ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 69, 2014-03-27 13:00

יואל רזבוזוב: אנחנו נמצאים בישיבת ועדה.

<מוריס כהן: אנחנו אמנם נמצאים במקלט, אבל אנחנו לפעמים גם מרגישים מה שמרחף מעלינו לפעמים, אז אנחנו נכנסים לפה.

<מוריס כהן: אריאלה, בבקשה, העובדת הסוציאלית, תיתן לנו רקע קצר על אפיון האוכלוסייה מארצות מצוקה.

<אריאלה: זה יהיה ממש בקיצור.

<אריאלה: ברוכים הבאים לכולם.

<אריאלה: אני רוצה לספר לכם שטיפול בעליות מצוקה ובאוכלוסיות מצוקה זה חלק מהמטרות האסטרטגיות ששמה לפניה הסוכנות היהודית.

<אריאלה: כמו שאתם יודעים, בעקבות האביב הערבי וההפיכות בכל העולם הערבי שמסביבנו בעצם נוצר מצב שאוכלוסיות יהודיות, מהשאריות של הקהילות המכובדות שהיו שם, נכנסו למצב של מצוקה.

<אריאלה: יש עדיין, כמו שאנחנו יודעים, אוכלוסיות של יהודים בארצות הערביות השונות.

<אריאלה: למשל בתימן יש 200 יהודים, בטוניס 1,500 יהודים, במרוקו 5,700 יהודים, בטורקיה 19,000 יהודים ובאירן 12,000 יהודים.

<אריאלה: אז הסוכנות היהודית ביחד עם גורמי הביטחון של המדינה, ואתם בוודאי יודעים יותר ממני על הפעילות החשאית והפעילות הענפה שנעשית באותן מדינות על מנת לעזור לאותם אנשים שהם בעצם האחים שלנו ורוצים לעלות למדינת ישראל.

<אריאלה: לצערנו הרב היו יהודים, למשל בתימן, שנרצחו על רקע היהדות שלהם.

<אריאלה: פה במרכז הקליטה יש אפילו שתי אלמנות עם הילדים שלהם, של אותם אנשים שנרצחו על רקע היהדות שלהם.

<אריאלה: יש נערות שנמצאות בתימן והן נחטפות מהמשפחות שלהן, נחטפות ומשיאים אותן ממש בכוח למוסלמים והן אבודות למשפחות שלהן.

<אריאלה: שלא לדבר על מה שקורה באירן, שאין לי יותר מדי מידע, חוץ מזה שיש יהודים שנאסרו על רקע חשד לאיזה שהיא פעילות ציונית.

<אריאלה: פה במרכז הקליטה זאת נקודת הקצה, יש לנו פה קהילה של עולים מתימן, קהילה של עולים מטוניס ובהמשך אנחנו נראה נציגים של אותם אנשים ואנחנו צריכים לעזור להם כדי שהם ייקלטו, כל אחד והמאפיינים המיוחדים שלו והייחודיים שלו, אנחנו צריכים לתת להם איזה שהיא ראייה רגישת תרבות, אנחנו צריכים לחנוך לנער על פי דרכו.

<אריאלה: זה העיקרון שאנחנו עובדים פה, אנחנו מכבדים מאיפה הם מגיעים ומנסים לעזור להם להגיע לעולם המערבי.

<אריאלה: אם מדובר באנשים שמגיעים מתרבות פטרנליסטית, פער במעמד של נשים וגברים, אנשים וילדים שמעולם לא למדו בבית ספר ואנחנו צריכים לעזור להם להתחיל מהתחלה, אנחנו מאוד שמחים לקבל את האנשים האלה, מאוד מתרגשים לקבל אותם ואנחנו פה בשבילם באהבה.

<מוריס כהן: תודה.

<מוריס כהן: אז סדר היום, אני אתן איזה שהיא סקירה על מרכז הקליטה, אפיון של האוכלוסייה ומספרים, אני מתאר לעצמי שזה הנושא העיקרי כדי לדעת את הייחוד של מרכז הקליטה, והדבר, לדעתי, המרגש יותר זה העניין הפרונטלי, לפגוש את העולים, שכל אחד יספר.

<מוריס כהן: נתתי להם שלוש דקות, כל אחד יספר בשלוש דקות את העבר, הווה ועתיד.

<מוריס כהן: על כל דקה עולם ומלואו.

<מוריס כהן: מרכז הקליטה, כפי שאמרתי גם בחוץ, ממוקם בשכונה ה' בבאר שבע, שכונה ותיקה בעלת אוריינטציה לקליטת עלייה.

<מוריס כהן: בדרך כלל כל העולים שנקלטים פה לא מתרחקים ברדיוס קילומטר מהמקום מאחר שאחר כך באיזה שהוא שלב כשהם יוצאים ממרכז הקליטה הם מקבלים גם את הסיוע שלנו.

<מוריס כהן: סיוע בהמשך הקליטה שלהם.

<מוריס כהן: נכון להיום מתגוררים 442 נפש, שהם 208 ראשי אב.

<מוריס כהן: ראש אב אצלנו זה יכול להיות ראש משפחה, זה יכול להיות גם בודד, הוא ראש אב לכל דבר.

<מוריס כהן: העולים מגיעים מ-30 ארצות מוצא, אנחנו מדברים על בערך כ-17 שפות ואחד הדברים שמאפיינים את המקום פה, ברגע שאנחנו מקבלים מידע על עלייתם של עולים ושל משפחות אנחנו מתחילים להיערך בהתאם למצב של המשפחה, של העולה.

<מוריס כהן: רבותיי, אחד הדברים המאפיינים זה שאנחנו זיהינו במהלך הקליטה עולה שמגיע, הוא צריך מיד שיידעו לדבר את השפה שלו, שאם לא, אז אנחנו מתחילים ברגל שמאל.

<מוריס כהן: לכן הקימונו מערך של מתנדבים שמדברים את השפה.

<מוריס כהן: רק כדי לסבר את אוזנינו, לפני ארבע-חמש שנים הגיעו לפה משפחות מסין, וכי אני מדבר סינית?

<מוריס כהן: לא.

<מוריס כהן: אז אנחנו הצלחנו לאתר סטודנטים ששהו בסין והם ליוו את המשפחות האלה במשך קרוב לשנה, שנה וחצי, עד לקליטתם הסופית, ותאמינו לי, הם נקלטו יוצא מן הכלל.

<מוריס כהן: התפוסה פה היא בערך כ-500.

<מוריס כהן: זה נתון שמשתנה מעת לעת, הכניסה והיציאה היא בתדירות די גבוהה.

<מוריס כהן: יש לנו פה מתימן, מהודו, מרוסיה, בילרוסיה, לטביה, אוקראינה, אוזבקיסטן, קזחסטן, אזרבייג'ן, מולדביה, סרביה, טוניס, ארצות הברית, מקסיקו, קובה, ונצואלה, קולומביה, פרו, בוליביה, ברזיל, ארגנטינה.

<מוריס כהן: זה נשמע בדיוק כמו באו"ם, רק הבעיה שאין להם זכות הצבעה.

<מוריס כהן: התפלגות העולים במרכז הקליטה יעלים באר שבע: יש לנו מחמ"ע, חבר העמים, רוסיה, בילרוסיה, אמרנו, 109 ראשי אב, 145 נפש שמהווים כ-33%.

<מוריס כהן: מאמל"ט, דרום אמריקה, קובה, ונצואלה, קולומביה, פרו, בוליביה, ברזיל, ארגנטינה – 40 ראשי אב, 93 נפש, שמהווים כ-21%.

<מוריס כהן: תימן – יש לנו 38 ראשי אב, 118 נפש, מהווים כ-26%.

<מוריס כהן: טוניס – 15 ראשי אב, 76 נפש, 17%.

<מוריס כהן: שאר העולם, הודו, סרביה, ארצות הברית, 10 נפש – 3%.

<מוריס כהן: בעיקר במה עוסק מרכז הקליטה.

<מוריס כהן: יש ארבעה שלבי תהליך שעובר כל עולה, כל משפחה.

<מוריס כהן: ראשית כל הנושא של הנחלת הלשון.

<מוריס כהן: הלשון זה קודם כל הדבר המאוד אלמנטרי וחשוב ואנחנו מתמקדים בו כל כך חזק, כי אנחנו חושבים שהשפה היא הכניסה לחברה הישראלית.

<מוריס כהן: בלי הדבר הזה לא ניתן לקדם או כל דבר אחד שהוא תהליך אחר כך.

יואל רזבוזוב: אני רוצה לפני זה להבין, אמרנו גילאים סביב 5 עד 45.

<מוריס כהן: לא, הגילאים במרכז הקליטה מתחילים מ-0 ועד - - -

יואל רזבוזוב: באות משפחות דרך תכנית, או באות בעלייה ישירה?

<מוריס כהן: תיכף.

<מוריס כהן: שוב אני אומר, הנושא של הנחלת הלשון הוא דגש שאנחנו באמת שמים לב אליו ונותנים לו פוש כזה.

<מוריס כהן: הנושא של חינוך הילדים הוא מאוד חשוב, אנחנו חושבים שהילדים זה דור ההמשך של מדינת ישראל, חשוב להתמקד בו ולתת לו מענה רציני ביותר.

<מוריס כהן: הפלא ופלא שהילדים אחרי שלושה חודשים כבר יודעים קרוא וכתוב והם בעצם מהווים עזרה וסיוע לליווי המשפחות או ההורים.

<מוריס כהן: זה מסייע לנו לא מעט בהמשך הקליטה.

<מוריס כהן: הילדים לומדים בבתי ספר מחוץ לכותלי מרכז הקליטה, לא רחוק מפה, התיכונים פזורים בכל באר שבע.

<מוריס כהן: תעסוקה.

<מוריס כהן: האזור הזה לא כל כך מתברך בתעסוקה ואנחנו עושים את כל המאמצים כדי שכל אחד בסופו של דבר ישתלב בתעסוקה.

<מוריס כהן: יש תעסוקה יזומה ויש לנו השמות.

<מוריס כהן: השמות זה תוך כדי הקורסים למיניהם שאנחנו משלבים במרכז הקליטה.

<מוריס כהן: דיור מתחלק לשלושה חלקים.

<מוריס כהן: דיור בשכירות, ברכישה ודיור ציבורי.

<מוריס כהן: אני אתחיל מהאחרון, דיור ציבורי.

<מוריס כהן: אגב, העבודה שלנו היא בשיתוף פעולה עם משרד הקליטה פה, שלדעתי אין לו אח ורע בכל הארץ, וזה חשוב מאוד, שיתוף הפעולה הזה מסייע המון לעולים ומסייע לנו פה לא מעט.

<מוריס כהן: הם שותפים הלכה למעשה בכל הקליטה של העולה מהתחלה ועד הסוף.

<מוריס כהן: הדיור הציבורי מאז שחוקק חוק הדיור הציבורי, הרזרבה הלכה והתמעטה ובעצם אין דיור ציבורי.

<מוריס כהן: אם פעם הייתי מצליח להוציא 20 משפחות ממוצע בשנה, אזי בשנים האחרונות אני לא מצליח להוציא שתי משפחות.

<מוריס כהן: מצוקת הדיור היא קריטית מאוד ומי כמוכם יודע ומודע לזה.

<מוריס כהן: הנושא של שכירויות, כי זה הדבר היחיד שניתן להוציא את המשפחות, כאשר אנחנו מלווים אותם יחד עם המתווכים כדי ללוות את העולה שבאיזה שהוא מקום לא יסדרו אותו.

<מוריס כהן: כי השוק הוא פרוע פה ואנחנו מפחדים מאוד שהעולים לא ייצאו ניזוקים מכל העניין.

<מוריס כהן: הרכישה, כמובן המשכנתאות שקיימות בשוק.

<מוריס כהן: האולפן.

<מוריס כהן: יש לנו אולפן אקדמאי והוא משרת גם את העולים שנמצאים פה וגם ברדיוס 50 קילומטר.

<מוריס כהן: יש לנו שמונה כיתות אולפן פעילות, שתי כיתות תל רן.

<מוריס כהן: תל רן זו תכנית מתכנתים שמגיעים מחבר העמים.

<מוריס כהן: הם באים לפה לשנה וחצי, בסופו של דבר הם עוזבים.

<מוריס כהן: הם לומדים גם במכללת תל רן ברחובות.

<מוריס כהן: במשך שנה וחצי, חמישה חודשים, הם לומדים באולפן ואחר כך יש תהליך של למידה והשמה וכו'.

<מוריס כהן: קליטת רופאים.

<מוריס כהן: יש לנו כ-13 רופאים פה שלומדים.

<מוריס כהן: הם באיזה שהוא תהליך, בסופו של דבר הם משובצים בסוף בסורוקה, היות שכולנו יודעים את מצוקת הרופאים שקיימת בארץ ובייחוד בדרום, בסורוקה.

<מוריס כהן: שתי כיתות מסע.

<מוריס כהן: יש בערך כ-90 חניכים שמגיעים בשני מחזורים, מחזור שמתחיל בספטמבר ומסתיים ביולי ומחזור שמתחיל במרץ ומסתיים בדצמבר.

<מוריס כהן: אז כרגע קלטנו ממש, ממש מהתנור חם, 30 חניכים שהגיעו מחבר העמים.

<מוריס כהן: בסך הכול 90.

<מוריס כהן: הם תיירים לכל דבר, בסופו של תהליך הם עושים עלייה.

<מוריס כהן: אני רוצה לסבר את אוזנינו, בערך כ-100% עושים עלייה בסופו של תהליך.

<מוריס כהן: הייתי אומר 94%-95% נשארים.

<מוריס כהן: שתי כיתות תעסוקתיות, כמו שאמרתי לכם, שזה תל רן וכיתות עולות מתימן.

<מוריס כהן: כיתת עולות מתימן, זה מיועד לנשים בלבד.

<מוריס כהן: תבינו שהעניין של התימנים זה לא דבר רגיל.

<מוריס כהן: זה לא דבר רגיל להוציא אישה תימנייה עם ילדים מהבית, מהילדים, מהטיפול בילדים, ולהושיב אותה על ספסל הלימודים פעמיים בשבוע חמש-שש שעות, ובעיקר שהבעל ירשה.

<מוריס כהן: זה לא פשוט, אבל ההצלחה רבה.

<מוריס כהן: רבותיי, אני כל פעם מחדש כשאני נכנס לכיתה אני מתרגש מחדש, משהו מדהים.

<מוריס כהן: תכנית תל רן, יש לנו 24 ראשי אב.

<מוריס כהן: רופאים 12, אמרתי, תכנית מסע זה 88, 90, ותכנית אולפן עציון.

<מוריס כהן: אולפן עציון בעצם זה אולפן המשך.

<מוריס כהן: הבסיס מושתת על מסע, אנחנו מבקשים, מי שרוצה להמשיך ולתת לו הזדמנות עוד חמישה חודשים כדי להעשיר את השפה שלו, כדי לתת לו מעטפת שתחזק אותו ואנחנו סיימנו מחזור של 35 חבר'ה צעירים שיצאו בצורה יוצאת מן הכלל.

<מוריס כהן: המחזור הבא יהיה באוקטובר, אנחנו בתהליכי קליטה כרגע, שזה גם פה, מתוך מסע, וגם מכל העולם.

<מוריס כהן: אנחנו נשמע פה את קטרינה.

<מוריס כהן: מאפייני האוכלוסייה, עולים בסידור מוקדם מארצות המצוקה, זה מהודו, מדרום אמריקה, עולים המוגדרים כפליטים זה קובה, תימן, טוניס.

<מוריס כהן: אנחנו עושים גם איזה שהוא קלט.

<מוריס כהן: קלט, שהוא מגיע לתקופה של שבועיים כדי להסתדר בחוץ, לשכור דירה, אבל מלווים אותו גם לאחר שהוא שוכר את הדירה.

<מוריס כהן: עולים שעזבו את מרכז הקליטה והם ממשיכים לפנות לצוות גם לאחר עזיבתם, כמו שאמרתי, שלא מתרחקים מרדיוס קילומטר ממרכז הקליטה.

<מוריס כהן: זמן שהות.

<מוריס כהן: נשאלה פה השאלה, 237 נפשות עד שנה אחת, 110 נפשות עד שנה שנייה, 36 נפשות עד שנה שלישית ו-8 נפשות עד שנה רביעית, בעיקר משפחות שלא מצליחות לצאת מתחומי מרכז הקליטה והם חייבים להמשיך לקבל את המעטפת.

<מוריס כהן: בסופו של דבר זה קצת בעייתי, אבל המספרים מדברים בעד עצמם.

<מוריס כהן: פה יש טבלה שאנחנו רואים בדיוק מה כמות הנפשות שיוצאות ממרכז הקליטה.

<מוריס כהן: ב-2010 זה היה 163, ב-2011 156, ב-2012 197.

<מוריס כהן: המספרים דומים.

<מוריס כהן: העולים פה חיים ומנהלים את החיים העצמאיים שלהם.

<מוריס כהן: רק להגיד לכם, בפרוזדור של 256, מי שמסתובב בשעה אחת, הוא יכול להיות שבע רק מהריחות והטעמים של העולים.

<מוריס כהן: הם משלמים שכר דירה, 1,000 לדירת שני חדרים.

<מוריס כהן: יש לנו פה דירות של שני חדרים ודירות של שלושה חדרים.

<מוריס כהן: דירות של שלושה חדרים זה 1,200 ושכר דירה לבודד זה 700 שקל לחודש כולל ארנונה, גז, מים וחשמל.

<מוריס כהן: כמובן שהכול סמלי פה, הם יודעים מה שקורה בחוץ, השתוללות כזאת.

<מוריס כהן: בשכר הדירה משתתף אולפן עציון, בגלל שנותנים לו את ההזדמנות השנייה הוספנו עוד 50 שקל, לטובתנו.

<מוריס כהן: חברה ותרבות.

<מוריס כהן: יש לנו מספיק זמן?

יואל רזבוזוב: לא.

יואל רזבוזוב: בוא נשמע את העולים.

<מוריס כהן: אז נדלג על הדבר הזה ואני נותן לקטע המרגש ביותר, רבותיי, העולים.

<מוריס כהן: העולים עבורנו זה נכס יקר לצביונה ושגשוגה של מדינת ישראל ולכן אנחנו עושים את הכול על מנת שיצליחו, הצלחה שלהם זו הצלחה שלנו, זו הצלחה של מדינת ישראל.

<מוריס כהן: תודה רבה.

<אריאלה: אני באמת רוצה לעבור לעולים שלנו שהזמנו לפה, שמייצגים חתך של העם היהודי, ואנחנו עושים פה את ההתיישבות בדרום, את הציונות האמיתית, תשמעו מהאנשים עצמם.

<אריאלה: נתחיל באסתר סבג, עולה מטוניס, שתציג את עצמה ותספר.

<אסתר סבג: שלום לכולם.

<אסתר סבג: קוראים לי אסתר סבג, עליתי לפני שנתיים וחצי מטוניס, אני ובעלי ושלושה ילדים.

<אסתר סבג: בטוניס הייתי בתור מורה לבית הספר היהודי, אבל עקב הפיכה שהייתה ועליתי אז הממשלה שם לא נתנה לי את המסמכים שלי.

<אסתר סבג: פה בארץ אני עשיתי בגרות עצמית, נולד לי גם בן, עכשיו אני לומדת שנה ראשונה במכללת קיי, לימוד אקדמאי לקבל תואר ראשון בהוראה ובעתיד אני - - - כאילו עוד מעט אנחנו יוצאים מחוץ למרכז הקליטה וממש כואב לי, כי פשוט מחוץ לטוניס זה הבית השני שלי פה ואני ממש מעריכה את כל אחד ואחד מהמשפחה, אני ממש גאה בה, של מרכז הקליטה בהנהלת מוריס כהן.

<אסתר סבג: כמו שאמרתי, אני מתחילה את הדרך לרכוש דירה פה בארץ.

<אסתר סבג: סליחה שלא אמרתי, בעלי עובד בתור טבח באולם אירועים ואני מקווה שבעזרת ה' אני אהיה מורה וזה יהיה לילדים שלי שימשיכו בדרך שלי.

<אסתר סבג: תודה רבה לכם.

יואל רזבוזוב: יפה מאוד.

<מוריס כהן: והעברית.

יואל רזבוזוב: אז את עושה פה תואר ראשון, נכון?

<אסתר סבג: כן.

יואל רזבוזוב: את לומדת במינהל הסטודנטים?

<אסתר סבג: כן, קיבלתי מלגה.

<אריאלה: קיבלה מלגה חריגה גם בגלל הגיל, היא קצת קצת עברה את הגיל.

<אריאלה: פה יש רגישות תרבותית, כמובן משרד הקליטה, השותפים הראשונים שלנו, ומאשת חיל אחת שהיא אשת חיל מדהימה, שעושה פה מסלול מדהים, ללמוד בגרות בזמן שהיא בהריון, בגרות שלמה, מהתחלה, לטפל בילדים שלה לבד ועכשיו ללמוד לתואר ראשון, לעוד אשת חיל אחת ממקום אחר - - -

<מוריס כהן: רגע, אני חייב לציין את שיתוף הפעולה של עיריית באר שבע והמכללה הטכנולוגית.

<מוריס כהן: רבותיי, זה שיתוף פעולה אמיתי שבאמת בא לסייע לקידומם ושגשוגם של העולים.

<אריאלה: אני מסכימה לכל מילה וחוזרת חזרה לנציגה מתכנית תל רן הסבה אקדמאית למקצועות התכנות, לנה, בבקשה.

<ילנה: שלום, אני ילנה.

<ילנה: אני עליתי לישראל בדצמבר.

<אריאלה: שימו לב לעברית, דצמבר, כן?

<אריאלה: 2013.

<ילנה: אנחנו לומדים פה שפה תכנית וגם שפה עברית וכל יום אני מרגישה שאני מתקדמת בתכנית ובעברית גם.

<ילנה: אני מתכנתת והתכנית שלנו תל רן, מעניינת מאוד, אנחנו לומדים אצל ד"ר גרנובסקי ואנחנו לומדים פה בכיתה עברית אצל אליס וכל יום אנחנו חושבים שזה משהו מיוחד, מה יש בחיים שלנו, ואני פה שלוש או ארבע חודשים, אבל אני יכולה לומר שאני מרגישה פה כמו בבית ואני מודה למוריס ולכולם שאני מבינה אם יש לנו בעיות, אם יש לנו את הדברים, ואני או חברים שלי צריכים עזרה אנחנו תמיד יכולים לפנות למוריס, לאריאלה, לנטלי, והם לא רק עובדים פה, הם חברים שלנו ואני חושבת שהחודשים הראשונים זה חשוב ממש בשבילנו.

<ילנה: אני עליתי לישראל קודם אבל אף פעם לא פה בדרום, בבאר שבע, ועכשיו אני יכולה לומר שאני אוהבת את באר שבע ואני מרגישה פה טוב מאוד.

יואל רזבוזוב: מאיפה עלית?

<ילנה: אני גרתי בבילרוס, במינסק.

יואל רזבוזוב: וידעת עברית לפני?

<ילנה: לא.

יואל רזבוזוב: לא, יש לך עברית יותר טובה ממני.

יואל רזבוזוב: אני 24 שנים בארץ.

יואל רזבוזוב: יפה מאוד.

<אריאלה: יש לה גם ילדה מתוקה.

<ילנה: כן, יש לי ילדה ואני צריכה עכשיו ללכת לגן.

<ילנה: להתראות.

יואל רזבוזוב: יפה מאוד, בהצלחה, כל הכבוד.

<אריאלה: אני חושבת שזה המקום להגיד שאי אפשר לקלוט בלי מגשרי קליטה ויש לנו פה שיתוף פעולה עם מנהל הקליטה העירוני.

<אריאלה: גם נטלי וגם רות, שהם מגשרים מערבית טוניסאית ורוסית, הם עוזרים לנו בקשר עם העולים.

<אריאלה: וללכת עכשיו לעולה מהמערב, מארצות הברית, בוגרת אולפן עציון, קטי, שהיא החליטה שהיא רוצה להיות ציונית ולגור בדרום.

<קארין: אני קארין מארצות הברית, עשיתי עלייה לפני שמונה חודשים.

<קארין: אני בת 32, נולדתי באינדיאנה, למשפחה גדולה, אני עשיתי עלייה לבד, כל המשפחה שלי בארצות הברית.

<קארין: התחלתי לרקוד בלט בגיל 3 ואני עדיין רוקדת.

<קארין: בשנת 2005 קניתי ביחד עם אחות שלי בית ספר לריקוד.

<קארין: בשנת 2007 הקמנו חברה להופעות בלט.

<קארין: הסטודנטים שלנו התקבלו להופעות בלט ולאקדמיה לבלט כמו school American ballet ו-American ballet theatre וגם הם משתתפים בתחרויות.

<קארין: כרגע יש לנו 160 סטודנטים ובית הספר שלנו ממשיך להצליח.

<קארין: כשביקרתי בישראל בפעם הראשונה ידעתי שאני אשאר כאן.

<קארין: הרגשה שלא הייתה לי בארצות הברית.

<קארין: כשחזרתי לארצות הברית ניסיתי להבין מה גרם להרגשה הזאת ואז הבנתי שמה שגרם להרגשה הזאת הם האנשים, התרבות והיופי של הארץ.

<קארין: ישראל היא הבית שלי.

<קארין: מאז בכל קיץ חזרתי לבקר.

<קארין: בגלל שהרגשתי שאני חייבת להיות בישראל ידעתי שיום אחד אעבור לגור בישראל.

<קארין: בשנת 2012, כשהייתי בתכנית אורנים, החלטתי לעשות עלייה וביולי האחרון עשיתי עלייה.

<קארין: כשהגעתי לישראל השתתפתי באולפן עציון בירושלים וסיימתי את התכנית בדצמבר.

<קארין: התכנית הייתה לי טובה בגלל שלמדתי לכתוב ולקרוא בעברית.

<קארין: כשסיימתי אולפן בירושלים החלטתי לעבור לבאר שבע ואז עברתי למרכז הקליטה יעלים.

<קארין: בחרתי בבאר שבע כי אני גם מרגישה שאני שייכת לנגב וגם בגלל שאני חושבת שיותר יהודים צריכים לאכלס את הנגב, בגלל שהנגב הוא יותר מחצי מדינת ישראל ואם אנשים לא יחיו בנגב ישראל תאבד את הנגב.

<קארין: סיבה נוספת שבגללה עשיתי עלייה היא שאני מרגישה שהחיים שלי יהיו בעלי משמעות רבה יותר בגלל שאני יכולה לתרום לישראל ולנגב.

<קארין: עכשיו אני גרה במרכז הקליטה יעלים ואני מעריכה את ההזדמנות לבנות את החיים שלי בנגב בעזרת מרכז הקליטה.

<קארין: אחרי פסח אני הולכת לראיונות בבתי ספר בבאר שבע, אני מרגישה שזו דרך טובה להכיר את החיים בישראל ולשפר את העברית.

<קארין: אני רוצה לקדם את תחום הבלט בישראל בכך שאקים בית ספר לריקוד וקבוצה מפה שתופיע בישראל.

יואל רזבוזוב: יפה מאוד.

<אריאלה: ומציונית אחד לעוד אחת שהיא מדהימה, ד"ר אנה טברמן, שהיא באה אלינו לנגב, ואתם יודעים כמה אנחנו צריכים רופאים.

<אריאלה: תודה לך ובואי תספרי.

<אנה טברמן: קוראים לי אנה, אני עליתי מרוסיה, מסנט פטרבורג.

<אנה טברמן: אני רופאת עיניים, סיימתי את האוניברסיטה לרפואה בשנת 2012.

<אנה טברמן: אנחנו עלינו ביחד, אני ובעלי, הוא מהנדס, עכשיו אנחנו לומדים באולפן ומסיימים במאי ואחר כך בעלי יחפש עבודה והלימודים של הרופאים ימשיכו עד פברואר.

<אנה טברמן: אחר כך אני מקווה להצליח במבחן ו - - -

יואל רזבוזוב: תצליחי.

<אנה טברמן: ולמצוא עבודה ולעבוד כרופאה.

<אנה טברמן: מוצא חן בעיניי מאוד בבאר שבע, לפני השנה הזאת לא הייתי בבאר שבע ובנגב בכלל ומוצא חן בעיניי מאוד.

<אריאלה: מתי עלית לארץ?

<אנה טברמן: בדצמבר.

<אריאלה: דצמבר 2013.

<אריאלה: פשוט מדהימה.

יואל רזבוזוב: אני כועס על עצמי עכשיו.

<נטלי גרנד: אתה כועס שלא עלית לבאר שבע.

<אריאלה: היית רוצה להגיד שזה רק כי - - - אבל יש כל כך הרבה שהם באמת מצליחים.

<אריאלה: תודה.

<אריאלה: אני רוצה לעבור לתכנית שהיא חלק מאיתנו, תכנית מסע.

<אריאלה: יש לנו פה נציגה צעירה, אלכסנדרה מדורסקה.

<אריאלה: בבקשה, בוא תספרי קצת עלייך.

<אלכסנדרה מדורסקה: שלום לכולם.

<אלכסנדרה מדורסקה: שמי אלכסנדרה.

<אלכסנדרה מדורסקה: אני לא עליתי, אני עכשיו בפרויקט מסע ואחרי התכנית החלטתי לעשות עלייה, אני פה רק חצי שנה אבל אנחנו כבר סיימנו אולפן א' ועכשיו אנחנו לומדים במכללה הטכנולוגית, אני לומדת עיצוב גרפי.

<אלכסנדרה מדורסקה: זה קשה, אבל אני מרגישה שיש - - - ואחרי אני יודעת שיש לי אפשרות להגשים את החלום שלי, וזה להתגייס לצבא.

<אלכסנדרה מדורסקה: והכול טוב.

<אריאלה: תודה.

<אריאלה: אני רוצה להגיד שאנחנו ראיינו את אלכסנדרה, היא ביקשה להתקבל לאולפן עציון הבא, שיתחיל באוקטובר, וקיבלנו אותה בשמחה, עם עוד 22 חבר'ה מתכנית של - - - ובאמת אנחנו שמחים על שיתוף הפעולה ורוצים לעבור לעוד משהו שקשור בנשמה.

<אריאלה: חברים, אנחנו עובדים פה עם אנשים שהם חרדים והם באים לישראל כי הם ציוניים, כי הם מאמינים בעלייה והם גם מתגייסים לצבא.

<אריאלה: חביב יעיש, בוא תספר על העבר, עתיד והווה בתימן, בבקשה.

<חביב יעיש: שלום לכולם.

<חביב יעיש: קוראים לי יעיש, אני נשוי, אב לשתי בנות.

<חביב יעיש: אני פה כמעט שנתיים ומשהו במרכז קליטה.

<חביב יעיש: בשנתיים האלה התחלתי לעבוד, ראיתי את עצמי לא מצליח להשתפר בחברה הישראלית ופתאום החלטתי שאני רוצה להתגייס לצבא.

<חביב יעיש: בהתחלה שלחו לי שאני לא חייב להתגייס לצבא, אני פטור בגלל שאני נשוי ואב לשתי בנות וזה.

<חביב יעיש: אמרתי, אם זה ככה, לא ויתרתי, ראיתי את עצמי שאני יכול לתרום למדינה, לא, אמרתי לעצמי שאני רוצה להתגייס וזה.

<חביב יעיש: לאן אתה רוצה להתגייס?

<חביב יעיש: היו לי כמה פגישות, רציתי רק מג"ב מהתחלה.

<חביב יעיש: לא נתנו לי בהתחלה, שלחו אותי לחוות השומר, נשארתי שם אולי איזה חודשיים, אחרי זה עוד חודשיים - - - ושם התחלתי, אמרתי 'אני לא מוותר לעצמי, אני רוצה להיות קרבי' - - - לא ויתרתי על זה, עד הסוף, טחנתי שם עוד חודשיים, בסוף סיימתי ארבעה חודשים, התחלתי טירונות מחדש, הכול מחדש, בסוף הוציאו אותי למג"ב, אמרתי שאני רוצה רק מג"ב, הוציאו אותי לשם.

<חביב יעיש: לפני שבוע סיימתי טירונות מג"ב, מוסמך 05, מצטיין גדודי למופת.

<חביב יעיש: העלו אותי עוד דרגה, סמל שני יצאתי, והיום אני משובץ למג"ב דרום ואני יוצא לקורס מ"כים.

יואל רזבוזוב: יפה מאוד.

יואל רזבוזוב: שיהיה בהצלחה.

<אריאלה: יפה.

<אריאלה: אשתו של חביב לומדת פה בכיתת העולות מתימן, הייחודית, ובאמת זה עוד סימן למה שקורה בכלל במדינה שלנו.

<אריאלה: ואחרון חביב, עולה חדש ממקסיקו.

<אריאלה: תגיד לי מה תאריך עלייה שלך?

<יוסף וולקוביץ: לפני כמעט חודש.

<יוסף וולקוביץ: שמי יוסף וולקוביץ, נולדתי במקסיקו סיטי, במשפחה מסורתית.

<יוסף וולקוביץ: אף על פי שלא היינו דתיים חינכו אותנו לאהוב את עם ישראל ואת העם היהודי ואת מדינת ישראל.

<יוסף וולקוביץ: סבא, חיים וולקוביץ, הגיע מפולין כמה שנים לפני השואה והוא היה הניצול היחיד ממשפחה של תשעה אחים.

<יוסף וולקוביץ: הם ומשפחתם, כולם נהרגו על ידי הנאצים יימח שמם וזה פגע בנו מאוד.

<יוסף וולקוביץ: הגורמים והאירועים האלה השפיעו על החינוך שלנו, ואף על פי שגדלנו עם הרגשה של הכרת הטוב לגבי מקסיקו, מדינה שקיבלה אותנו בידידות, כבוד וסובלנות, תמיד ידענו שיש לנו בית, הבית של כל יהודי בעולם, ארץ ישראל.

<אריאלה: חבר'ה, אלה עבודות אמנות של יוסף, יודאיקה וכו'.

<יוסף וולקוביץ: השתתפתי בכמה תנועות נוער, במיוחד בבית"ר, וזה מה שהחזיק את הקשר ואת ההתחייבות לבני עמנו.

<יוסף וולקוביץ: אחרי התיכון נסעתי לתכנית שנת הכשרה ומאז ידעתי שיום יבוא ואני אעלה לארץ מולדת.

<יוסף וולקוביץ: חזרתי למקסיקו, למדתי עיצוב תעשייתי ומאותו זמן התחלתי לעבוד בתחום האמנות, כך התחילה הקריירה שלי כצייר לפני 26 שנים.

<יוסף וולקוביץ: אשתי ואני זכינו כהורים של שני בנים מצוינים, הבכור חיים, התגייס בגיל 18 לנח"ל בתור חייל בודד וסיים את שירותו ואחרי כן חזר למקסיקו ולפני שלושה חודשים עלה לארץ.

<יוסף וולקוביץ: בתנו אמילי, מראה לנו את הדרך.

<יוסף וולקוביץ: לפני שנה ושלושה חודשים היא עלתה במטרה ללמוד חינוך מיוחד ולעבוד בתור מדריכה במכון הוראה בירושלים.

<יוסף וולקוביץ: דרך אגב, קיבלו אותה במכללת אלקנה.

<יוסף וולקוביץ: כתוב בתורה בנערינו ובזקנינו נלך, ביום 3 למרץ עלינו סוף סוף והגענו הביתה.

<יוסף וולקוביץ: כך אנחנו מרגישים, כך אנשי באר שבע ומרכז הקליטה והצוות הנפלא שלנו מטפלים בנו, כאחים, כבני בית.

<יוסף וולקוביץ: תודה לכולכם מתוך הלב.

<אריאלה: איך אפשר שלא לאהוב אותם?

<מוריס כהן: רבותיי, אני חייב לציין שכל המלאכה הזאת נעשית על ידי חמישה אנשים בלבד, אנשי הצוות.

<מוריס כהן: בעזרתם של הרבה גורמים חיצוניים ומתנדבים ומוסדות שעוסקים במאטריה הזאת אנחנו מצליחים להגשים את חלומם של העולים.

דב ליפמן: כל הכבוד.

יואל רזבוזוב: האמת, עוד פעם, לא פעם ראשונה בסיור של הוועדה שלנו, אנחנו שומעים את העולים ואני כל פעם מחדש עומד מופתע שהעולים תוך תקופת זמן כזו קצרה רוכשים את השפה וחלק בכלל נהיים צברים.

יואל רזבוזוב: אני חושב שמבחינת העלייה, אנחנו יודעים שיש הרבה קושי, אנחנו עלינו ואנחנו יודעים שזה לא כזה פשוט ואני יודע שהרבה פעמים מציגים את התמונה הוורודה ואת ההצלחות, אבל יש גם הרבה קשיים מאחורה.

יואל רזבוזוב: בשביל זה באמת צריכים אתכם, את הצוות, שתעזרו להם בצדדים החלשים יותר ואיפה שהחבר'ה האלה מתקשים.

יואל רזבוזוב: פה, איך שאני מבין, הרבה מגיעים מתכניות, הכול פה מסגרות מסוימות, כבר יש כיוונים, יש יעדים.

יואל רזבוזוב: אני יכול להגיד שהיינו באולפני עציון והצעתי, יש לכם כאן מהנדסים ואני יודע שיש ביקוש גם למהנדסים, לחברת חשמל דרושים מהנדסים, למשרד הכלכלה דרושים מהנדסים, מנכ"ל משרד הכלכלה פנה אליי, הוא אומר שיש לו תקנים, אז אנחנו דרך הוועדה - - - גם פה, נקודתית, אני כבר אומר, לא צריך פה יותר מדי, תפנו אנשים לוועדה ואנחנו נעביר את זה, גם לתמ"ת וגם לחברת חשמל ולכל החברות שזקוקות.

יואל רזבוזוב: בסופו של דבר אנחנו רואים כאן עלייה מאוד מאוד איכותית, של חבר'ה צעירים, חלקם אקדמאים, במקצועות הדרושים, שבאים לתרום, ציונים.

יואל רזבוזוב: אני חושב שזה שובה את הלב.

יואל רזבוזוב: אנחנו יושבים כאן ובאמת מתרגשים מבחינת ידיעת השפה ובכלל, מאוד מאוד מפתיע.

יואל רזבוזוב: אז אנחנו כאן בשבילכם ואנחנו באמת כנבחרי ציבור, יש לכם את הפלטפורמה של הוועדה שלנו, מה שאתם צריכים.

יואל רזבוזוב: אני תמיד אומר, יש הרבה בעיות, אפילו אתם לא מצליחים להסתדר עם הבעיות האלה, ביטוח לאומי, משרד הפנים, מה שצריך, אז אתם מוזמנים לפנות.

יואל רזבוזוב: יש לכם גם נציג בעירייה, במועצת העיר, אחראי על ועדת הקליטה, רוסט.

יואל רזבוזוב: אני מציע לך להשאיר כאן את הפרטים, שתהיו מתוקשרים.

יואל רזבוזוב: תפנו אליו את כל הפניות שיש לכם ובמה שנוכל אנחנו נסייע.

יואל רזבוזוב: בסופו של דבר המטרה שלנו כולנו, כמו שאמרתי כבר לא בפגישה אחת, אנחנו מדינת עלייה ולצערי חלקנו שוכחים את זה ויש פה ושם מלחמות, אבל כמו בכל דבר, לא הכול ורוד כמו שהיינו רוצים שיהיה, אבל כמו שאני אומר מבחינת הוועדה אנחנו ניתן לכם את כל הסיוע, כל מה שאתם צריכים, כל קושי שאתם רואים אתם מוזמנים לפנות, כי בסופו של דבר העשייה כאן היא ברוכה ומה שאתם עושים זה באמת כבוד גדול למדינה.

יואל רזבוזוב: תודה לכם.

<מוריס כהן: רבותיי, יש לכם כיבוד.

<מוריס כהן: חלק מהכיבוד זה גם פרי יצירתם של העולים, אז תכבדו אותם.

יואל רזבוזוב: תודה.