.

<חוה ראובני: רק אמרתי שהוא ביצע עבירה מין הסוג שחל עליה 8 נקודות, שזה עבירות שמן הסתם המחוקק נתן להן חומרה.

<חוה ראובני: הוא גם יודע את התאריך - האם את העבירות האלה הוא עשה כשהוא היה נהג חדש וצעיר ואולי קצת פרוע, או שככה זו הנורמה שהוא מתנהג היום.

<חוה ראובני: הצענו את זה למשרד המשפטים, משרד המשפטים - - -

אורי מקלב: ועל תקופות שלילה יהיה את המידע הזה?

אורי מקלב: אם היו לו תקופות שלילה ב-10 השנים האחרונות?

<חוה ראובני: רגע, אני תיכף אענה, אני תיכף אסביר.

<חוה ראובני: בנוסף, ביקשנו לקבל - - -

אורי מקלב: האם הייתה לו שלילה, הוא היה בר שלילה.

<חוה ראובני: כמובן.

<חוה ראובני: אז זה לגבי מרשם פלילי, שזה כבר שיפור לעומת התדפיס, מה שכינינו בישיבה הקודמת - התדפיס הרזה.

<חוה ראובני: נותן יותר מידע, יותר רלבנטי.

<חוה ראובני: העובדה שזה יינתן מהמשרד של קצין הבטיחות – זה נוח לו, זה נוח לנו, מבחינת אפשרויות הגישה.

<חוה ראובני: הוא יוכל לעשות את זה בתדירות גבוהה.

<חוה ראובני: ברור שהוא צריך לקבל מידע על דרגת הרישיון ותוקף הרישיון נכון להיום, האם הרישיון בתוקף ולאיזה דרגות, כי אם הוא רוצה שהוא ינהג אצלו, הוא צריך לדעת אם יש לו רישיון מתאים לרכב שבו הוא רוצה לנהוג.

<חוה ראובני: ביקשנו מאיגוד קציני הבטיחות גם להעביר לנו פירוט נוסף עם איזה עוד נתונים הם חושבים שרלבנטיים להם, על מנת שנבחן אותם, על מנת להגדיר במדויק את השאילתה הזאת, כדי שהם יגידו מה הם רוצים.

<חוה ראובני: אנחנו נסנן את זה.

<חוה ראובני: אני לגמרי לא מתחייבת שכל דבר שהם מבקשים הם יקבלו - מסננת מקצועית, מסננת משפטית.

<חוה ראובני: ובסופו של דבר תיתפר חבילה ייעודית, שבה הם יקבלו את המידע המתאים והנכון והדרוש והרלבנטי והחוקי, כדי שהם יוכלו לסנן את הנהגים – גם המועמדים וגם העובדים.

<חוה ראובני: בחודשים האחרונים זאת העבודה שנעשתה, לאפיין ולהגדיר את המערכת הזאת.

<חוה ראובני: על מנת לאבטח את זה, על מנת שהשאילתה הזאת לא תהיה פרוצה לכל דורש אלא רק לקציני הבטיחות, ולא לכל האקרים עם גישה מרחוק, אנחנו רוצים להקים מערכת שיש לנו דומה כזאת עם לקוחות נוספים.

<חוה ראובני: אנחנו כבר פועלים עם מערכות כאלה, שמחוברות דרך ממשל זמין, שיש להן מערך אבטחת מידע ו - - -

עדי קול: רק שנייה, שנייה.

<חוה ראובני: ועם כרטיסים חכמים שמאפשרים - - -

עדי קול: לא, לא, שנייה.

עדי קול: שוב, אמרתי קודם כל תספרו.

עדי קול: כבר אמרתי את זה, אנחנו מדברים על המאגר ועד עכשיו הכל היה בסדר.

עדי קול: ברגע שאת מתחילה לחבר את זה לאיזו מערכת גדולה, לממשל זמין ועכשיו צריך לעבוד עם המערכת, אתם אומרים עכשיו אנחנו נעשה את זה בתנאי ש-, ומיד תגיעי לזה שזה עולה מיליון שקלים, נכון?

<חוה ראובני: במכתב כתוב לי חצי מיליון שקלים, ופלוס התחזוקה השנתית, כאשר המשרד לביטחון פנים אמר שהוא יעמיד לרשותנו תקציב שקיים אצלו, לצורך מאגר פסולים, שכמובן צריך להיות דיון כספי בין אנשי התקציבים של שני המשרדים, כדי להגיע ל - - -

עדי קול: את הדיון הכספי אני ביקשתי כבר לעשות לפני חצי שנה, סליחה - - -

<חוה ראובני: אי אפשר היה - - -

עדי קול: ואני דיברתי עם המנכ"ל, שיבדוק קודם כל האם יש כספים שהולכים להעביר אותם, כי זו הייתה אמירה של יואל הדר שלא בהכרח היא מגובה בשום צורה.

עדי קול: אני לא יודעת איך מגבים את האמירות שלו.

עדי קול: שוב, אני - - -

<חוה ראובני: אני בטוחה שחזקה על מר הדר שהוא לא מבטיח מה שהוא לא יכול לקיים.

<יואל הדר: האמון שלי פה בוועדה הוא ... ...

<יואל הדר: מתחת לשולחן.

עדי קול: נכון.

<חוה ראובני: אני לא יכולתי, עד שלא בניתי את המערכת לא יכולתי לתת להם דרישה כספית.

<חוה ראובני: כמה עולה דירה במדינת ישראל?

<חוה ראובני: מיליון או ארבע מיליון?

<חוה ראובני: תלוי איזו.

עדי קול: שנייה, סליחה, אתם זוכרים שאני לא מרשה לדבר ככה.

עדי קול: אחד, קודם כל ארבעה מיליון ולא ארבע מיליון, זה בעברית.

<חוה ראובני: צודקת.

עדי קול: זה דבר ראשון.

עדי קול: דבר שני, אנחנו מדברים על חוק.

עדי קול: את רוצה שאני אזכיר לך מתי החוק הזה חוקק?

<חוה ראובני: בסדר, ידוע לי.

עדי קול: החוק חוקק בשנת 2006.

<חוה ראובני: החוק הזה לא היה באחריותי לבצע אותו בשנת 2006.

עדי קול: אנחנו היום בשנת 2014 כבר, ואנחנו מקיימים דיון שלישי ועכשיו מתי את צופה שאפשר יהיה להפעיל מערכת כזאת?

<חוה ראובני: במחצית השנייה של שנת 2015.

עדי קול: במחצית השנייה?

<חוה ראובני: כן.

עדי קול: זאת אומרת עוד כמה?

<חוה ראובני: עוד שנה.

עדי קול: שנה.

עדי קול: שנה מהיום, כשהתחלנו בשנת 2006.

עדי קול: וגם אז, תזכרו - - -

<חוה ראובני: אני מבקשת לא להגיד את 2006 למשרד התחבורה.

<חוה ראובני: לנו לא הייתה שום חובה.

<חוה ראובני: רק לפני חודשים התחלנו לדבר על הדבר הזה.

<ציון מזרחי: ... ...

עדי קול: ציון, אם אתה תדבר בלי רשות דיבור אני אוציא אותך, כי לא נתתי לך רשות דיבור.

עדי קול: היחידה שמדברת עכשיו זו חווה, ואני מבקשת שתעשה את זה באישור.

<ציון מזרחי: אבל אי אפשר כל הזמן להגיד 2006 – משרד התחבורה, זה לא .... אני מצטער.

עדי קול: שנייה רגע, אני מבקשת.

<קריאה: אבל זה מדינת ישראל.

<ציון מזרחי: בסדר, אתה צודק אדוני.

עדי קול: גם אתה אל תדבר בלי רשות דיבור.

עדי קול: ציון, אם אתה תדבר עוד פעם אחת בלי רשות דיבור אני אוציא אותך ואני רצינית לגבי זה.

עדי קול: לא אמרתי 2006 משרד התחבורה.

עדי קול: אמרתי – אני מזכירה לכם שהחוק חוקק בשנת 2006.

עדי קול: יש מחויבות לי כמחוקק ולכם כרשויות ממשלתיות, להעביר את החוק הזה ולגרום לו להיות מיושם.

עדי קול: אני מזכירה לכם שמראש החוק מבקש מאגר של פסולי רישיון שיהיה פתוח לציבור.

עדי קול: זה החוק שעבר בוועדת שרים, זה החוק שכולכם אמורים לקיים אותו.

עדי קול: זה שונה לחלוטין מהדבר הזה שמדברים כאן, שאולי יהיה תקף עוד שנה וגם אז ייתן רק לקציני הבטיחות באיזו שהיא דרך עשויה.

עדי קול: אז זה גם לא יישום של החוק בשום דרך כזאת - - -

<יפעת רווה: אבל הוא נותן מידע שהוא הרבה יותר קריטי לקציני הבטיחות מאשר - - -

עדי קול: לקציני הבטיחות.

עדי קול: שוב, החוק שעבר בוועדת השרים, אני מזכירה, עבר בכנסת והוא החוק הקיים במדינת ישראל.

עדי קול: שוב, אתם לא ביקשתם לבטל את החוק הזה.

עדי קול: אני אומרת - - -

<קריאה: ביקשנו.

<קריאה: ביקשנו.

<יפעת רווה: אנחנו ביקשנו להגיע לפתרון.

עדי קול: ביקשתם להגיע לפתרון, נכון?

עדי קול: וכרגע החוק במדינת ישראל אומר שאמור להיות מאגר שבו יופיעו כל האנשים שרישיונם נפסל.

עדי קול: זה אומר שאני יכולה להכניס את מספר תעודת הזהות של יואל הדר, ואוכל לדעת אם רישיונו פסול או לא.

עדי קול: זה מה שהחוק אומר וזה לא קיים.

עדי קול: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה ששוב, אנחנו מנסים לפתור את הבעיה הזאת ואנחנו לא מגיעים לפתרון.

עדי קול: אם אתם אומרים לי עוד שנה וחצי אנחנו ניתן אם יהיה כסף מהמשרד לביטחון פנים.

עדי קול: וגם, אני באתי היום לדיון, אתם ידעתם שיש בעיה של כסף, נכון?

עדי קול: שאתם לא תעשו את זה אם לא יהיה תקציב.

<חוה ראובני: אנחנו אומרים את זה כבר - - -

עדי קול: שנייה חווה, אני מדברת עכשיו, לא את.

עדי קול: ידעת שיש בעיה, שאת מביאה לי לפה הצעה כשאין לך גיבוי כלכלי, אלא אם תקבלי את הכסף.

עדי קול: ואתם יודעים, לכן קבעתי דיון, כי אני רודפת אחריכם כבר חצי שנה עם טלפונים לכל משרד התחבורה.

עדי קול: לעוזי יצחק, דיברתי עם כולם.

עדי קול: למה לפני הדיון הזה לא פנית ליואל הדר או למי שזה לא יהיה במשרד לביטחון הפנים שאמר ככה זה עולה?

עדי קול: האם סיימת את זה אתמול בבוקר?

עדי קול: לא, נכון?

עדי קול: למה אני לא מקבלת היום תשובה שאומרת לי – פנינו, הם מעבירים לנו את הכסף ואנחנו יוצאים לדרך עם המאגר.

עדי קול: למה אני מקבלת עוד פעם תשובה כזו, סליחה?

עדי קול: אני רוצה תשובה למה זה עוד פעם תשובה תיאורטית.

<חוה ראובני: זו לגמרי לא תשובה תיאורטית.

<חוה ראובני: אנחנו נמצאים בשלב הרבה יותר מתקדם של עיצוב - - -

עדי קול: באותו שלב שאין לך מעבר - - -

<חוה ראובני: להגיד באופן כללי שנקנה שמלה, אני עדיין לא יודעת כמה תקציב יש לי בשביל זה.

עדי קול: אני מאד אוהבת את הדוגמאות ואת המטאפורות.

עדי קול: על הנייר, אין לי היום יותר מאשר נוסח כללי, של איזו שהיא שאילתה שגם עוד לא סיימת אותה, כי אמרת שפנית לקציני הבטיחות.

עדי קול: מתי פנית אליהם?

<חוה ראובני: הפנייה אליהם נעשתה השבוע לדעתי.

עדי קול: אז מה קרה בחצי השנה האחרונה?

עדי קול: ותסלחו לי, אם לא הייתי קובעת דיון – זה גם לא היה קורה.

עדי קול: זה באמת לא לעניין.

עדי קול: אם לא הייתי קובעת דיון – לא הייתם עושים כלום.

עדי קול: אני התקשרתי אליך, אני התקשרתי לכל האנשים במשרד התחבורה, לא עשיתם עם זה דבר ועכשיו פנית לקציני התחבורה?

עדי קול: אני מבקשת, כשאתם מגיעים לוועדה בכנסת לבוא עם תשובות ולא להגיד לי – יש לי פה איזה רעיון כללי של שאילתה שאני אעביר לקציני הבטיחות, הם ישיבו לי, אני אנסח ואז אני אבדוק עם המשרד לביטחון פנים, ואז אני אחליט אם יש לי תקציב ואז אני אגיד לך מה התכנית.

עדי קול: את רוצה שאני אגיד מתי היו הדיונים הקודמים?

עדי קול: אני כבר שנה רודפת אחריכם על הדבר הזה.

עדי קול: דיברנו על להגיש בג"ץ ואני חושבת שאין שום סיבה לא להגיש בג"ץ על הדבר הזה.

עדי קול: באמת.

עדי קול: יש פה חוק שמשנת 2006 לא מקוים.

עדי קול: נכון, זו לא אחריות שלך, אל תעני לי על הדבר הזה.

עדי קול: תעני לי על איך את מגישה לכנסת, כשהתחייבת לחזור אלי עם נוסח תקנות אחרי חודש.

עדי קול: לא משנה, בדיון הקודם, ואת אומרת לי – החלטתי לשנות את הכל.

עדי קול: עדכנת אותי שהחלטת לשנות את הכל בנוסח?

עדי קול: ועדת הכנסת ביקשה ממך משהו, לחזור אלי עם נוסח של תקנות.

עדי קול: בדקתם את זה, החלטתם שזה לא ראוי, למה לא חזרת אלי - אני הוועדה שמולה את עובדת – להגיד לי החלטנו לשנות את זה לגמרי, אנחנו הולכים על שאילתה.

עדי קול: להגיד לי שיש את התהליך הזה.

עדי קול: את יודעת, הייתי שואלת אותך באיזה מצב זה, הייתי אומרת אני אקבע דיון בעוד שבוע, כשתחזרי אלי עם תשובות.

עדי קול: למה?

עדי קול: תראי איזה פורום.

עדי קול: פורום של האנשים האלה, כולם הגיעו בשביל כלום.

עדי קול: באמת אני אומרת, ואני התעקשתי שישבו כאן כל האנשים ומה אני אמורה לעשות?

עדי קול: להגיד לך נכון, תלכי עכשיו חוה ותבקשי ממנו את התשובות ותנסחי את השאילתה ותלכי למשרד הפנים.

עדי קול: זה לא הגיוני.

עדי קול: זה באמת לא הגיוני.

עדי קול: אז שוב, אנחנו יכולים לבחור להגיש בג"ץ, אני יכולה, אין לי בעיה.

עדי קול: אנחנו נגיד בג"ץ נגד הדבר הזה, אבל ניסינו למצוא פתרון כולם ביחד, ואני באמת, כשאני אומרת שאני מרגישה זלזול – כי זה באמת זלזול.

עדי קול: כי היום כל מה שיש לי על השולחן זה שאילתה תיאורטית שאחד – לא סיימת אותה בהגדרות שלה, אז אני לא יודעת איזה אינפורמציה את הולכת לבקש ואני לא יודעת אם זה באמת יעזור לקציני הבטיחות.

עדי קול: ושניים, לא בדקת את זה תקציבית, האם המשרד לביטחון פנים מסוגל לתת.

עדי קול: ואני מוכנה לנחש שהמשרד לביטחון פנים לא הסכים לתקצב מערכת שלמה כזאת.

<יואל הדר: אני לא יודע למה את אומרת ויוצאת מתוך הנחות.

<יואל הדר: קודם כל אמרת לגבי כל מיני הנחות, עכשיו את מקבלת לגבי משרד לביטחון פנים כל מיני הנחות.

<יואל הדר: עוד לא קיבלנו את זה, אנחנו נבחן - - -

עדי קול: נכון, אבל השורה התחתונה היא שלא קיבלנו את זה.

עדי קול: אני שואלת, מה.

עדי קול: חברת כנסת באה ואומרת לך, הוועדה לפניות הציבור, שאתם מחויבים, ואני יכולה לקרוא מתקנון הכנסת מה המחויבות שלכם לוועדה ואתם באמת עושים מאיתנו צחוק.

עדי קול: סליחה, עושים מאיתנו צחוק.

עדי קול: את יכולה להגיד לא, את יכולה לתת לי דוגמא לשמלה וזה יהיה מצחיק באותה מידה.

עדי קול: אבל עכשיו אני רוצה לדעת מה אנחנו אמורים לעשות?

עדי קול: להגיב לשאילתה התיאורטית שאנחנו לא יודעים מה היא תהיה?

עדי קול: לשבת פה ביחד?

עדי קול: את יודעת מה, תלכו החוצה עכשיו ותבדקו ותגידו אם יש את הכסף הזה לבוא לסגור.

<חוה ראובני: אני חושבת שהאמירה שזו שאילתה תיאורטית, שאולי פעם תהיה, אני חושבת שאפשר לומר הכל, אבל אני לא חושבת שזה תואם לא את המציאות ולא את המסמך.

עדי קול: אז באיזה אופן היא לא תיאורטית?

<חוה ראובני: אנחנו יודעים איך זה הולך להיות, התקשורת בין קציני הבטיחות אלינו.

<חוה ראובני: אנחנו יודעים בהקשר של שיטת הניקוד מה אנחנו רוצים, אנחנו יודעים לגבי חלק מנתוני הנהגים, אנחנו יודעים כמה זה עולה.

<חוה ראובני: כל הדברים האלה כבר כתובים פה על הנייר, שגברתי קיבלה.

<חוה ראובני: נכון ש - - -

עדי קול: מה שהופך את זה לנייר תיאורטי.

עדי קול: אתם יודעים כמה זה הולך לעלות, אתם יודעים מה אתם צריכים.

עדי קול: ודרך אגב, זה לא סופי השאילתה, כי אמרת שאת מקבלת תשובה - - -

<חוה ראובני: אמרתי שדברים מסוימים אנחנו כבר יודעים והם ביקשו עוד מרכיבים.

עדי קול: אז הדבר היחיד, השבוע לפני יומיים העברת להם את זה.

עדי קול: עכשיו תשמעו, אין טעם.

עדי קול: באמת, אין טעם לדיון הזה.

עדי קול: כולם באים.

עדי קול: אנחנו נקבע דיון נוסף ואני רוצה את כל התשובות.

עדי קול: אם אתם מגיעים לכאן בלי התשובות, אני לא יודעת.

עדי קול: אני אומרת לכם, אני אגיש את הבג"ץ.

עדי קול: אני אישית מגישה את הבג"ץ נגד זה.

עדי קול: ואת אומרת זה לא איכפת לי, לא משנה לי, כי זה לא אני.

עדי קול: אני חושבת שזה ביזיון.

<חוה ראובני: אני לא אגיד כזה דבר, כי אני מדינת ישראל ואני ממשלת ישראל לא פחות מהמשרד לביטחון פנים.

עדי קול: נכון - - -

<חוה ראובני: ואני מלווה את הנושא הזה מתחילתו.

עדי קול: נכון, ובגלל זה כשאמרתי 2006 לכולם, לא אמרתי, שוב, לא אמרתי את זה למשרד התחבורה ולא למשרד המשפטים, למרות שבעיני גם משרד המשפטים אחראי על זה שחוקים צריך לקיים, ואני אומרת - - -

אורי מקלב: רגע, משרד האוצר נמצא פה?

עדי קול: כן, אבל זה לא קשור.

אורי מקלב: כן, אבל אם הוא בא ואומר שהכסף הזה של הפרויקט הזה, אם אנחנו מסכימים או לא מסכימים זה עוד דבר.

אורי מקלב: אבל אם נניח אנחנו מסכימים למתווה של משרד המשפטים - - -

עדי קול: אנחנו עוד לא יודעים את כל המתווה, כי אנחנו לא יודעים איזה אינפורמציה הקצינים יקבלו.

אורי מקלב: אז נניח שאנחנו מסכימים.

<חוה ראובני: זה לא משפיע על עלויות אם יש את השורה הזאת או את השורה הזאת.

עדי קול: זה משפיע על השאלה אם אנחנו מקבלים את המאגר הזה, את השיטה הזאת כחלופה למאגר או שלא.

אורי מקלב: סליחה, כהצעה, אולי כהבנה.

אורי מקלב: נניח שהוועדה מקבלת את המתווה של משרד התחבורה ומשרד המשפטים כשלב ראשוני, גם אם הוא לא תואם את כל החוק, רק כשלב ראשון.

אורי מקלב: עכשיו, משרד האוצר בא ואומר שיהיה את הכסף הזה בתוך תקציב משרד התחבורה, אז יש את התשובה לגבי הכסף, ואנחנו יכולים לראות - - -

עדי קול: אז בואו נעשה.

עדי קול: גם אני וגם אתה מכירים את האוצר, אז בוא ניתן לו לדבר.

<חוה ראובני: גברת קול, אני יכולה אולי להמשיך?

<חוה ראובני: אמרתי את מה שכבר סוכם במתווה - - -

אורי מקלב: כן, מתווה, אבל לא אמרת על - - -

<קריאה: אני הגוף שאמור לבצע את זה - - -

עדי קול: אוקיי, שוב, לבצע.

עדי קול: אין פה נציג של משרד האוצר, אבל שוב - - -

אורי מקלב: אבל אולי ציון יכול לבוא ולהגיד עכשיו שיש תשובה מתוך החשבות של המשרד, שהדבר הזה - - -

עדי קול: התשובה היא שלא.

אורי מקלב: יתוקצב בשנת 2015, או, מי עכשיו - - -

<חוה ראובני: מהחשבות של המשרד שלי אני יודעת שהתשובה היא לא, והיכולת שלנו לבצע את זה זה בהנחה שמר הדר, ויש לי אמון מלא במר הדר, שכאשר הוא מתחייב שהוא יעמיד לרשותנו תקציב שיש אצלו למאגר פסולים שלא מתבצע, יש לי אמון מלא בו שכשהוא אומר את זה הוא יודע מה הוא אומר, ושהוא יעמוד מאחורי זה ושזה יקרה.

עדי קול: רגע, דקה, אני אסביר.

עדי קול: הצעת החוק הזאת מטילה על המשרד לביטחון הפנים לבצע את המאגר.

עדי קול: הוא לא ביצע.

עדי קול: ההנחה התיאורית היא שיש איזה שהוא תקציב שהוא קיבל מתי שהוא בשנת 2006, כדי לבצע.

עדי קול: ואז אמרנו שאם הם יבצעו בסוף, המשרד לביטחון פנים יעביר את הכסף.

עדי קול: עכשיו, כיוון שאנחנו מכירים משרדי ממשלה, הכסף הוא תיאורטי משנת 2006, אף אחד עוד לא דיבר על זה, אף אחד עוד לא תיקצב את זה לא במשרד לביטחון פנים, זאת אומרת שהשאלה היא תיאורית לחלוטין.

אורי מקלב: נראה לי שהוא כן צריך ... בעניין הזה.

עדי קול: אם יואל לא הולך להגיד במובן הזה - - -

אורי מקלב: יש לו תקציבים והוא יכול להעביר את זה לכאן.

עדי קול: אם זה יתוקצב – אני אין לי מה לעשות פה.

<יואל הדר: אז זה טוב?

עדי קול: לא.

<יואל הדר: זה החלק הטוב של העניין.

עדי קול: יואל – כן ולא.

עדי קול: עם נאום קצר לפני, אני מרשה לך.

<יואל הדר: טוב, אז אמרתי, כמו שאמרתי בדיון הקודם – נקבל את הפירוט התקציבי ממשרד התחבורה.

<יואל הדר: אם זה יהיה פירוט תקציבי שהאנשים שלי יוכלו לחיות איתו, בהחלט אני מקבל את זה שאנחנו היינו צריכים לעשות את זה, ואנחנו צריכים לתקצב גם את הפרויקט החלופי של זה.

עדי קול: טוב, היום יום שלישי.

עדי קול: אני רוצה תשובה ביום שני.

עדי קול: אני מצטערת.

עדי קול: יש ישיבה ביום שני, שתהיה תשובה.

<יואל הדר: מה יום שני?

<יואל הדר: לא תוכל להיות לנו תשובה כי הם לא העבירו לנו.

עדי קול: היא אמרה שיש לה הערכה תקציבית.

<יואל הדר: אנחנו צריכים לבדוק את זה.

עדי קול: אז יום שני.

עדי קול: יואל, היה צריך את זה להיום, היה צריך את זה לפני חצי שנה.

עדי קול: אני מצטערת.

<יואל הדר: אבל לא קיבלנו את זה.

עדי קול: אז הנה, העברת את זה?

<חוה ראובני: אני מחזיקה את המסמך של ברק - - -

עדי קול: לא את המסמך של ברק.

<חוה ראובני: אני - - -

עדי קול: לא, לא, חוה, שנייה.

<חוה ראובני: אני עומדת פה בשם כל המשרד, ברור לי לחלוטין, אבל אני לא יודעת - - -

עדי קול: נכון, אבל חווה, סליחה - --

<חוה ראובני: בסדר, בקטע של פירוטים אין אצלי.

עדי קול: סליחה, אני רוצה לסיים.

עדי קול: את אמרת לי שאנחנו עשינו הכל.

עדי קול: אמרת במילים האלה, את רוצה שאני אחזור לפרוטוקול?

עדי קול: אמרת הערכה תקציבית, אמרת שביצעתם את כל התהליך.

עדי קול: זאת אומרת שכל מה שנשאר זה להחליט אם יש כסף, נכון?

עדי קול: איך הם יחליטו אם יש כסף אם הם לא קיבלו את ההערכה התקציבית?

<חוה ראובני: הם צריכים לקבל, נכון.

עדי קול: אז אני רוצה שעד יום שני הם יקבלו ואתם תחליטו.

<יואל הדר: אני לא יכול לתת תשובה עד יום שני.

עדי קול: אני מצטערת, אתם תתנו תשובה יום שני.

עדי קול: יואל, אנחנו חצי שנה על הדבר הזה ואתה עכשיו מתחיל.

עדי קול: אתה משנת 2006 לא מקיים את זה.

עדי קול: החוק הוא שלך.

עדי קול: החוק שלך ואתה לא מקיים את זה.

עדי קול: אז אתם יודעים, משרדי הממשלה יודעים לעבוד מהר.

עדי קול: הם יעבדו מהר והם יתנו לנו תשובה ביום שני.

עדי קול: אני מצטערת.

עדי קול: שני דברים, אתה צריך לתת לה - - -

<קריאה: היא קיבלה, היא קיבלה.

עדי קול: אה, היא קיבלה.

עדי קול: למה זה עובד כל כך מהר כשזה בא מקציני הבטיחות והם יכולים ביומיים להעביר - - -

<חוה ראובני: כי הם נותנים משהו בכזאת רזולוציה – היסטוריה תעבורתית.

<חוה ראובני: את שתי המילים האלה אפשר לכתוב ביומיים.

<חוה ראובני: אבל מה זה היסטוריה תעבורתית, אני מניחה שנצטרך לדבר על זה קצת יותר.

<חוה ראובני: להגיד לי היסטוריה תעבורתית, זה - - -

עדי קול: יש לכם עד יום שני לדבר על זה, ואנחנו - - -

<חוה ראובני: אגב, מוסכם דרגת רישיון, תוקף רישיון, פסילות, כשזה כמובן כולל פסילות בהווה, על ניקוד כבר אמרתי, הדברים האלה מוסכמים.

<חוה ראובני: בעצם השאלה שנשארה פתוחה זה הנושא של האם יימסר מידע גם על דברים שקרו בעבר והסתיימו.

<חוה ראובני: למשל, פסילות שהיו בעבר.

<חוה ראובני: כשהם אומרים היסטוריה תעבורתית, אז - - -

עדי קול: אז אני מניחה שפסילה זה לדבר עם משרד המשפטים.

<חוה ראובני: לא, על עצם העובדה שהרישיון נפסל.

עדי קול: אין לכם בעיה עם זה?

עדי קול: אין להם התנגדות.

אורי מקלב: רגע, אז מה ההבדל אם ניקוד בעבר אתם כן נותנים ופסילה בעבר לא.

אורי מקלב: מה ההבדל?

<חוה ראובני: ניקוד בעבר מעיד על תרבות נהיגה.

<חוה ראובני: זה אופן הנהיגה, זה איזה שהוא דפוס התנהגות.

<חוה ראובני: פסילה בעבר מעידה על אירוע חד פעמי.

<חוה ראובני: יכול להיות נהג נורמטיבי לגמרי, שהיה לו פספוס, הסחת דעת, טעות, אסור שיקרה, מסוכן כשזה קורה, אבל זה יכול להיות נהג נורמאלי לגמרי וזה קרה והוא קיבל פסילה לשלושה חודשים.

<חוה ראובני: לכן זה לא בדיוק אותו דבר.

אורי מקלב: אבל ברגע שאתם צמצמתם את זה רק לקציני בטיחות של רכב, זה כבר שיקול שלהם מה הם רוצים ואיך הם רוצים - - -

עדי קול: איך להתייחס לזה.

אורי מקלב: איך להתייחס לזה.

אורי מקלב: זה לא צריך להיות שיקול שלנו בעניין הזה.

אורי מקלב: אנחנו צריכים להעמיד את המידע, ואחרי זה, מכיוון שהם נושאים באחריות – אז המידע צריך להיות.

אורי מקלב: אני חושב שפסילה זה החלק החשוב ביותר.

אורי מקלב: זה כבר לוקח בחשבון בשקלול, הוא גם יכול לחקור או לתחקר את הנהג למה הייתה הפסילה.

אורי מקלב: הנהג יכול להגיד הפסילה הייתה בעקבות כך וכך, ואני לא הייתי אשם.

אורי מקלב: הייתה תאונת דרכים שאני לא הייתי אשם, ילד קפץ לכביש, אני לא הייתי אשם לגמרי, קיבלתי חודשיים פסילה אוטומטית ויצאתי זכאי, אז לא צריך לפסול אותי, הפוך – אני נהג זהיר.

אורי מקלב: אז אנחנו יכולים גם בעניין הזה להתגבר על ידי כך שאנחנו אומרים פסילה מעל שנה, שזה אומר שאחרי פסיקה או מעל חצי שנה, שזה רק פסילה שהיא באה או מהצטברות של נקודות או יכול להיות רק מ - - -

<חוה ראובני: מר מקלב, אני חושבת שזה דבר ש - - -

אורי מקלב: ומה זה ניקוד?

אורי מקלב: הוא לא חד פעמי?

<חוה ראובני: לא.

<חוה ראובני: לכן יש תהליך.

<חוה ראובני: לכן אנחנו נותנים על כל אחד ואחד.

אורי מקלב: אז אם זה חד פעמי - - -

<חוה ראובני: אז לכן אתה רואה תמונה על פני 10 שנים אחורה.

<חוה ראובני: מר מקלב, אני לא אומרת שלא.

<חוה ראובני: לא אמרתי שלא, אמרתי שזה דבר שצריך לחשוב עליו והדברים שאדוני אומר הם דברים שבהחלט צריך לחשוב עליהם והם לגמרי רלבנטיים.

אורי מקלב: אני לא רוצה להיכנס למחשבה של המשפטנים.

אורי מקלב: אני לא מבין מדוע הדבר הזה הוא יותר נניח חמור או קל, השיקול הזה, מאשר הנקודות.

<חוה ראובני: אני לא אומרת ש - - -

אורי מקלב: הוא מידע חמור, אבל הוא - - -

עדי קול: רגע, רגע, סליחה.

אורי מקלב: את לא מסכימה איתי, עם מה שאני אומר?

עדי קול: אני מסכימה איתך.

<יפעת רווה: אני רק אנסה לעזור להסביר.

<יפעת רווה: זה לא עניין של חמור או פחות חמור, אלא יותר מנבא סיכון, כי כמו שחווה אמרה, אירוע של פסילת רישיון יכול להיות כשמשהו הוא מאד חמור, אבל חד פעמי.

<יפעת רווה: לעומת זאת נקודות, אם יש 8 נקודות – אז זה גם חד פעמי, כמובן.

<יפעת רווה: אבל אם יש 32 נקודות או 70 נקודות ויש אנשים שיש להם את זה, אז זה כבר ממש לא חד פעמי, וברור שהאדם הזה הוא כבר אדם מסוכן וסדרתי, וזה לא מישהו שהתפלק לו, או מישהו שדעתו הוסחה.

<יפעת רווה: ולכן אני מניחה, ותתקנו אותי אם אני טועה, מבחינת קציני הבטיחות זה הרבה יותר חשוב.

עדי קול: שנייה, בואו נשמע את קציני הבטיחות.

<שמעון סודאי: יש עבירות שהן עבירות מינוריות, כמו שהיא אומרת – נהג צעיר, נהג שנהג בהיסח דעת, יש עבירות שהן עבירות מינוריות.

<שמעון סודאי: עבירה של איתות – זה ניקוד של כמה נקודות, אז זה אותי לא מעניין.

<שמעון סודאי: אם הוא לא אותת אז אני אחנך אותו בדרך אחרת, אבל זה לא מה שאותי מעניין.

עדי קול: אז מה מעניין אותך?

<שמעון סודאי: אותי מעניין לדעת אם הוא נסע מהר, אותי מעניין אם הייתה לו פסילה.

עדי קול: אבל הם לא מוכנים לתת לך את הפירוט של העבירות.

<חוה ראובני: את זה אסור לי.

<יפעת רווה: אבל הוא יודע שיש הרבה נקודות.

<שמעון סודאי: אבל אני רוצה רגע לדבר על משהו שקרה אתמול.

<שמעון סודאי: זה קורה כל יום, אבל אתמול היה שימוע במשרד התחבורה, באגף היסעים, אצל יוסי נזרי.

<שמעון סודאי: קצין בטיחות שלנו, שהוא במשרד להיסעים, נהג אחד שלו נוסע בפסילה יותר משנתיים – עם 58 נקודות.

<שמעון סודאי: 58 הרשעות, סליחה.

<שמעון סודאי: ואני לא יודע איך הם עלו על זה, אבל אני מתאר לעצמי שאם היה קורה איזה משהו, קצין הבטיחות היה - - -

<יפעת רווה: אני לא יודעת - - -

<שמעון סודאי: זה אתמול היה במשרד התחבורה אצל יוסי נזרי.

אורי מקלב: ...

אורי מקלב: חמש שנים פסילה הוא לא יידע.

<יפעת רווה: כמובן זה שיקולך, גברתי יושבת הראש, האם זה המקום לדבר ברזולוציה כזאת על הפרטים שהם מבקשים.

<יפעת רווה: לא אמרתי שלא לתת היסטוריה תעבורתית, אני עדיין לא גיבשתי על זה עמדה.

<יפעת רווה: קודם כל כשאמרו לי היסטוריה תעבורתית – אני לא בדיוק יודעת מה הכוונה, איזה פרטים בהיסטוריה הזאת, ואני חושבת - - -

<שמעון סודאי: אני רשמתי שלוש שנים אחורה, לא רציתי הרבה.

<שמעון סודאי: אני רשמתי.

<יפעת רווה: אז זה דבר שצריך להיבדק.

עדי קול: שנייה, סליחה.

עדי קול: משרד המשפטים לא מאפשר פירוט עבירות.

<יפעת רווה: נכון.

עדי קול: אתה לא תדע אף פעם - - -

<שמעון סודאי: אבל יש פה ... של ...

<שמעון סודאי: שזה משהו שונה.

עדי קול: אתה לא תדע אף פעם, הבנת?

עדי קול: תקבל גיליון הרשעות, אתה יכול לבקש את זה, אבל לא תקבל.

עדי קול: הם לא מוכנים.

עדי קול: אני חושבת שזה לא לעניין, אבל הם לא מוכנים.

<שמעון סודאי: דיברנו על זה בפעם הקודמת, אם את זוכרת, שמדובר פה יותר על הקטע של נהגי משא ותובלה, שזה הרבה יותר רציני ומסוכן.

עדי קול: אבל הם לא מוכנים לחשוף בכלל.

<שמעון סודאי: מאיתנו מבקשים שאנחנו מפקחים על הנהגים.

<שמעון סודאי: נו, באמת.

<יפעת רווה: יש חוק פשוט, דרך אגב.

עדי קול: בסדר, אני מבינה את העמדה שלך.

עדי קול: סליחה, את רוצה להגיד לי גם אם יש חוק על החוק הזה?

עדי קול: כי את החוק הזה את לא מקיימת.

<יפעת רווה: לא, לא, אני אומרת שלגבי חוק המרשם הפלילי, זה חוק שמגן על רציונאליים של - - -

עדי קול: אבל את לא יכולה לבחור איזה חוק.

עדי קול: את אומרת יש חוק - - -

<יפעת רווה: אנחנו אומרים את זה על כל החוקים וגם לגבי החוק הזה.

עדי קול: אז אין בעיה, אז יש חוק למאגר פסולים, אני רוצה לדעת איפה אני יכולה לראות את מאגר הפסולים.

<יפעת רווה: בסדר.

עדי קול: אז יש חוק, נכון.

עדי קול: אז יש חוק, אז מה?

עדי קול: אז אני אומרת – אתם בוחרים לאיזה חוק להיצמד דווקנית?

<יפעת רווה: לא, ממש לא.

עדי קול: אני לא רוצה להיכנס לדיון הזה כאן, אין טעם.

עדי קול: אנחנו מדברים דיון תיאורטי על משהו שלא - - -

<שמעון סודאי: גברתי, בנושא הזה יש קב"טים של חברות גדולות, שהם רשאים להיכנס למרשם הפלילי.

<שמעון סודאי: לא למאגר הפסולים, הם יכולים בהחלט לבדוק את זה.

<שמעון סודאי: בחומ"ס וכדומה, הם מורשים על פי חוק להיכנס.

<שמעון סודאי: אז זאת אומרת שקב"טים יכולים.

<שמעון סודאי: אנחנו לא יכולים.

עדי קול: קב"ט זה ענייני ביטחון, אני יכולה להבין את הרציונל של החיבור של זה.

<יוסף ספי דיין: שמי ספי, חבר מועצת איגוד קציני הבטיחות.

<יוסף ספי דיין: בעניין הטרדות מיניות אנחנו הולכים למשטרה, מקבלים אישור.

<יוסף ספי דיין: יש חוק שמי שהטריד - - -

עדי קול: נכון.

<יוסף ספי דיין: אני לא בודק איזו הטרדה הוא עשה, אבל אותו אחד לא עובד אצלי.

עדי קול: נכון.

<יוסף ספי דיין: פה אני לא יכול להחליט כלום.

<יוסף ספי דיין: מה אני יכול לקבל?

<יוסף ספי דיין: כמה עבירות היו לו וכמה נקודות היו לו.

<יוסף ספי דיין: איזה נקודות?

<יוסף ספי דיין: איזה עבירות מהותיות?

<יוסף ספי דיין: אני לא יכול לדעת כלום, אז לא עשינו בזה הרבה.

עדי קול: נכון, אני מסכימה איתך.

עדי קול: משרד המשפטים מסרב ואני חושבת שזו טעות.

עדי קול: הם טוענים שאנחנו לא יכולים - - -

<יפעת רווה: אז אני אסביר שוב את נקודת ההשקפה של חוק המרשם הפלילי, כי זה במקרה, הטיעונים האלה של הרלבנטיות של מידע פלילי למעסיקים, הם טיעונים ידועים והם עולים כל הזמן.

<יפעת רווה: חוק המרשם הפלילי מאזן בין האינטרס של מעסיקים לקבל את המידע הפלילי על עובדים או על עובדים פוטנציאלים, לבין העיקרון של רהביליטציה - - -

עדי קול: כן, אבל מה עם אינטרס הציבור פה להיות מוגן מנהגים מסוכנים?

<יפעת רווה: ולכן מצאנו פתרון שהוא פתרון חלופי והוא לא בא במחיר - - -

עדי קול: אבל הם אומרים לך שהם לא יידעו מה לעשות עם הפלט.

עדי קול: הוא רק יידע אם הוא פסול או לא.

<גבריאלה פיסמן: אבל הוא מקבל מידע.

<גבריאלה פיסמן: הוא יידע.

<גבריאלה פיסמן: הפתרון שדיברה עליו חווה הוא פתרון שמציע שיקוף של מסוכנות של האדם והמידע הזה הוא המידע הרלבנטי לאותו קצין בטיחות.

<גבריאלה פיסמן: יכול להיות שיש מידע נוסף שהוא מידע רלבנטי ואפשר לדבר עליו, אבל המידע על מסוכנות, שהוא פונקציה של נקודות, הוא מידע הרבה יותר רלבנטי מהמידע - - -

עדי קול: מה זה אומר?

<גבריאלה פיסמן: זה הדבר, זאת ההנחה - - -

עדי קול: שנייה.

עדי קול: אני אסביר, סליחה.

עדי קול: לא מדובר על החוק של יריב לוין שביקש צבעים למסוכנות של נהגים.

עדי קול: אתה תצטרך להחליט אם הנהג מסוכן.

עדי קול: הם יראו לך מה המצב שלו כרגע.

עדי קול: יש לו 50 נקודות ואתה צריך להחליט האם אתה רואה בו אדם מסוכן או לא.

עדי קול: אני אגיד לכם מה האפשרות היחידה שלכם לעשות.

עדי קול: תראה שיש לו 54 נקודות, תגיד לו – תשלח אותו בבקשה לסניפומט שלהם - - -

<יוסף ספי דיין: אסור לי לבקש ממנו.

<יוסף ספי דיין: אסור לי.

<יוסף ספי דיין: אסור לי.

<גבריאלה פיסמן: אם מדובר ב-54 נקודות, הוא יודע שלא מדובר על 54 נקודות שהן 27 של איתות, בסדר?

<גבריאלה פיסמן: גם את זה הוא יודע.

עדי קול: איך הוא יידע?

<חוה ראובני: כפי שהסברתי, אנחנו התקדמנו מעבר לסך כל הנקודות.

<חוה ראובני: אנחנו מציעים גם תאריך ומספר נקודות: ביום זה וזה – 6 נקודות.

<חוה ראובני: ביום זה וזה – 10 נקודות, ביום זה וזה – 2.

<חוה ראובני: אתה יודע שהעבירות של 2 הן עבירות קלות ואתה יודע שעבירות של 10 הן עבירות חמורות.

<חוה ראובני: ואתה יודע שעבירות שבוצעו בשלוש-ארבע-חמש שנים האחרונות הן משמעותיות יותר מבחינתך, מאשר עבירות שהוא ביצע לפני 20 שנה כשהוא היה בן 18, ואתה תדע כמה נקודות הוא צבר לפני 20 שנה, וכמה נקודות הוא צבר בשנים האחרונות והאם זה על עבירות קלות של איתות ואורות בחורף, שזה עבירות יחסית קלות, או שזה עבירות של נהיגה בשכרות ושל נהיגה זמן פסילה, שזה 10 נקודות.

עדי קול: זה במערכת התיאורטית, בסדר.

עדי קול: הבנת?

עדי קול: זה שיפור משמעותי, לא מה שרציתם.

עדי קול: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה לך גברתי יושבת הראש.

אורי מקלב: כיוון שיושבת הראש אמרה את זה כמה פעמים, גם בעבר, יש חוק במדינת ישראל והחוק דורש לתת את המידע לכולם.

אורי מקלב: ואתם, משרד המשפטים לפי דעתי כנראה נסוג מההסכמה שלו בעבר לחוק הזה, והיום אם היה באפשרותו הוא היה מתנגד לחוק הזה, אבל מה שהוא עשה בפועל, הוא לא - - -

עדי קול: אתה זוכר את המשפט של עורך הדין?

עדי קול: הוא אמר נולד בחטא.

עדי קול: זה חוק שנולד בחטא.

אורי מקלב: אז אני לא זוכר.

אורי מקלב: מבחינתם, למה הם לא היו מגישים הצעת תיקון לחוק - - -

עדי קול: כי זה היה חוק של האופוזיציה, שעבר במקרה.

אורי מקלב: אבל למה משרד המשפטים היום לא מגיש?

אורי מקלב: שזה גם כן חלק מ - - -

<יפעת רווה: אנחנו לא הגשנו את - - -

אורי מקלב: אם אתם חושבים שהחוק הזה לא בסדר, אז תטפלו בזה.

<יפעת רווה: לא הסכמנו לבטל אותו הרבה זמן, כי חשבנו שצריכה להיות חלופה.

אורי מקלב: אתם יכולים לעשות אותו בצורה יותר מוגבלת, אבל אני לא רוצה להאריך ברשות הדיבור שניתנה לי.

אורי מקלב: אנחנו חוזרים עכשיו משלושה ימים של דיונים בוועדת החוקה, על הנושא של מרשם על דברים שהם פחות אקוטיים ציבורית כמו הוצאה לפועל, חובות שיכולים להצטבר מחובות קטנים, מחובות של 50 שקלים, 100 שקלים לחברת הסלולר, שנהפכים לאלפי שקלים והוצאה לפועל - ואת המידע הזה אנחנו כבר נותנים לכל בן אדם שיכול לקבל את זה.

אורי מקלב: וכאן אנחנו מדברים על מידע שהוא יכול להיות לפעמים על אנשים שמסתובבים כפצצה מתקתקת בכביש, ואנחנו מונעים את זה מאנשים, ואנחנו עכשיו לא מדברים על זה.

אורי מקלב: אתם באתם והגשתם הצעה מאד מאד מצומצמת, שמי שיוכל לקבל את זה זה ציבור מאד מאד מצומצם של אנשי מקצוע שהכי נדרשים למידע הזה, שהם קציני הבטיחות לרכב, שאנחנו גם מטילים עליהם אחריות, שהם אחראים לכך, ושלא סתם אנחנו נותנים להם את המידע.

אורי מקלב: למה גם כאן אתם מצמצמים, אני עדיין לא הבנתי.

אורי מקלב: כאן אתם צריכים להרחיב את זה למקסימום.

אורי מקלב: אתם מדברים שם שהכניסה תהיה רק עם כרטיס חכם, או רק בצופן, גם אם מדובר במידע מאד ספציפי על אנשים מקצועיים מאד, שיש לכם עליהם ביקורת.

אורי מקלב: כאן הייתם צריכים לראות מנגד מה האחריות שמוטלת עליהם, מה הם הולכים לעשות במידע הזה, ואנחנו גם יודעים שהם לא הולכים להשתמש בו לרעה, בגלל שיש להם מחסור.

אורי מקלב: הם רוצים לקחת נהגים מקצועיים מצד אחד, נהגים שעומדים בקריטריונים, אבל הם מעוניינים הרי לקלוט נהגים.

אורי מקלב: בשביל זה הם נמצאים הרי.

אורי מקלב: לכן אני לא מבין את המחשבה כאן, שכן נותנים ולא נותנים את המידע הזה על פסילה, ושזה יכול להיות מזדמן.

אורי מקלב: תנו להם את שיקול הדעת הזה, למה אתם מתערבים בזה?

אורי מקלב: ועוד במיוחד כשאנחנו שומעים מהם בדיוק מידע הפוך, שדווקא השלילה זה אצלם יותר חשוב, ולפעמים ההצטברות של נקודות לא אומרת להם בכלל שום דבר.

אורי מקלב: זה יכול להיות מהצטברות של מספר נקודות.

אורי מקלב: אז זו נקודה אחת.

אורי מקלב: ואני עדיין שואל, למה המידע הזה נמצא רק אצל קציני בטיחות רכב ולמה אם אני כמנהל מוסד חינוכי, אשר מעסיק נהג ועדיין אין לי קצין רכב במוסד - - -

עדי קול: זה משהו שאמרת שתבדקו, למי עוד אפשר להרחיב את זה.

אורי מקלב: אני לא סתם בן אדם שמחפש, אלא אני אדם שאין דרישה במוסד שלי לקצין רכב, יש לי מכונית אחת או שתיים.

אורי מקלב: הרי לא כל מוסד צריך.

אורי מקלב: ואני מוסד חינוכי ולנהג של המוסד החינוכי יש משמעויות באופן הנהיגה שלו.

אורי מקלב: הוא לוקח ילדים, הוא לוקח אנשים צעירים שלא יכולים להעיר לו על תרבות הנהיגה שלו ועל אופן הנהיגה שלו.

אורי מקלב: למה את המידע הזה אתם לא מרחיבים?

אורי מקלב: אתם משרד התחבורה, אתם יודעים, הדרישה הזאת צריכה לבוא מכם, אני לא בא למצוא משפטים.

אורי מקלב: אתם הרי יודעים מה קורה בתאונות הדרכים, כמה מאמצים אתם משקיעים בעניין הזה, כמה הדבר הזה לא נהיה יותר טוב, ולא נהיה יותר טוב במיוחד ובפרט לגבי נהגים כאלה, שנקראים נהגים שכירים, שהמקצוע שלהם הוא נהגים, שהם עושים את מירב העבירות.

עדי קול: נכון.

<יפעת רווה: כל מה שאני יכולה לומר זה שאנחנו מחפשים את האיזון - - -

עדי קול: שנייה, אני רוצה לשאול שני דברים.

עדי קול: אחד האם את מוכנה לשקול, כשמדובר בקבוצת אוכלוסייה כל כך מצומצמת, שהאיזון עדיין נשאר ולתת יותר מאשר רק את מספרי הנקודות וגם את סוג העבירות.

<גבריאלה פיסמן: אם הכוונה היא שקציני בטיחות ישקלו מרשם פלילי תעבורתי, זו שאלה לגמרי לגמרי אחרת, שלא עמדה כאן על הפרק, וזו שאלה שצריכה להיבחן בפרספקטיבה של חוק המרשם הפלילי, כשהמשמעות של הדבר הזה היא פגיעה ב - - -

עדי קול: מרשם פלילי תעבורתי.

<גבריאלה פיסמן: מרשם פלילי תעבורתי.

<גבריאלה פיסמן: פגיעה ביכולתם של מי שעברו עבירות, בחופש העיסוק שלהם בצורה שהיא לא משתמעת לשני פנים.

עדי קול: אבל אני מבקשת שגם אתם תבדקו את זה עד ליום שני.

<גבריאלה פיסמן: רגע, שנייה.

<גבריאלה פיסמן: יש כאן היבטים שהם היבטים בעייתיים, שהרעיונות האלה כן עלו בעבר, של העברת מידע פלילי לגורמים שהם גורמים פרטיים.

<גבריאלה פיסמן: אנחנו בדרך כלל, כשאנחנו מאפשרים מסירת מידע פלילי, המידע הזה נמסר לגורם שהוא גורם ציבורי, או גורם שלא חייב להיות ציבורי, אבל לפחות נניח לשכת עורכי הדין.

<גבריאלה פיסמן: מי שמקבל את המידע זה לא כל משרד עורכי דין עלי ועל יפעת, אלא לשכת עורכי הדין יכולה לקבל את המרשם הפלילי על כל אחד מאיתנו, ויש לה את הראייה הכוללת והיא יכולה להחליט כגורם - - -

עדי קול: אוקיי, אז אנחנו שואלים כאן האם לקציני הבטיחות יש מעמד מספיק משמעותי והאחריות שמוטלת עליהם היא - - -

<גבריאלה פיסמן: לא.

<גבריאלה פיסמן: רגע, שנייה, אני עוד לא הגעתי לקושי.

<גבריאלה פיסמן: המשמעות של הדבר הזה היא בעצם אם אנחנו מפריטים את האפשרות לקבל את אותו מידע פלילי, המשמעות היא שכל קצין בטיחות יפעיל את שיקול דעתו.

<גבריאלה פיסמן: שיקול הדעת לא יהיה בראייה כללית רוחבית.

<גבריאלה פיסמן: ולכן בעצם באופן תיאורטי, כל אדם ששמעון לא ירצה להעסיק אותו, הוא לא יועסק לא על ידי שמעון ולא על ידי מעסיקים אחרים שרוצים להעסיק.

<גבריאלה פיסמן: במקום שהרגולטור למשל ,או גורם אחר שיש לו ראיית רוחב, יחליט מי לדעתו ראוי או לא ראוי לנהוג ברכב ציבורי או ברכב הסעות ילדים.

אורי מקלב: מה ההבדל בין עבריין מין לעבריין תעבורתי?

עדי קול: לא, לא, אורי, לא.

<יואל הדר: לא, לא, גם לעברייני מין זה לא נכון.

<יואל הדר: זה לא נכון.

<יואל הדר: יש חוק למניעת העסקת עברייני מין במוסדות מסוימים.

<יואל הדר: בחוק הזה נקבע – עברייני מין שהורשעו, יוכלו לקבל מהמשטרה אישור האם הוא הורשע או לא הורשע.

<יואל הדר: זה הכל.

עדי קול: לא כתוב במה.

<יואל הדר: זה פחות מהמרשם הפלילי.

<יואל הדר: זה רק GO, או NOGO.

אורי מקלב: אבל יש גם חוק שמונע העסקה של מי שהורשע.

<יואל הדר: כן, אבל אותו מעביד - - -

אורי מקלב: אז כאן אנחנו מדברים על - - -

עדי קול: דרך אגב, זה לא העסקה - - - -

אורי מקלב: אני לא מונע ממנו להיות מנהל - - -

<גבריאלה פיסמן: המקבילה של הדוגמה שלך, היא מניעת העסקה של מי שיש לו עבירות פליליות תחבורתיות, שזה לכולנו.

אורי מקלב: אבל המספר שהוא רוצה להשתמש בו, הוא עבריין תעבורתי והוא רוצה להסיע ילדים.

עדי קול: אבל אז אתה צריך להגדיר איזו עבירה, כי שוב, אני גם עבריינית תעבורתית - - -

אורי מקלב: כולנו עבריינים תחבורתיים.

עדי קול: נכון, ולכן צריך להגדיר - - -

<גבריאלה פיסמן: זה בדיוק העניין, ולכן נכון ששיקול הדעת יהיה שיקול דעת רוחבי מערכתי, ואם אנחנו לא נותנים את אותו שיקול דעת - - -

עדי קול: למי יכול להיות שיקול דעת כזה, כיוון שאי פונקציה שיכולה לעשות את זה.

<גבריאלה פיסמן: יש פונקציה שיכולה לעשות את זה, יש משרד ממשלתי שהוא אחראי על הדבר הזה.

עדי קול: ואז להחליט מי מסוכן ומי לא יכול - - -

<גבריאלה פיסמן: אבל אותו משרד ממשלתי לא יכול כרגע, מטעמיו שלו, להיערך לכזה היקף של פעילות, ואת הנושאים האלה, לפחות אצלנו, אנחנו כן ניסינו לבחון אותם.

<גבריאלה פיסמן: ולכן הפתרון שהציעה חווה עכשיו, שמחד לא מציע שיקוף של ההיסטוריה הפלילית התעבורתית של האדם, וכן נותן מידע - - -

עדי קול: אנחנו ביקשנו לשקול את השלוש שנים אחורה, שזה מה שהוא ביקש בהגדרה של היסטוריה תעבורתית, שעוד לא סגרתם מה ההגדרה הזאת.

<חוה ראובני: זה דבר שאנחנו נבדוק.

<חוה ראובני: אני שמעתי את מה שחבר הכנסת מקלב אמר על השיקולים למה צריך לתת גם שלילות בעבר, והם שיקולים לגיטימיים ונכונים.

<חוה ראובני: יכול להיות, אני לא אמרתי שלא.

<חוה ראובני: אין לנו עדיין - - -

אורי מקלב: כמה זמן נותנים על נקודות?

עדי קול: כמה אחורה על נקודות?

<חוה ראובני: אנחנו מצדנו מבראשית ברא, משנת 2003, מתחילת שיטת הניקוד.

<חוה ראובני: לא איכפת לי, ושהם ישקלו מה רלבנטי.

<חוה ראובני: בשנת 2015 אם רלבנטי עבירות שהוא עשה ונקודות שהוא צבר מהשנים 2004-2005, אז - - -

עדי קול: עכשיו לשאלה השנייה שהעלה אורי.

עדי קול: אנחנו דיברנו על זה בדיון הקודם.

עדי קול: אנחנו יורדים לפרטים ואני לא התכוונתי לעשות את זה, ולכן אני משאירה את זה - - -

אורי מקלב: ....

אורי מקלב: לאיזו ועדה - - -

עדי קול: לא, אין לי דווקא.

עדי קול: אני פשוט חושבת שאנחנו עשינו כבר את הדיון הזה ארבע פעמים ואני חושבת שלקיים דיון תיאורטי על השאילתה, שאני לא יודעת אם יש לה מימון – זה נראה לי טעות.

עדי קול: אני רוצה שיחזרו ויגידו לי אם יש כסף ואז אנחנו ניכנס לפרטים.

עדי קול: ואז כל אחד מהאנשים פה יוכל להגיד מה הוא חושב על השאילתה.

אורי מקלב: אם יש כסף את לא צריכה לדון יותר.

עדי קול: לא, לא, אני אדון בכל זאת, כי אז נכנס לזה.

עדי קול: אני רוצה שתשקלו, ושוב, לא מתוך ידיעה, האם קציני בטיחות באמת הם הפונקציה היחידה שאנחנו רוצים לאפשר להם את זה, או להגיד שיש באמת מוסד חינוכי, לפי מספר כלי רכב, ולא נהג אחד, כי אני מבינה שזה בעייתי, אבל דיברנו על ציי רכב גדולים שאין להם קציני בטיחות.

עדי קול: האם יש להם - - -

<שמעון סודאי: לא, חייב 140 כלים.

עדי קול: בסדר, זה המון כלים.

עדי קול: אז אני מדברת על - - -

<חוה ראובני: אני יכולה להגיד שבכלי רכב מסחריים יש חובת קצין בטיחות עצמאי, גם על עצם - - -

<קריאה: מעל 10 טון.

<קריאה: משאית אחת – מעל 10 טון.

<חוה ראובני: אבל מצד שני אין שם מעסיק, הוא רכב עצמאי.

<חוה ראובני: הוא עצמאי.

<חוה ראובני: עכשיו, אני לא יודעת בסוג כזה, מוסד חינוכי למשל, כמו שמדבר חבר הכנסת מקלב, שיש שני כלי רכב וכשיש לי בעיה מאד מאד קשה לפקח, כי אנחנו כבר לא מדברים על מישהו שיש לי רגולציה עליו.

<חוה ראובני: על קציני בטיחות יש לי רגולציה.

<חוה ראובני: אני אלף יודעת מי הם, אני יודעת מה הם עושים, אני סיננתי אותם לפני שהם נעשו קציני בטיחות, אז יש להם איזה שהוא מינימום של אמינות כלפי.

עדי קול: גם לגבי הנהגים את עשית את זה.

<חוה ראובני: הנהגים עשיתי פעם.

<חוה ראובני: גם הנהגים עשיתי פעם.

<קריאה: וגם כל פעם אנחנו פוגשים אותה בשיטת הניקוד, אם צריך.

<קריאה: מה לעשות?

<חוה ראובני: יש לי קצת קושי לגבי מוסד חינוכי, לגבי תיכון שמחזיק שני כלי רכב בשביל להסיע - - -

עדי קול: אבל רוב התיכונים לא מעסיקים.

עדי קול: סתם אני אומרת, אבל - - -

<גבריאלה פיסמן: הם מתקשרים עם כלי רכב באופן-.

<גבריאלה פיסמן: ויש לנו דווקא הצעה לתיקון בעניין הזה, וגם הזכרתי אותה בפעם הקודמת, תיקון שיאפשר לרשויות מקומיות לקבל מידע מהמרשם הפלילי.

<גבריאלה פיסמן: זה תיקון שמשרד הפנים אמור לקדם.

<גבריאלה פיסמן: מבחינתנו הצענו נוסח.

עדי קול: אז אם הם מאפשרים?

<יוסף ספי דיין: רשויות מקומיות אחראיות על כל מוסדות החינוך בארץ.

<יפעת רווה: ההסעות תלמידים נעשות ברובן הגדול דרך מכרזים עם חברות ההסעה.

עדי קול: יפעת, חבר הכנסת מקלב הציע שתתנו לנו את הנוסח כדי שנוכל להציע אותו כהצעה פרטית ונקדם אותה.

<יפעת רווה: אין שום בעיה, אנחנו נעביר לכם.

עדי קול: אנחנו נשמע מאד.

<יוסף ספי דיין: זה מצוין.

<יוסף ספי דיין: אז אתה נוגע בכל מוסדות החינוך דרך הרשויות המקומיות.

עדי קול: נכון.

עדי קול: זה פתרון.

עדי קול: טוב, אני חוזרת, אנחנו ניפגש - - -

<שמעון סודאי: אפשר עוד משהו לפני שאת מסיימת?

אורי מקלב: ...

אורי מקלב: זה ירוץ יותר מהר.

עדי קול: נכון.

עדי קול: אני אגיש.

עדי קול: אם תתנו לי, אנחנו נגיש.

עדי קול: אנחנו נגיש עד יום שני, השאלה מה אתם תעשו עד יום שני.

עדי קול: אנחנו יודעים להגיש עוד היום הצעת חוק כזאת.

עדי קול: השאלה מה קורה אתכם.

<שמעון סודאי: אם אפשר לסיום לומר משהו.

<שמעון סודאי: אני העברתי איזה שהוא מכתב אליכם.

<שמעון סודאי: הייתי בטוח שאני בא לפה היום לשמוע דברים שמתקדמים, אבל נראה לי שזה לא קורה.

עדי קול: תלוי את מי אתה שואל.

עדי קול: חווה חושבת שהתקדמנו.

<שמעון סודאי: לא משנה.

<חוה ראובני: אני משוכנעת בזה.

<שמעון סודאי: אבל אני אומר שאם יקרה משהו וזה יקרה בשנת 2015 או במחצית השנייה של שנת 2015, אני חושב שאפשר כרגע לעשות משהו בתקופת המעבר, כי באמת חלה עלינו אחריות לפקח על הנהגים.

<שמעון סודאי: ובמקרים האלה, אני מצפה גם ממשרד התחבורה וגם ממי שיושב כאן, שאם קצין בטיחות יצטרך לקבל איזה שהוא מידע כזה או אחר על נהג שמותר לו לקבל - - -

עדי קול: כמה קציני בטיחות יש בארץ, בערך?

<שמעון סודאי: יש כ-1,811 שפעילים.

עדי קול: אתם תצטרכו לתת את הדין גם על מה אנחנו עושים בתקופת המעבר.

<ציון מזרחי: את זה עשינו עד עכשיו.

עדי קול: שזה לא לתת להם כלום?

עדי קול: נהדר.

עדי קול: רגע, ציון, לכן פניתי אליה ולא אליך.

עדי קול: משפטית, אם אנחנו מקבלים את הנורמה, אנחנו רוצים לראות אם אנחנו יכולים לתת פתרון באיזה שהוא צו ביניים.

<חוה ראובני: כל המידע שמדובר על לתת אותו ומה שדיברנו סביב השולחן הזה, זה מידע שיכול קצין הבטיחות לקבל בהסכמת הנהג.

<חוה ראובני: אין בעיה חוקית לזה שהנהג יביא.

<חוה ראובני: הבעיה איך הנהג יקבל את זה.

<חוה ראובני: אין לי דרך לתת את המידע הזה לנהג.

עדי קול: למה, בכספון הזה?

<חוה ראובני: אבל הוא לא נותן את המידע הזה, כי זאת שאילתה שעדיין לא קיימת.

<חוה ראובני: יש את תדפיס הניקוד המפורט שאסור לו לתת והוא אסור לו לראות, ויש את רישיון הנהיגה עצמו.

עדי קול: אסור לו לבקש או אסור לו להראות?

<קריאה: לבקש.

עדי קול: אסור לו לבקש, הוא יכול להראות.

<חוה ראובני: אסור לך להסתכל עליו.

<חוה ראובני: אסור לך.

<חוה ראובני: הוא יכול לקבל רישיון רכב, הוא יכול לקבל רישיון נהיגה.

עדי קול: סליחה, פה מדברים רק ברשות דיבור ולא בהערות ביניים.

עדי קול: אנחנו נצטרך לחשוב על איך מוציאים פתרון.

<חוה ראובני: בסדר, העניין הוא שהמידע פשוט לא נגיש.

<חוה ראובני: השאילתה - - -

עדי קול: לא, עזבי שאילתה טכנית.

עדי קול: האם אפשר שהוא ילך למשרד הרישוי הקרוב למקום מגוריו, ומישהו ייתן לו - - -

<חוה ראובני: מה ייתן לו? אין.

עדי קול: יגיד קודם כל אם פסול או לא פסול.

<חוה ראובני: הוא יכול לקבל איזה שהוא אישור?

<ציון מזרחי: הוא יכול לקבל מצב עם רישיון נהיגה.

<ציון מזרחי: אם נהג מגיע הוא יכול לקבל מצב רישיון נהיגה נכון לאותו יום.

עדי קול: לא, אני מדברת על לתת את זה לקצין הבטיחות.

<חוה ראובני: לא, מה שאני אומרת קצין הבטיחות יכול לראות את המידע הזה כיום, בלי שום עיגון חקיקתי, אם זה בהסכמת הנהג.

<חוה ראובני: אז אם הנהג המועמד לעבודה יביא, הוא יכול להביא אישור מצב רישיון ממשרד הרישוי.

<קריאה: ההנחיות שאנחנו מקבלים הן אחרות לגמרי, חווה.

<חוה ראובני: זה בהסכמה.

עדי קול: סליחה, סליחה, אני מבקשת.

<חוה ראובני: רישום פלילי.

<קריאה: לא, גיליון הרשעות.

<חוה ראובני: גיליון הרשעות, זה שני שמות שונים לאותו דבר.

<חוה ראובני: אני שמעתי אגב ש - - -

עדי קול: חווה, אני מבקשת דקה.

עדי קול: אתם מדברים כולם ביחד ולכן אתה לא מקשיב.

עדי קול: אסור לך לבקש שום דבר שיש בו עבירות, כי זה מרשם פלילי.

עדי קול: אסור לך לדעת.

עדי קול: אין פה שום - - -

<קריאה: זה גם לא קשור למאגר.

עדי קול: לא קשור בשום צורה, זה אף פעם לא יהיה שמותר לך לדעת.

עדי קול: השאלה מה בעיניך היה חדש שהיא אמרה, שלא ידעת קודם?

<שמעון סודאי: היא אומרת שאני יכול לבקש מהנהג להביא את הרישום הזה, ואני לא יכול.

<חוה ראובני: לא את הרישום.

<שמעון סודאי: אז את מה?

<חוה ראובני: על מצב רישיון הנהיגה, שהוא בתוקף.

<חוה ראובני: אני שמעתי ש - - -

<שמעון סודאי: מה זה החלון הזה?

<שמעון סודאי: מה זה התדפיס הזה?

<שמעון סודאי: אני לא מכיר את זה.

<חוה ראובני: אבל אני גם שמעתי שמתקשרים למענה הקולי הממוחשב שלנו, הנהג יושב לידו, מקליד על הטלפון את מספר הזהות או את מספר הרישיון, והם שניהם ביחד מאזינים.

עדי קול: את זה הם עושים.

אורי מקלב: אולי אסור לעשות את זה.

אורי מקלב: זו סחיטה.

אורי מקלב: אם באמת אסור - - -

עדי קול: שנייה, משרד המשפטים יעשה עבירה כזאת, בבקשה.

עדי קול: היום זה הכל 6 שנות מאסר, זה המספר היום.

עדי קול: כן, בבקשה ציון.

<ציון מזרחי: בתחילת הדרך, כשהגענו לכאן - - -

עדי קול: לא, לא, לא, בלי נאומים.

<ציון מזרחי: תני לי להגיד מילה.

עדי קול: לא, אתה מתחיל עם נאומים, אני מכירה אותך.

<ציון מזרחי: לא, לא, לא.

עדי קול: יש משרד רישוי בנצרת?

עדי קול: בסוף הדיון שלנו, יש משרד רישוי בנצרת?

<ציון מזרחי: יש לי זכות לדבר.

עדי קול: בבקשה.

אורי מקלב: יותר טוב שתתחיל מהסוף.

עדי קול: תתחיל מהסוף.

אורי מקלב: ציון, תתרגל לוועדות הכנסת.

<ציון מזרחי: אני רגיל מאד לוועדות הכנסת.

<ציון מזרחי: העקיצה שלה לא במקומה, והיא לא בגללי, אבל זה בסדר.

<ציון מזרחי: מותר לה.

עדי קול: אני מבקשת נקודות לעניין.

<ציון מזרחי: בסדר, אז ככה: נהג יכול להגיע למשרד הרישוי לבקש מצב רישיון נהיגה נכון להיום, נכון ל-22 באוקטובר 2003, אוקיי?

<ציון מזרחי: יכול לבקש.

<ציון מזרחי: ושם יוצא פלט מחשב, שבו יהיה כתוב אדון זה וזה, מספר רישיון, מספר תעודת זהות, רישיונו בתוקף מיום עד יום.

<ציון מזרחי: כתוב שחור על גבי לבן.

אורי מקלב: וגם אם יש לו פלילי זה לא יופיע.

<ציון מזרחי: שם זה לא מופיע.

<ציון מזרחי: כתוב רק העניין הזה.

<ציון מזרחי: זה דבר ראשון.

<ציון מזרחי: לעניין של הנקודות שיוצאות מן המכונה, אנחנו כמעט על סיפו של סיום המיזם שלנו, המשותף.

<ציון מזרחי: אנחנו בניסוי, זה הולך להיגמר.

<ציון מזרחי: אני מעריך שתוך חודש נעלה את זה לאוויר לכל המכונות בארץ, 51 במספר, כל אחד בעד 10 שקלים.

<ציון מזרחי: אתה היית שותף נדמה לי באותה ועדה, שאישרתם את ה-10 שקלים.

<ציון מזרחי: הוא יוכל ללכת ולקבל חופשי, עם כרטיס אשראי, את המידע הזה.

עדי קול: אבל זה לא יעזור.

<ציון מזרחי: אבל זה לא עוזר לזה.

<ציון מזרחי: יפה.

<ציון מזרחי: עכשיו אם תרשי לי, כדי לקדם עניין.

<ציון מזרחי: הגברת יושבת הראש אומרת שאת רוצה תוך שבוע ימים שביום שני הבא, היום יום שלישי, את רוצה שביום שני הבא כאן ייפרש הכל.

<ציון מזרחי: תרשי לי רגע לומר מילה אחת.

<ציון מזרחי: יש שני אבות ושלישי שצריך לשלם.

<ציון מזרחי: יש מי שמשלם מזונות ויש מי שצריך לגדל את הילדים, אוקיי?

עדי קול: מי זה השניים, אתה ומי עוד?

<ציון מזרחי: ממשל זמין.

אורי מקלב: זה כסף של ממשל זמין, הכסף הזה?

<ציון מזרחי: זה כסף שאנחנו צריכים לאסוף ביחד.

<ציון מזרחי: זה רק ה - - -

עדי קול: מה הקשר?

עדי קול: זה לא קשור, תסלח לי.

<ציון מזרחי: לא קשור, אז אפשר מילה?

<ציון מזרחי: תני לי להגיד.

עדי קול: אז תדייק.

<ציון מזרחי: הוא מבקש פירוט, יואל מבקש פירוט - - -

עדי קול: נכון, ואתה טוען-.

עדי קול: לא, די.

עדי קול: אני לא רוצה.

עדי קול: חוה טוענת שאתם עשיתם הערכה תקציבית, אני מניחה שבשביל ההערכה התקציבית אתם עשיתם פירוט כדי לחבר את זה בסוף.

<ציון מזרחי: יפה, בסדר.

עדי קול: אז אתה יודע, היום יום שלישי, אתם תתקשרו ליואל ותתנו לו את זה, ואז אם אתם צריכים – ידברו שני המנכ"לים בטלפון ויפתרו את הבעיה.

<ציון מזרחי: אפשר לקבל זכות להגיד משפט?

<ציון מזרחי: אפשר?

עדי קול: כן.

עדי קול: משפט.

<ציון מזרחי: אנחנו נעביר את שלנו.

<ציון מזרחי: ממשל זמין, שהוא השותף מן הצד השני צריך להעביר את שלו, יואל צריך להסתכל על זה – למה הוא צריך לשלם את כל הכסף.

עדי קול: למה, סליחה?

עדי קול: למה אתם, לא ממשל זמין, אתם הצגתם פה, סליחה, אתם הצגתם פה את העמדה שאתם הולכים להקים פה שאילתה.

עדי קול: אני אמרתי שזו שאילתה תיאורטית.

עדי קול: תוכיחו שהיא לא תיאורטית בזה שקודם כל תפרטו אותה על נייר ותעבירו אותה למשרד לביטחון פנים.

עדי קול: ואני רוצה שאנחנו נתכנס פה ביום שני הקרוב בשעה 12, ושוב, אני לא מתכנסת עוד פעם כדי לשמוע את השיחות התיאורטיות על איזה שהוא מאגר שאולי יקרה מתי שהוא, אם מישהו ייתן לכם תשובה.

עדי קול: שני המנכ"לים יודעים לדבר אחד עם השני ולקבל החלטה ברגע.

עדי קול: אני סוגרת את הישיבה ואנחנו ניפגש שוב ביום שני בשעה 12.

אורי מקלב: רק עוד שאלה אחת בעניין הזה.

אורי מקלב: אתה יכול לבקש ממנו היום.

אורי מקלב: אין שום סיבה שלא תבקש את זה.

<שמעון סודאי: אני לא צריך לבקש.

<שמעון סודאי: אני חוזר על מה שאמרתי בדיון הראשון.

<שמעון סודאי: אני לא צריך את זה.

עדי קול: זה היה ברור שהוא יכול.

אורי מקלב: אתה גם צריך לבקש.

עדי קול: מה, אם יש לו רישיון או לא?

עדי קול: אני אבוא ואגיד לך שיש לי רישיון - - -

<שמעון סודאי: אני יכול לדעת היום בלי שהנהג בכלל יהיה לידי.

<שמעון סודאי: אני אמרתי את זה בדיון הראשון.

<שמעון סודאי: אני אזכיר לכם מה אני אמרתי?

אורי מקלב: אז איך אתה - - -

<שמעון סודאי: אני נכנס לאינטרנט - - -

אורי מקלב: אז איך בשימוע שאמרת מקודם - - -

<שמעון סודאי: אני נכנס למשרד התחבורה, לרשות הרישוי - - -

עדי קול: הוא לא יודע אם זה פסול.

<שמעון סודאי: כל אחד עושה את זה היום.

<שמעון סודאי: אתה נכנס לאינטרנט למשרד התחבורה, אתה רוצה לבקש רישיון נהיגה חדש.

<שמעון סודאי: אני מקיש את מספר הזהות, אני מקיש את מספר רישיון הנהיגה של הנהג.

<שמעון סודאי: אני אומר לך שאני עושה את זה.

אורי מקלב: תקשיב טוב - - -

<שמעון סודאי: אף אחד לא מונע בעדי.

<שמעון סודאי: אם הוא מחדש ... מבקש רישיון.

<שמעון סודאי: אם הוא לא מחדש – אין לו רישיון.

<שמעון סודאי: מה הבעיה?

אורי מקלב: אז אני שואל אותך איך אתה באת ואמרת פה לוועדה שהיה לכם שימוע במשרד התחבורה, ואתה טענת או אחד אחר - - -

<שמעון סודאי: כי את זה אני יודע לעשות, לא כולם יודעים לעשות את זה.

<שמעון סודאי: אני מדבר איתך בצורה הכי ברורה, ואני גם לא הולך לפרסם את זה בפני - - -

עדי קול: גם לא כולם רוצים לעבור על החוק.

עדי קול: אתה יודע שכשאתה אומר את זה בוועדה של הכנסת, זה מפורסם.

<שמעון סודאי: אוקיי, בסדר.

עדי קול: יש פה פרוטוקול, זה כתוב.

<שמעון סודאי: אבל עוד פעם, את הדבר הזה ניתן לעשות.

<שמעון סודאי: כל אחד עושה אותו.

עדי קול: בסדר, שוב, אני לא.

עדי קול: אתם זוכרים שאמרתי?

<ציון מזרחי: רק לפרוטוקול שאני ביקשתי לדבר - - -

עדי קול: ביקשת לדבר ואתה תדבר ביום שני, כשאנחנו נעשה דיון מהותי.

עדי קול: היום לא היה דיון מהותי, היום היה דיון טכני על מחדלים של משרדי הממשלה, שהגיעו לכאן שוב פעם בלי פתרון.

עדי קול: יום שני בשעה 12:00.

עדי קול: תודה.