ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 251, 2014-04-09 12:00

אבישי ברוורמן: רבותי, קודם כל, באמת חג שמח לכולם, למי שיהודי ולמי שאינו יהודי.

אבישי ברוורמן: אני לא מבין, עורכת הדין שרית זוכוביצקי יושבת כל-כך רחוק ממני?

<שרית זוכוביצקי-אור: זאת הזדמנות.

אבישי ברוורמן: יש לנו איזו בעיה ביחסים?

<שרית זוכוביצקי-אור: זה המרחק של הנושא.

אבישי ברוורמן: רבותי, באמת חג שמח למי שיהודי ולמי שאינו יהודי.

אבישי ברוורמן: גם Easter מגיע למי שנוצרי ולמי שאינו נוצרי.

אבישי ברוורמן: כמו שהגשש אומרים: יש לי יומיום חג, יש לי חג יומיום, שבאמת יהיה הכול טוב.

<פואד נסאר: לכולם.

אבישי ברוורמן: אינשאללה.

אבישי ברוורמן: אנחנו היום דנים תקנות מחלות בעלי חיים (דיג), שמטרתן שמירה על בריאות הציבור באמצעות אספקת דגים טריים שיוחזקו בתנאים נאותים ודיג שיתבטא באזורים בהם אין זיהום מים.

אבישי ברוורמן: אני לא צריך להוסיף שאני רואה חשיבות רבה לשמירה על בריאות הציבור.

אבישי ברוורמן: עם זאת, הדייגים פנו אלי וטענו שמשרד החקלאות מטיל עליהם בתקנות הוצאות גבוהות.

אבישי ברוורמן: המשפחות שעוסקות בדיג מתפרנסות במקרים רבים בדוחק, ולכן הנושא הזה, כדי שיגמר, אני רוצה להעלות אותו על השולחן כדי לדאוג לדייגים שהם לא טייקונים ולא מבלי עולם.

אבישי ברוורמן: אני מבין גם שמשרד החקלאות, חנן – תכף יציגו – לא ביצע תחשיב של העלויות שיוטלו על הדייגים ואני רוצה להבין אם יש כאן עלויות חריגות ואת ההיקף שלהן.

אבישי ברוורמן: אתה יודע שאני, בסופו של דבר, אוהב לגמור.

אבישי ברוורמן: בכל דבר שאנחנו הבאנו אני רוצה לגמור, ולכן אני הייתי שמח אם לקראת הפסח גם את הנושא הזה.

אבישי ברוורמן: אם אנחנו צריכים, נעשה הפסקה ל-5 דקות, לגמור כמה דברים, להגיע לפשרה, כדי להגיע באמת לנושא הזה, כי חשובה לי גם בריאות הציבור וגם בריאות הדייגים.

<לאה ורון: מי מנהל תחום הדיג משרד החקלאות?

אבישי ברוורמן: יפה, כולם נמצאים פה.

אבישי ברוורמן: אני מודה לכם.

אבישי ברוורמן: כמו שאמרתי, המטרה שלנו היא לסיים היום.

אבישי ברוורמן: בשביל זה צריך את הפתיחות ואת החוכמה הקולקטיבית של השולחן, כמו שעשינו בכל הדברים שהעלינו בנושא הזה ואני מקווה שאנחנו נגיע לפתרונות.

אבישי ברוורמן: מי פותח את הדיון ממשרד החקלאות?

<אודליה אסולין - דגני: אני מהלשכה המשפטית.

אבישי ברוורמן: האם את רוצה להתחיל?

אבישי ברוורמן: לפני הנושא היורידי, נקבל הצגה כללית של הנושא ואז נעבור להקראה.

אבישי ברוורמן: בבקשה, איפה יש לנו נקודות כדי לפשט את הדיון ולקצר אותו.

אבישי ברוורמן: איפה יש לנו נקודות של אי הסכמה, מה המחלוקות הרציניות – שישתתפו אנשי המקצוע ואז נחשוב איך אנחנו פותרים ונתקדם להקראה.

<אודליה אסולין - דגני: רציתי להתחיל עם החשיבות של התקנות למשרד ולתת לגורם המקצועי מהשירותים הווטרינריים, ד"ר מיכל גנץ, להסביר קצת יותר על הנושא מהפן הווטרינרי.

<אודליה אסולין - דגני: התקנות האלה באו להחליף צו חירום במסגרת חקיקה שמחליפה צווי חירום לפי דרישת הכנסת.

<אודליה אסולין - דגני: הצו הוא צו ההגנה (טיפול בדגים).

<אודליה אסולין - דגני: בתוך הצו יש סמכויות שנתונות למשרד החקלאות בכל הנושא של פיקוח על שלל הדיג, ולמשרד הבריאות מהשלב הקמעונאי וייצור המוצר לציבור, לצרכן.

<אודליה אסולין - דגני: אנחנו רואים חשיבות גדולה מאוד בשמירה על שלל הדיג לפני הגעתו לציבור הצרכנים.

<אודליה אסולין - דגני: בנוסף לזה, אנחנו גם נבקש היום לתקן את התוספת - - -

אבישי ברוורמן: אני מקבל והכול בסדר, אבל יש לי שאלה אחת: מכיוון שלא כולנו בקיאים כמוך, אני רוצה, כמו שהיה לי פה – היה לי את ענף החלב ולמדנו אותו, ענף הבשר למדנו אותו, נכון, חנן?

אבישי ברוורמן: – אני רוצה שתתני לי תמונה או שמישהו מהמשרד שמבין, תארו לי את ענף הדיג.

אבישי ברוורמן: פעם, אני ניהלתי את החקלאות של הבנק העולמי, אז היו מסבירים לי.

אבישי ברוורמן: כמה דייגים, איזה דגים, מה הבעיות, מה דגים?

אבישי ברוורמן: מה קורה?

<ניר פרוימן: אני ממלא מקום מנהל ענף הדיג במשרד החקלאות.

<ניר פרוימן: ענף הדיג הוא הגורם הרגולטורי שמעניק רישיונות דיג אישיים ורישיונות עיסוק בדיג במקווי המים בישראל.

אבישי ברוורמן: מה קורה בארץ?

אבישי ברוורמן: איך הדיג היה בעבר, איך הדיג בהווה, מה יהיה בעתיד?

אבישי ברוורמן: תתחיל בתמונה רחבה

<ניר פרוימן: דגים, כמו שאתם יודעים, מגיעים לצלחות של אנשים מקדמת דנא ואנחנו מכירים את ההיסטוריה התנכית וההיסטוריה האחרת בנושא הזה.

אבישי ברוורמן: למה אחרת?

אבישי ברוורמן: הנוצרית.

<ניר פרוימן: התנכית והנוצרית והמוסלמית.

אבישי ברוורמן: כן, הברית החדשה, ישו.

<ניר פרוימן: אנחנו באזור הים התיכון, סביב אגן הים התיכון, אזור עם מסורת ארוכת שנים בנושא דגים ודיג.

<ניר פרוימן: נכון להיום, מקורות הדגים שמגיעים לשולחן הציבור בישראל מחולקים למקורות מקומיים: דיג בים התיכון, דיג - - -

אבישי ברוורמן: כשאתה אומר דיג, אתה מדבר רק על דגים או גם על פירות ים?

<ניר פרוימן: אנחנו מדברים על כלל הדגים.

אבישי ברוורמן: דגים, כולל פירות ים.

<ניר פרוימן: בפקודת הדיג המנדטורית יש הגדרה למינוח "דג" בשלב ההגדרות של החוק: דג, בין שהוא דג ובין שאינו דג.

<ניר פרוימן: כך כתוב בחוק, כך הבריטים כתבו בתקופה המנדטורית.

אבישי ברוורמן: דג שאינו דג, הוא לא במקרה מעלה גרה?

<פואד נסאר: ומפריס פרסה.

<ניר פרוימן: הוא חיית מים, לצורך העניין.

<ניר פרוימן: במקרה הזה, החוק והתקנות חלות על כלל מוצרי הדגה.

<ניר פרוימן: דגים למאכל היום בישראל מגיעים ממקורות של דיג.

<ניר פרוימן: הדיג נעשה בים התיכון, יש דיג בים סוף, יש דיג באגם הכינרת.

<ניר פרוימן: יש ענף בהיקף לא גדול של חקלאות ימית שהיה ממוקד עד סוף העשור הקודם במפרץ אילת.

<ניר פרוימן: בהחלטת ממשלה פעילות החקלאות הימית שהייתה במפרץ אילת יצאה מהמפרץ.

אבישי ברוורמן: אני זוכר את זה - - -

<ניר פרוימן: היום היא ממוקדת בעיקר באזור אשדוד ובעוד אתרים לאורך הים התיכון.

אבישי ברוורמן: תן לנו בבקש את ההתפלגות, כשאנשים אוכלים דגים בארץ, כמה מיבוא, כמה מקומי וההתפלגות של הדברים וגם אם יש הבדל בענף הדיג בין דייגים קטנים לבין שחקנים גדולים – ההתפלגות של המבנה של ענף הדיג.

<ניר פרוימן: בישראל צורכים בשנה כ-80 אלף טון מוצרי דגה.

<ניר פרוימן: בין 50 ל-60 אלף טון מתוכם הם מוצרים שמיובאים לישראל ממדינות העולם.

<ניר פרוימן: רוב המוצרים הם מוצרים קפואים.

אבישי ברוורמן: זאת אומרת, כמעט שלושה רבעים מיובאים?

<ניר פרוימן: סביב 70% מיובא.

<ניר פרוימן: הרוב עדיין מיובא כמוצרים קפואים.

<ניר פרוימן: ה-30 שמיוצרים בארץ מתפלגים באופן שבו כ-70% מגיעים מחקלאות מים פנימיים, מבריכות ומאגרים.

אבישי ברוורמן: 70% מבריכות.

אבישי ברוורמן: מי מגדל אותם בבריכות בדרך כלל?

אבישי ברוורמן: שחקנים גדולים?

<ניר פרוימן: בעיקר קיבוצים.

<ניר פרוימן: כמעט כל השחקנים שם הם משקים שיתופיים וקיבוצים.

<ניר פרוימן: יש מעט מושבים שעוסקים בנושא הזה.

אבישי ברוורמן: אז זה 70%.

אבישי ברוורמן: כשאני מסתכל על האחוזים: נאמר מ-30% הקיבוצים תופסים 70%, אז זה 21%.

אבישי ברוורמן: נשארו לנו עוד 9% שאלה הדייגים - - -

<ניר פרוימן: עוד קצת אני אצמצם.

<ניר פרוימן: כמו שהזכרתי קודם, יש את ענף החקלאות הימית שהיה באילת ויצא משם והוא מתמקד בים התיכון.

אבישי ברוורמן: אתה מדבר על הכלובים של הלל גודרין שהעבירו אותם לאשדוד.

<ניר פרוימן: בדיוק.

<ניר פרוימן: גם בים פתוח יש היום איזשהו פיילוט.

אבישי ברוורמן: כמה אחוז זה?

<ניר פרוימן: הם היום סביב 4-3 אחוזים נוספים מתוך זה.

אבישי ברוורמן: אני שואל על סך הכול, כן.

<ניר פרוימן: לא.

<ניר פרוימן: מתוך ה-9% האלה שהשארת.

אבישי ברוורמן: זה בדיוק מה שאני אומר:

אבישי ברוורמן: מתוך ה-9% ירדו 4-3 אחוז.

אבישי ברוורמן: נשארנו בעצם עם 6-5 אחוז שבאים מדייגים שדגים בים התיכון.

<ניר פרוימן: בערך.

<ניר פרוימן: זה יכול להשתנות קצת בין שנים כי שלל הדיג יכול להשתנות, גם בחקלאות יש שנים.

<ניר פרוימן: אבל חשוב להגיד באותה נשימה, במקרה הזה של השלל המקומי, רובו ככולו מורכב מדגים טריים.

אבישי ברוורמן: עוד פעם, כדי ללמוד – זה פשוט תענוג להקשיב לך – בין הים התיכון לבין ים סוף לבין הכנרת, מה ההתפלגות?

<ניר פרוימן: העיקר הוא הים התיכון.

אבישי ברוורמן: כמה היית אומר?

אבישי ברוורמן: 80%?

<ניר פרוימן: במספרים, אם אני עוזב רגע את האחוזים הגדולים כדי שאני לא אתבלבל, אנחנו מדברים על בין 2,000 ל-3,000 טון שלל דיג שמגיע מהים התיכון; סביב 500 טון, שישית מזה, מהכינרת.

<ניר פרוימן: מים סוף המספרים עוד יותר קטנים, כמויות קטנות.

<ניר פרוימן: חשוב להגיד בנושא הזה שאנחנו היום בעידן מאוד מגוון: מדברים הרבה על מגוון ביולוגי, מגיעות לישראל הרבה מאוד מכוניות מסוגים שונים, לא רק טויוטה, אלא מגוון רחב.

<ניר פרוימן: מה שמייחד את הדיג בים – גם הכינרת, אבל בעיקר בים – זה מגוון גדול.

אבישי ברוורמן: הזיהום של מי הים התיכון לא פגע בצורה משמעותית בדגה או שזה השתפר לאחרונה?

<ניר פרוימן: מה זה זיהום?

אבישי ברוורמן: השפכים ששופכים וכל זה.

<ניר פרוימן: יש תהליך דווקא של שינוי מהותי מאוד בהזרמת שפכים שפעם הייתה מכוונת לים התיכון.

אבישי ברוורמן: אין בעיה מבחינת האיזון?

אבישי ברוורמן: אין לנו את הבעיה שהיפנים הורגים את כל הלווייתנים?

אבישי ברוורמן: בים התיכון אין את ההשפעות האלה של השיווי משקל האקולוגי של הדגים?

<ניר פרוימן: יש השפעות של שיווי משקל אקולוגי.

<ניר פרוימן: אחת מאוד משמעותית קשורה למשהו שעשו הצרפתים לפני קרוב ל-200 שנה וזה פתיחת תעלת סואץ שמאפשרת מעבר של דגים מאזור ים סוף לים התיכון.

<ניר פרוימן: אנחנו יודעים היום שבשלל הדיג שנדוג בים התיכון, חלק לא מבוטל, אפילו מגיע בקירוב ל-50% לפעמים ואולי מעל זה, הוא במקורו מדגים מהגרים גם מאזור אפריקה.

אבישי ברוורמן: מהגרים מאפריקה.

<ניר פרוימן: כן, דגים שיודעים לעבור את המים ומתבייתים ומצליחים למצוא את המקום שלהם.

<ניר פרוימן: כמו שאמרתי, אני חושב שחשוב לרדת לרזולוציה של הדיג כי אנחנו עוסקים במקרה הזה בתקנות בעיקר בנושא הזה.

אבישי ברוורמן: אנחנו מדברים פה על ה-5%, כן?

<ניר פרוימן: כן.

<ניר פרוימן: הדיג, כמו שאמרתי, מגוון.

<ניר פרוימן: המודעות למוצרי דגה טרייה בציבור בישראל הולכת ועולה כמו בכל העולם, מסעדות מתפתחות – מספיק ללכת היום למקומות כמו - - -

אבישי ברוורמן: אני מוכרח להגיד שישבתי עם כל אנשי הבשר ודיברנו פה – אנחנו עוד צריכים לסיים שם דבר או שניים, את הרוב גמרנו – המודעות לאוכל טבעוני ותחלופה של דגים ובשר היא מאוד אפקטיבית היום.

<ניר פרוימן: נכון.

<ניר פרוימן: כשמסתכלים על גרף השינוי בצריכת הדגים בישראל, אפשר להגיד שיש סטגנציה עם שינויים מאוד קטנים – אנחנו עוד לא רואים פריצות דרך - - -

אבישי ברוורמן: איך הייתה, למשל, התפלגות הצריכה?

<ניר פרוימן: אנחנו כמעט אלופי העולם בצריכת עופות.

אבישי ברוורמן: אנחנו אלופי העולם בעופות?

<ניר פרוימן: בצריכת עופות, כן.

אבישי ברוורמן: הבן שלי, אני בטוח שהוא אלוף העולם – לא ראיתי אדם שאוכל כל-כך הרבה עופות.

<ניר פרוימן: בדגים אנחנו נמצאים במקום טוב באמצע: צריכת הדגים המקובלת, הרשומה ב-FAO, בארגון המזון של האו"ם בישראל - - -

אבישי ברוורמן: תן לי דוגמה לגבי הצרפתים, הגרמנים, השוויצרים.

<ניר פרוימן: במדינות ים תיכוניות, אם הולכים מערבה לאזור פורטוגל, ספרד, צרפת, איטליה, הן נמצאות מעלינו בין 20 ל-50 ואפילו עד 100% אם זו פורטוגל.

<ניר פרוימן: 100% ואפילו יותר אחוזים.

אבישי ברוורמן: מה הכמות הנצרכת בישראל?

<ניר פרוימן: בפורטוגל צורכים קרוב ל-60 קילו לנפש בשנה ופה צורכים קרוב ל-20 קילו לנפש בשנה, זה בערך פי 3.

<ניר פרוימן: ביפן נמצאת עוד מדרגה מעל זה.

אבישי ברוורמן: אז עדיין יש לפופו ולחברים עוד עתיד.

<ניר פרוימן: יש עוד מקום לדגים נוספים, כן.

<ניר פרוימן: גם למחליף ייבוא וגם - - -

אבישי ברוורמן: תודה על הסקירה.

<ניר פרוימן: אני רוצה להגיד מילה אחרונה, ברשותך.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<ניר פרוימן: כל מה שאמרתי עכשיו הוא באמת נותן את הפן התיאורי והחשוב של הענף הזה.

<ניר פרוימן: שאלת אותי כמה שאלות לגבי איך הוא מתפלג – יש גם בתוכו התפלגות: הענף הזה מורכב מספינות גדולות, בעיקר ספינות מכמורת.

<ניר פרוימן: יש כמה עשרות בודדות, בין 20 ל-30 ספינות כאלה פעילות היום בים התיכון.

אבישי ברוורמן: הבעלים שלהן הם אנשים פרטיים או חברות?

<ניר פרוימן: של אנשים פרטיים.

<ניר פרוימן: חלקן שייכות לחברות.

<פואד נסאר: דייגים.

<ניר פרוימן: כן, אנשים שעוסקים בתחום הזה.

<ניר פרוימן: יש ספינות קטנות, יש טכנולוגיה של דיג בשיטות שונות: דיג הקפה ודיג בשיטות שלל מערכי חכות - - -

אבישי ברוורמן: את זריקת הרימונים כבר אסרו עליהם.

<ניר פרוימן: לא משהו שקורה במחוזותינו.

<ניר פרוימן: חשוב להגיד שככל שהתודעה הציבורית הולכת גם לכיוון של מאכל, מזון, טרי ובריא ואיכותי, התודעה והדרישה שלנו כגוף מפקח - - -

אבישי ברוורמן: שהדגים יהיו איכותיים כי קלקולים עם דגים זה הדבר הכי קשה.

<ניר פרוימן: אני בטוח שזה יישמע מציבור הדייגים וזה ברור ואני חושב שזה חד פה על השולחן:

<ניר פרוימן: כל הצדדים פה במקרה הזה - - -

אבישי ברוורמן: כולם רוצים דגים איכותיים וטריים.

<ניר פרוימן: זאת המטרה המשותפת לכולנו ובטוח שציבור הדייגים מתפרנס מזה.

<ניר פרוימן: זה ברור שזה צריך להיות ככה.

<ניר פרוימן: לתקנות האלה יש שני פנים: מצד אחד אנחנו מחליפים בהן צו חירום משנות ה-50' ולדרישת הכנסת, משרדי הממשלה נאלצו להכין תקנות מודרניות, מתאימות, כדי להחליף צווי חירום – אנחנו לא במצב חירום בנושאים שהובילו לצווי החירום - - -

אבישי ברוורמן: אנחנו כל הבוקר בצווי חירום.

<ניר פרוימן: אנחנו במצב חירום תמידי.

אבישי ברוורמן: הבעיה של מדינת ישראל שכדי לעשות דברים או שלא יידעו מה קורה, הגיע הזמן כבר לבטל את רוב נושאי החירום, זה כבר באמת מיותר.

אבישי ברוורמן: אבל טוב שהכנסת דורשת את זה וטוב שמורידים חירום אחרי חירום.

אבישי ברוורמן: חראם על החירומים.

<ניר פרוימן: למרות שבקונוטציה אחרת יש מי שיגיד שהים התיכון נמצא במצב חירום, אנחנו כרגע עוסקים בנושאים של בריאות הציבור כאן.

<ניר פרוימן: אני חושב שהתקנות שמשרד החקלאות הכין ומביא אותן לאישור הכנסת, הן מה שנקראות בז'רגון התקנות: תקנות מודרניות באופן ההתנהלות איתן.

אבישי ברוורמן: אני מאוד מודה לך, ניר, גם על הסקירה.

אבישי ברוורמן: האם ד"ר מיכל גנץ רוצה להוסיף משהו לגבי בריאות הדגים?

<מיכל גנץ: התקנות פה מאוד בסיסיות.

<מיכל גנץ: הדרישות עצמן נלקחו, כמובן, גם ממדינות מתוקנות אחרות, לא הומצא פה שום דבר.

אבישי ברוורמן: זאת אומרת, אלו הסטנדרטים האירופאיים, פחות או יותר.

<מיכל גנץ: המינימליים לגמרי.

<מיכל גנץ: מה גם שהייתה פה ביקורת של האיחוד האירופאי ב-2008 והם פסלו אותנו על הסף.

<מיכל גנץ: זו הייתה בושת פנים איך שהמדינה נראתה.

אבישי ברוורמן: אז במקרה הזה זה טוב – במקום שיביישו אותנו אולי נתקדם.

<מיכל גנץ: רק כך הדברים עובדים.

אבישי ברוורמן: יש לנו הרבה סיבות להתבייש.

<מיכל גנץ: אני לא רואה פה שום דרישה שאין לה הסבר מקצועי מאחוריה.

<מיכל גנץ: מקררים יש לנו 100 שנה לכולנו בבית ואנחנו מבינים את הצורך בניקיון בסיסי.

אבישי ברוורמן: אם כך, נעבור להקראה, כמו שאמרתי, ותוך כדי התהליכים אנחנו נבדוק.

אבישי ברוורמן: אני מבין שישבתם עם היועצת המשפטית, מרב תורג'מן, ואני מבין שגם כאן הגעתם לתיקונים והסכמות.

אבישי ברוורמן: אבל לפני ההקראה, האם יש הערות כלליות?

<סעדו זינב: אני מעמותת דייגי נמל יפו.

<סעדו זינב: בקשר לניר שאומר 5% – זה לא נכון.

<סעדו זינב: אנו מביאים הרבה יותר כי רוב הדגים הולכים לאזור עזה כי היו לנו פעם מפעלים - - -

אבישי ברוורמן: כמה אתה אומר?

<סעדו זינב: יש הרבה יותר.

אבישי ברוורמן: יש 6%?

<סעדו זינב: יותר.

<סעדו זינב: יותר גם מ-20%, אני חושב שיש.

<סעדו זינב: הוא כאילו מזלזל בזה - - -

אבישי ברוורמן: לא, לא.

אבישי ברוורמן: תקשיב, אני רוצה להסביר לך.

אבישי ברוורמן: לא רק שאני אוכל דגים ביפו ומבקר ביפו ומכיר את כל הדברים, אני שאלתי אותו כדי להבין את הדברים.

אבישי ברוורמן: כמה שיהיו פה יותר דייגים ודגים – יותר טוב, לכן תרד מזה.

אבישי ברוורמן: אני רק רציתי לדעת את הגודל, זה הכול.

אבישי ברוורמן: להפך, הדאגה שלי היא לדייגים הקטנים שיושבים ביפו, בטבריה ובמקומות אחרים.

<סעדו זינב: הנושא השני: ספינות מכמורת, בכל העולם, עוצרים אותן בין חודשיים לארבעה חודשים.

<סעדו זינב: אצלנו מזניחים ובכלל לא עוצרים את הספינות האלה.

אבישי ברוורמן: זאת אומרת שנותנים להם להיכנס בכל מקום?

<סעדו זינב: בכל מקום.

<חיים חג'ג': זה פשע של האגף שלך, אגף הדיג, משרד החקלאות.

אבישי ברוורמן: דברו אחד-אחד.

<סעדו זינב: מדברים על העולם.

<סעדו זינב: אפילו מצרים בכלל עוצרת ל-4 חודשים, ומי שיוצא לים מחרימים לו את הספינה.

אבישי ברוורמן: תרשמו את ההערות, בבקשה.

אבישי ברוורמן: אני מבקש להתייחס אליהן.

אבישי ברוורמן: תודה רבה, מר זינב.

אבישי ברוורמן: עוד מישהו רוצה להתייחס?

אבישי ברוורמן: פואד נסאר, בבקשה.

<פואד נסאר: אני יושב-ראש ארגון הדייגים בישראל.

אבישי ברוורמן: איפה אתה גר?

<פואד נסאר: בחיפה.

אבישי ברוורמן: סן פרנסיסקו על המים בים התיכון.

<פואד נסאר: כל עניין הדלדול של הדגה בים התיכון הוא הפשלה של משרד החקלאות, שלא יהיו אי הבנות.

<פואד נסאר: יש דוח של מבקר המדינה שבכבודו ובעצמו אמר זאת ואפשר לבדוק.

<פואד נסאר: מה שטענה גברתי המכובדת - -

אבישי ברוורמן: ד"ר מיכל גנץ.

<פואד נסאר: - - זה לא מדויק.

<פואד נסאר: היית בטורקיה?

<מיכל גנץ: בטורקיה לא הייתי.

<פואד נסאר: היית ביוון?

אבישי ברוורמן: מה קורה שם?

אבישי ברוורמן: ספר.

<פואד נסאר: היית - - -

<לאה ורון: דבר אל הוועדה.

<פואד נסאר: אנחנו בידידות, אנחנו לא במריבות, אין לנו בעיה.

אבישי ברוורמן: היום אני רוצה לפתוח שולחן - - -

<פואד נסאר: ואללה אני אפתח שולחן, אבל בתנאי שלא נשחט דייג.

אבישי ברוורמן: בשביל זה אנחנו פה.

אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים לאכול את הדגים אבל לא לשחוט את הדייגים.

<פואד נסאר: אדוני היושב-ראש, מכובדי, הדוגמאות שהביאה הן ממקומות אחרים וזה גם לא מדויק.

אבישי ברוורמן: מה קורה בטורקיה וביוון?

<פואד נסאר: אין את הדברים האלה, לא קיים.

<פואד נסאר: כל הסעיפים האלה, כל התקנות האלה, לא קיימים.

<פואד נסאר: אבל יש תקנה אישית לכל דייג בעולם: הוא רוצה שהדג שלו יהיה הכי טוב והכי נקי והכי בריא.

<פואד נסאר: את זה לא ייקחו מהדייגים.

<לאה ורון: זה רף שהוא מציב לעצמו.

אבישי ברוורמן: נכון.

<פואד נסאר: הדבר השני, אדוני, שלחתי לך את זה בין היתר.

<פואד נסאר: יש סעיף כזה של עניין שהוא לא הזכיר בכלל, מכובדי, ממלא מקום מנהל האגף.

אבישי ברוורמן: מר פרוימן.

<פואד נסאר: בקשר לדיג ספורטיבי שמותר לו לקחת עד 20 קילו בלי בדיקה.

<פואד נסאר: מה, זה לא דג, אדוני?

<פואד נסאר: אם אתה קורא את זה, אתה נופל מהכיסא.

<פואד נסאר: הדייג, אם זה קילו ואם 50 קילו, הוא ישמור על האיכות של הדג כי בתור סוחר אתה רוצה את הדג שלי - - -

<לאה ורון: אם אלו הערות פרטניות לתקנות, אז בואו נתחיל בקריאת התקנות ואז תעירו את ההערות.

אבישי ברוורמן: בואו נתחיל.

אבישי ברוורמן: אני מציע, פופו - - -

<פואד נסאר: הדברים האלה מאוד חשובים לי.

אבישי ברוורמן: נעלה אותם סעיף-סעיף.

<פואד נסאר: חוץ מזה, מדובר פה, אדוני, זה נקרא דיג חופי.

<פואד נסאר: יש דיג חופי ויש דיג מכמורתני – אלו שני עולמות נפרדים.

<פואד נסאר: הוא גם לא דיבר על ייבוא דגים.

<פואד נסאר: משרד החקלאות נותן אישורים ונתן אישורים לדגים הנדוגים בים התיכון.

<פואד נסאר: אסור להם לעשות זאת ואני תפסתי את זה והעליתי את זה בדיונים ובגלל זה היו כל הבעיות.

<פואד נסאר: למה לתת?

<פואד נסאר: יש לי את הדג שלי.

אבישי ברוורמן: נכון.

<פואד נסאר: אני רוצה שהצרכן שלי, הישראלי, ייקח את הדג שלי מהים התיכון.

אבישי ברוורמן: מה שאמרו, עניי עירך קודמים, וגם דגי ימך קודמים.

<פואד נסאר: נכון, אדוני.

<פואד נסאר: משום מה, אני צריך לבוא היום ולתקוף - - -

אבישי ברוורמן: איפה אנחנו - - -

<פואד נסאר: אני מתכוון לעצמי ולדייגים.

אבישי ברוורמן: אתה בשבילי פה, כל החבורה, אנשים צנועים, עובדים קשה, מביאים סחורה.

אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים לעשות פה את שני הדברים.

<פואד נסאר: נכון.

אבישי ברוורמן: לכן, בוא נתחיל לקרוא את זה.

אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים גם את בריאות הציבור, אנחנו רוצים גם שלא נאכל את הדייגים בארוחה אלא שהם יוכלו לאכול עוד הרבה שנים ולהעלות את הדגה בארץ.

אבישי ברוורמן: אז בואו נתקדם ונראה איפה יש לנו מחלוקות ואיפה ניקח את חוכמת השולחן ואינשאללה נעשה את מה שצריך.

אבישי ברוורמן: מי מקריא?

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<לאה ורון: עורכת הדין אסולין.

אבישי ברוורמן: עורכת הדין אודליה אסולין-דגני קוראת את התקנות.

אבישי ברוורמן: בבקשה להתייחס לכל סעיף.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<אודליה אסולין-דגני: "תקנות מחלות בעלי-חיים (דיג), התשע"ג-2012 בתוקף סמכותי לפי סעיף 22(א)(5א) לפקודת מחלות בעלי חיים [נוסח חדש], התשמ"ה-1985 (להלן - פקודת מחלות בעלי חיים), ולפי סעיף 9 לפקודת הדיג, 19372 (להלן- פקודת הדיג), ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת לפי סעיף 21א לחוק יסוד: הכנסת , וסעיף 2(ב) לחוק העונשין, התשל"ז-1977, אני מתקין תקנות אלה".

<אודליה אסולין-דגני: בעניין זה אנחנו מבקשים להוסיף בסעיפי הסמכות גם את סעיף 22(14) לפקודת מחלות בעלי חיים, באופן שיירשם: בתוקף סמכותי - - -

<מרב תורג'מן: אני אבהיר את העניין.

אבישי ברוורמן: עורכת הדין תורג'מן, בבקשה.

<מרב תורג'מן: בהמשך התקנות יש הוראה שמתייחסת לרשויות המקומיות.

<מרב תורג'מן: סעיף הסמכות שמתייחס לרשויות המקומיות בדבר קביעת החובות המוטלות על רשויות מקומיות הוא פסקה (14), לכן ביקשתי להוסיף את פסקה (14) לסעיפי ההסמכה בכותרת התקנות.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך.

אבישי ברוורמן: מקובל?

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אם כך, אני מאשר את זה פה אחד.

<פואד נסאר: ברשותך, אדוני, אני רוצה הבהרה לגבי הסעיף, מה הכוונה פה בתקנה?

<מרב תורג'מן: מדובר על סעיף ההסמכה.

<מרב תורג'מן: שר החקלאות מוסמך להתקין את התקנות האלה - - -

אבישי ברוורמן: באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, באישור שלנו.

<מרב תורג'מן: משום שמדובר פה בהוראות עונשיות.

אבישי ברוורמן: זה רק דבר כללי.

<מרב תורג'מן: פשוט ביקשנו להוסיף עוד סעיף הסמכה שמאפשר לשר לקבוע הוראות לעניין רשויות מקומיות.

<מרב תורג'מן: עניין טכני.

אבישי ברוורמן: שגם יפקחו על תל אביב-יפו, על המקומות האלה.

אבישי ברוורמן: זה לא שייך - - -

<פואד נסאר: שר החקלאות, על מה יפקח?

<פואד נסאר: על הדייגים?

<פואד נסאר: על הדגה?

<פואד נסאר: סליחה אדוני, אני רוצה הבהרה.

<פואד נסאר: אנחנו יודעים, אכלנו כבר תיקים כאלה בעבר ואנחנו יש לנו כבר שיער לבן מזה.

אבישי ברוורמן: עורכת הדין תורג'מן, תבהירי למר נסאר.

<מרב תורג'מן: לא מדובר פה על עניין מהותי, עקרוני.

<מרב תורג'מן: מדובר פה רק בכותרת התקנות שתפקידה להבהיר מכוח איזו סמכות השר מתקין את התקנות.

<מרב תורג'מן: זה הכול.

<מרב תורג'מן: מכוח החוק היקיים לקחנו את הסעיפים המקנים לו בחוק הקיים, בפקודת מחלות בעלי חיים, את הסמכות להתקין את התקנות, וכתבנו אותם במדויק בכותרת.

אבישי ברוורמן: אין פה ולא שמו פה איזה - - -

<פואד נסאר: זאת חובתי.

<פואד נסאר: אני אגיד לך למה אני שואל את השאלה.

אבישי ברוורמן: בסדר, אבל אין פה.

<פואד נסאר: בגלל שהפקח שמגיע לעשות דוח אומר - - -

אבישי ברוורמן: זה לא קשור.

<מרב תורג'מן: זה רק ההסמכה של התקנות.

<מרב תורג'מן: לא מדובר פה - - -

<פואד נסאר: את יודעת מה זה הסמכה של תקנות?

<פואד נסאר: זאת אומרת שהשר יכול לעשות כל דבר בתקנות.

<לאה ורון: לא, רק את הדברים שהתקנות - - -

<מרב תורג'מן: רק את מה שקבוע - - -

<פואד נסאר: של הדיג, אני מדבר על הדיג.

<מרב תורג'מן: מה שלא יהיה כתוב בתקנות - -

<פואד נסאר: אנחנו נזהרים כי אכלנו אותה.

<מרב תורג'מן: - - מה שלא יהיה כתוב בתקנות שוועדת הכלכלה תאשר – לא תהיה סמכות - - -

אבישי ברוורמן: איך אומרים: מי שנכווה ברותחים, נזהר בצוננים.

אבישי ברוורמן: הלאה.

אבישי ברוורמן: אישרתי את החלק הראשון.

אבישי ברוורמן: אנחנו עוברים להגדרות.

אבישי ברוורמן: סעיף 1, בבקשה.

<אודליה אסולין-דגני: "הגדרות 1.

<אודליה אסולין-דגני: בתקנות אלה – "דיג" – שליית דגים, רכיכות או סרטנאים ממקווה מים, לרבות איסופם מן החוף, בין שהם חיים ובין שהם מתים;".

אבישי ברוורמן: אני אגיד לך את צורת ההתנהלות פה:

אבישי ברוורמן: תקראי בבקשה את כל סעיף 1 ואחרי זה ניתן הערות.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<אודליה אסולין-דגני: "גורם מוסמך" – כל אחד מאלה או מי שהוא הסמיכו לכך בכתב: (1) המנהל הכללי של המשרד להגנת הסביבה; (2) המנהל הכללי של משרד הבריאות; (3) מנהל החברה הממשלתית לחקר ימים ואגמים לישראל.

<אודליה אסולין-דגני: ".

אבישי ברוורמן: מי זה היום?

<אריאל יעקב דיאמנט: אני מחקר ימים ואגמים.

<אריאל יעקב דיאמנט: ברק חרות לא נמצא בארץ וביקש ממני להגיע.

אבישי ברוורמן: תודה.

<אודליה אסולין-דגני: "זיהום מים" - כהגדרתו בסעיף 20א לחוק המים, התשי"ט – 1959; "המנהל" – מנהל השירותים הווטרינריים במשרד החקלאות ופיתוח הכפר או מי שהוא הסמיכו לעניין תקנות אלה; "מקווה מים" – כל אחד מאלה: ים, נחל, אפיק מים, אגם, מאגר מים, פארק דיג ובריכה למעט במשק חקלאי לגידול דגים; "קרח" – צורתם המוצקת של מי ים נקיים שהוקפאו, שאינם מי נמל או מי שתייה כמשמעותם בתקנות בריאות העם (איכותם התברואית של מי- שתייה), התשל"ד – 1974, וללא תוספת חומרים משמרים; "שיווק" – העברה לאחר בכל אחת מדרכי ההעברה.

<אודליה אסולין-דגני: ".

אבישי ברוורמן: לעורכת הדין תורג'מן יש הערה.

אבישי ברוורמן: בבקשה, עורכת הדין תורג'מן.

<מרב תורג'מן: בהגדרת קרח נדרש לשנות את הניסוח משום שיוצא שכאילו אי אפשר להשתמש במי שתיה.

<מרב תורג'מן: אפשר לכתוב את זה כך: "צורתם המוצקת של מי ים נקיים שהוקפאו או מי שתיה כמשמעותם, ובלבד שאינם מי נמל.

<מרב תורג'מן: ".

<אודליה אסולין-דגני: חשוב שמי הים שאינם מי נמל, זאת אומרת מי שתיה ושל מי ים שאינם מי נמל.

אבישי ברוורמן: אז בבקשה תעשו את התיקון המתאים.

אבישי ברוורמן: אתם תסדרו את התיקון המתאים.

אבישי ברוורמן: אין פה שום דבר חוץ מהגדרות.

אבישי ברוורמן: אני מאשר את זה.

אבישי ברוורמן: אני מבקש - - -

<שרון גוטמן: אני מהלשכה המשפטית של משרד הבריאות.

<שרון גוטמן: אמנם לא טיפלתי בתקנות, אבל תקנות בריאות העם (איכותם התברואית של מי שתיה), לדעתי, כבר הוחלפו בתקנות עדכניות יותר.

אבישי ברוורמן: אז בבקשה, תעשו את העדכונים המתאימים.

<מרב תורג'מן: ככל שנידרש לשנות את ההגדרה - - -

<חיים חג'ג': סליחה, אבל למה שלא יהיו מי נמל?

<חיים חג'ג': אם רוצים לשים מכונת קרח ברציף, זה מי נמל.

אבישי ברוורמן: מדוע לא? הסבר בבקשה.

<אודליה אסולין-דגני: גם אני שאלתי את השאלה הזו ונאמר לי - - -

אבישי ברוורמן: מר פרוימן, אתה תסביר?

<ניר פרוימן: מי נמל שעוגנות בו ספינות - - -

<חיים חג'ג': בריכות דגים בתוך מי נמל זה בסדר?

<ניר פרוימן: מי נמל שהם מקור הקרח שבו אתה מכסה את הדגים כדי לשמור אותם צוננים – להשתמש במים מתוך נמל שעוגנות בו ספינות בתור מקור לקרח זה לא - - -

<חיים חג'ג': אבל את אותם המים אתם מאשרים לבריכות דגים.

<חיים חג'ג': אז זה בסדר?

<חיים חג'ג': מי נמל לבריכות דגים זה בסדר אבל למכונת קרח שתהיה ברציף ותשאב - - -

<לאה ורון: למה, הבריכות נמצאות ברציף?

<חיים חג'ג': הבריכות בתוך הנמל.

אבישי ברוורמן: אני רואה, חיים חג'ג'.

אבישי ברוורמן: השאלה היא כזאת: היא לא לגבי בריכות דגים בנחל דן, לא על זה הוא מדבר.

אבישי ברוורמן: הוא מדבר על אשדוד, על הכלובים שנמצאים שם.

אבישי ברוורמן: אז מה התשובה, ד"ר גנץ?

<מיכל גנץ: יש הבדל בין דגים חיים לדגים אחרי שלייה מהמים.

<מיכל גנץ: לגבי הכלובים יש תכניות של בטיחות מזון, עושים - - -

אבישי ברוורמן: אז לגבי הכלובים יש הגדרה מסוימת?

<מיכל גנץ: יש הגדרה ברורה ומובהקת.

<מיכל גנץ: כאשר דג חי – הוא עדיין יכול להיפטר מכל הגורמים הפתוגניים.

<מיכל גנץ: כאשר אנחנו כבר דגים את הדגים והם מוצאים מחוץ למים – יש יותר חדירה ברמה גבוהה יותר.

<מיכל גנץ: לכן הקר שצריך להיות על הדג, צריך להיעשות או ממים כהגדרתם בתקנות או מי ים.

אבישי ברוורמן: קיבלתי את ההערה.

אבישי ברוורמן: תודה.

<פואד נסאר: אדוני, אנחנו רוצים לדעת, אנחנו קצת לא תופסים את זה.

<פואד נסאר: אנחנו גם צוללים, אנחנו גם רואים את הדגים שם.

<פואד נסאר: אנחנו יודעים גם באלו תנאים הם נמצאים שם: הם לא יותר איכותיים מהמים שמחוץ לכלובים.

<פואד נסאר: אבל אני לא מבין אם המחקר שטוען שהדג – יש מחקר על זה?

<מיכל גנץ: יש אלפי מחקרים.

<פואד נסאר: לא אלפי מחקרים, יש מחקר אחד שיוכיח לנו את זה?

<מיכל גנץ: כן.

אבישי ברוורמן: אני מבקש מד"ר גנץ לשלוח למר נסאר, שיוכל להעביר לכל הדייגים, את העובדות שמאמתות את זה.

אבישי ברוורמן: אם נראה שיש עובדות אחרות - - -

<פואד נסאר: אני מבקש מאדוני שאת הסעיף הזה ישהה.

אבישי ברוורמן: לא, לא.

אבישי ברוורמן: אני לא - - -

<פואד נסאר: אדוני, זה לא יכול להיות - - -

<ניר פרוימן: אני רוצה להעיר הערה.

<פואד נסאר: אני לא הפרעתי לך.

<פואד נסאר: אדוני, כשאני נמצא בים 5-4 שעות והדג יוצא טרי ומגיע לנמל חי, אז מה ההבדל?

אבישי ברוורמן: אנחנו מדברים רק על מי הקרח, על הקרח.

<פואד נסאר: כן, אבל מה ההבדל אם אני לוקח מהים או לא מהים?

<פואד נסאר: זאת הכוונה שלי.

<פואד נסאר: שלא תבין לא נכון, אני בעד - - -

אבישי ברוורמן: אני מציע שנלך ונתווכח על העיקר.

אבישי ברוורמן: אם על כל דבר קטן תעשו – תבזבז את כל - - -

<פואד נסאר: לא, לא, אדוני.

<פואד נסאר: אני לא מבזבז.

אבישי ברוורמן: ביקשתי עכשיו שהם יתנו לכם וגם לוועדה את דוחות המחקר בנושא הזה של הקרח, של המשמעויות, של הכלובים שדיבר עליהם מר חג'ג', של כלובים באשדוד מול דברים אחרים.

אבישי ברוורמן: אם במקרה אנחנו נשתכנע – נעשה פה תיקון.

<חיים חג'ג': סליחה, הם אומרים פה דברים שקריים.

<חיים חג'ג': סליחה שאני מתבטא בצורה כזו.

<חיים חג'ג': בבריכות הדגים יש מכונת קרח ששואבת מי נמל.

אבישי ברוורמן: אבל הם ענו על זה.

<חיים חג'ג': אז אני לא מבין מה קורה פה.

אבישי ברוורמן: מר פרוימן.

<ניר פרוימן: הדבר הזה חדש לי.

<ניר פרוימן: אני לא מכיר את העובדה הזאת.

<ניר פרוימן: אם העובדה הזאת נכונה - - -

אבישי ברוורמן: מר חג'ג', אם זאת המציאות - - -

<חיים חג'ג': מה זה לא מכיר - - -

אבישי ברוורמן: תקשיב.

אבישי ברוורמן: אתה אמרת משהו – הוא לא יודע.

אבישי ברוורמן: עכשיו יש שתי אפשרויות: או שאתה צודק, או שאתה לא צודק.

אבישי ברוורמן: רשמתי את זה כרגע.

אבישי ברוורמן: מר פרוימן, אני רוצה שאתה תבדוק עכשיו ותיתן לי תשובה מיד אחרי הפסח אם בכלובי הדגים באשדוד, מה שהוא אמר, עושים את הקרח בצורה הזאת.

אבישי ברוורמן: אם כן, נבדוק את זה.

<פואד נסאר: תודה לך.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך.

אבישי ברוורמן: אם צריך אנחנו גם נשנה.

אבישי ברוורמן: אם כך, אני מאשר את סעיף 1 ואנחנו עוברים לסעיף 2.

אבישי ברוורמן: פרק ב': טיפול בשלל דיג.

אבישי ברוורמן: בבקשה, עורכת הדין אסולין-דגני.

<אודליה אסולין-דגני: "פרק ב': טיפול בשלל דיג החזקת שלל דיג בכלי שיט 2.

<אודליה אסולין-דגני: לא יחזיק אדם בכלי שיט שלל דיג אלא בתנאים אלה: (1) בכלי השיט ישנו אזור ייעודי לקליטת שלל דיג חי ולמיונו (להלן - אזור הקליטה); (2) אזור הקליטה מוגן מפני חשיפה לשמש, אבק וזיהום סביבתי מכל סוג שהוא, והוא בנוי כך שיש בו אמצעי ניקוז המבטיח ניקוז יעיל של מים אל מחוץ לשטחו; (3) האזור שמוחזק בו שלל הדיג נקי, ומבנהו מונע מגע של שלל הדיג עם מי שיפולים, שפכים, עשן, דלק, שמנים, גריז וכל זיהום אחר; (4) המשטח הבא במגע עם שלל הדיג עשוי חומר עמיד לקורוזיה וניתן לניקוי וחיטוי בנקל; (5) בכלי השיט מצוי מיתקן קירור או מקרר או מצויה בו כמות קרח מספקת לכיסוי שלל הדיג היומי וצינונו; (6) בכלי השיט אין בעלי חיים למעט דגים, ומיושמים בו נהלי ניקיון והדברה למניעת מזיקים; (7) בכלי השיט נשמר תיעוד לעניין מקור הקרח שנעשה בו שימוש לצינון שלל הדיג.

<אודליה אסולין-דגני: ".

אבישי ברוורמן: יש תיקונים?

<אודליה אסולין-דגני: יש לנו מספר תיקונים: בסעיף (1) למחוק את המילה "חי".

<אודליה אסולין-דגני: ייתכן שהדגים - - -

אבישי ברוורמן: מתו.

<אודליה אסולין-דגני: בדיוק.

אבישי ברוורמן: מהמילה שלל דיג נמחקה המילה חי.

<אודליה אסולין-דגני: בסעיף קטן (6) - - -

<מרב תורג'מן: לפני שאת מגיעה לסעיף (6), אני אדבר על סעיף (3), ברשותך.

אבישי ברוורמן: בבקשה, לפי הסדר.

<מרב תורג'מן: השאלה היא מהו "כל זיהום אחר"?

אבישי ברוורמן: אתם קוראים את סעיף (3) בסוף: " וכל זיהום אחר".

<מרב תורג'מן: השאלה היא למה הכוונה?

אבישי ברוורמן: זיהום רדיואקטיבי שבא מפצצה אטומית?

<מרב תורג'מן: צריך לא לשכוח שזו בעצם עבירה פלילית ולא ברור לנו מהו זיהום אחר.

<מרב תורג'מן: הדברים יהיו מעט יותר ברורים.

<אריאל יעקב דיאמנט: בסעיף (6), לדוגמה, כתוב "הדברה".

<אריאל יעקב דיאמנט: חומרי הדברה - - -

אבישי ברוורמן: אריאל, אנחנו מדברים על סעיף (3).

<אריאל יעקב דיאמנט: בסדר, אבל חומר מזהם יכול להיות חומר הדברה נגד חולדות.

אבישי ברוורמן: ואם צריך לפרט, עורכת הדין תורג'מן - - -

<מרב תורג'מן: אז נכתוב: "ובלבד שיש בו כדי לפגוע בבריאות הציבור".

<מרב תורג'מן: זו הכוונה.

<מרב תורג'מן: אולי אפשר פשוט להוסיף את המילים האלה.

אבישי ברוורמן: טוב, בבקשה.

אבישי ברוורמן: תעשו את התיקונים האלה.

אבישי ברוורמן: זה בסדר.

<מרב תורג'מן: עלול לפגוע בבריאות הציבור.

אבישי ברוורמן: לא זיהומים שלא פוגעים בבריאות הציבור.

<מרב תורג'מן: "ניתן לניקוי וחיטוי בנקל" – את יכולה להסביר?

אבישי ברוורמן: איך מודדים מזה "בנקל"?

<אודליה אסולין-דגני: הכוונה היא לניקיון רגיל.

<אודליה אסולין-דגני: ניקיון שלא דורש - - -

אבישי ברוורמן: זאת אומרת, זה בית הלל ולא בית שמאי.

אבישי ברוורמן: לא מחמירים פה.

<פואד נסאר: אם זה עם ריצפז או עם נפט?

<פואד נסאר: אנחנו רוצים לדעת.

<פואד נסאר: רבותי, אנחנו פה הולכים לפגוע בבריאות הציבור: אסור לשום דייג, אוי לדייג שאני אתפוס אותו שהוא שם חומרי ניקוי או חומרי הדברה.

אבישי ברוורמן: אז מה אתה מציע?

<פואד נסאר: אדוני, מה שעשינו ומה שעשו לפני אלפי שנים ועד היום.

<מרב תורג'מן: תיכף נגיע לתקנות שמדברות על חומרי הדברה.

<פואד נסאר: אתה יודע מה עושים הדייגים?

<פואד נסאר: מוציאים את שלל הדגה בתוך הים, יש להם תמיד – זה גם כתוב ברישיונות שצריך להיות – דליים: לוקחים דליים, שוטפים את הדגים.

<פואד נסאר: אחרי ששוטפים את הדגים, שוטפים את הספינה פעמיים ויש ניקוזים לכל ספינה, אם לא, כולם יטבעו.

אבישי ברוורמן: מצוין, זה בסדר.

<פואד נסאר: אם אנחנו נשים, חס וחלילה, חומרים מסוכנים - - -

אבישי ברוורמן: פואד, אני אתך אבל אני רוצה להתקדם.

<פואד נסאר: הלאה.

אבישי ברוורמן: אחרת בשעה 14:00 אני אסגור ולא נגיע לכלום.

אבישי ברוורמן: זה בסדר?

אבישי ברוורמן: הכול בסדר.

<פואד נסאר: קדימה.

<מרב תורג'מן: בהמשך לעניין ההדברה, פסקה (6) קובעת שבכלי השיט אין בעלי חיים למעט דגים ומיושמים בו נהלי ניקיון והדברה למניעת מזיקים - - -

אבישי ברוורמן: רגע, ואם חיים חג'ג' רוצה לשים כלב על הספינה, אסור לו?

<מרב תורג'מן: עקרונית, כן.

<מרב תורג'מן: אין בעלי חיים.

<פואד נסאר: אנחנו מתנגדים לסעיף הזה.

<מרב תורג'מן: אני אומר מה ההערה המשפטית שלי בעניין הזה:

<מרב תורג'מן: אני לא הבנתי מה זה "נהלי ניקיון והדברה".

<מרב תורג'מן: מי קובע את הנהלים?

<מרב תורג'מן: בהתאם למה?

<מרב תורג'מן: זו שאלה שגם שאלתי את משרד החקלאות והגענו להסכמה - - -

אבישי ברוורמן: אז רק לפרש.

אבישי ברוורמן: גם לגבי בעלי חיים: מה, כלב יכול להביא פרעושים או דברים כאלה?

<ניר פרוימן: אין פה כוונה ליתושים או לזבובים.

אבישי ברוורמן: לא, זה ברור.

אבישי ברוורמן: מדברים על כלב, חתול, עז, סוס, אריה, על הספינה.

<ניר פרוימן: הכוונה היא שלא יצאו עם בעלי חיים כשיוצאים להפלגת לטובת דייג.

אבישי ברוורמן: זה עושה שכל, כמו שאומרים.

<פואד נסאר: אדוני, בכל בית כמעט בישראל יש כלב או חתול.

<פואד נסאר: בבית זה בסד ובסירה שלי התינוק שלי, הנכד שלי, רוצה לקחת את הפודל שלו, אסור לו? אדוני, באמת, לאן הגענו?

<פואד נסאר: אם הוא נקי - - -

אבישי ברוורמן: פופו, כמה פעמים לקחת כלב על הסירה?

<פואד נסאר: אדוני, יש לי 9 נכדים וכולם מביאים את הפודלים שלהם: פוקו, מוקו, שוקו.

<פואד נסאר: אתה לא מכיר?

<פואד נסאר: בחיי, נו.

<פואד נסאר: אוי ואבוי אם לא יעלה לספינה אם לא יביא את הפוקו שלו, באמת.

<פואד נסאר: איפה ההיגיון?

<פואד נסאר: מעלים למטוסים כלבים.

<פואד נסאר: אדוני, מעלים באוניות כלבים.

<פואד נסאר: אני לא מבין.

אבישי ברוורמן: מה אנחנו עושים פה עם הכלבים הסטריליים, עורכת הדין זוכוביצקי?

<שרית זוכוביצקי-אור: מזל שזו לא בעיה שלי.

<פואד נסאר: זה אבסורד.

אבישי ברוורמן: רבותי, למעט כלבים וחתולים בכלוב?

<לאה ורון: כמו במטוסים.

<פואד נסאר: לא, לא, זה לא ככה.

<פואד נסאר: באוניות, צריך רק אישור וטרינרי שהוא נקי - - -

<ניר פרוימן: אני מוכרח להתייחס לזה ברצינות רגע.

אבישי ברוורמן: בואו רבותי, אנחנו לא נתקדם.

אבישי ברוורמן: יש כמה דברים מרכזיים - - -

<פואד נסאר: נחמד אתכם, כיף לנו, נישאר עד מחר.

אבישי ברוורמן: אני הולך בשעה 14:00.

<לאה ורון: בשעה 14:00 הישיבה נסגרת.

אבישי ברוורמן: אני אבוא לחיפה וביפו אני כל הזמן נמצא עכשיו, כל הזמן.

<ניר פרוימן: יושב-ראש הוועדה, ברשותך, אני רוצה להתייחס - - -

אבישי ברוורמן: אני רוצה לגמור ורוצה לעזור לכם.

אבישי ברוורמן: אני יושב פה, אז אולי משרד החקלאות יתייחס אליכם יותר טוב ממה שהתייחס עד עכשיו, אולי.

<פואד נסאר: נכון, אמת.

אבישי ברוורמן: אז בוא ננסה לגמור.

<פואד נסאר: לאט-לאט, כדי שנבין.

אבישי ברוורמן: אבל אם על כל פודל של נכד שלך - - -

<פואד נסאר: אנחנו, אדוני, יש לנו קשיי הבנה, בגלל זה אנחנו עוברים לאט-לאט ובטוח.

אבישי ברוורמן: אבל יש לך לוחות זמנים.

<פואד נסאר: אז נעבור עוד פעם, עוד פעמיים, עוד שלוש פעמים.

<פואד נסאר: אתה תבוא אלינו.

אבישי ברוורמן: לא, לא.

אבישי ברוורמן: אל תעשה פיליבסטר.

<ניר פרוימן: אני רוצה להתייחס ברשותך, יושב-ראש הוועדה, לשני היבטים.

<ניר פרוימן: קודם כל עניינית בנושא הזה - - -

<פואד נסאר: לא, לא.

<פואד נסאר: אנחנו נבקש מכבודו לעשות גם סיור.

אבישי ברוורמן: אני אבוא אחרי זה – נגמור ותאמין לי - - -

<פואד נסאר: לעשות סיור - - -

אבישי ברוורמן: אני אבוא, אבל בוא נגמור.

<ניר פרוימן: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות, ואני אתחיל מהנקודה האחרונה שבה אנחנו עומדים ואני אתן לך מענה לשאלה שביקשת ממני לענות עליה עד אחרי פסח, אבל אני אענה לך עליה כבר עכשיו.

אבישי ברוורמן: נהדר, תודה.

<ניר פרוימן: הראשונה: כמקובל בדרישות הרגולציות האירופאיות, האמריקאיות ואפילו היפניות – הלכתי לרוחב הגלובוס – יש איסור על אחזקת בעלי חיים עם דם חם, יונקים.

<ניר פרוימן: אפשר לצאת עם תוכי גם על הסיפון, אבל כלב - - -

אבישי ברוורמן: זאת אומרת, גם בגרמניה, גם באיטליה - - -

<ניר פרוימן: כן.

<ניר פרוימן: אני רוצה להתייחס לפעילות הדייג - - -

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: מספיק לי.

<ניר פרוימן: כשיוצאים להפלגה לפעילות תיירות – אין לי בעיה - - -

אבישי ברוורמן: לפעילות הדיג – אני חוזר – באיטליה, בפורטוגל, בספרד, אסור להעלות בעלי חיים?

<ניר פרוימן: אלה הוראות הדירקטיבות האירופאיות שלפיהן - - -

אבישי ברוורמן: מקובל עלי.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

<ניר פרוימן: לגבי השאלה שביקשת ממני להבהיר לך: עלתה כאן סוגיה שחוות כלובי הדגים שנמצאים בתוך שטח נמל אשדוד באישור, משתמשות בקרח שמקורו ממי הנמל.

<ניר פרוימן: בדקנו את הנושא הזה עכשיו: זה לא המצב, הם משתמשים במי רשת שתיה, כפי שמופיע כאן - - -

אבישי ברוורמן: תודה שאמרת לי את זה.

אבישי ברוורמן: נעביר את זה לכולם פה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

<אודליה אסולין-דגני: יש לי עוד תיקון בסעיף (6): תוספת המילים "למעט דגים, רכיכות וסרטנאים".

<אודליה אסולין-דגני: כי ניתן שיהיו על כלי השייט גם רכיכות וסרטנים.

אבישי ברוורמן: בטח, בטח.

<מרב תורג'מן: בכלי השיט אין בעלי חיים למעט דגים - - -

אבישי ברוורמן: רכיכות וסרטנאים.

אבישי ברוורמן: מה ההבדל בין סרטנים לסרטנאים?

<פואד נסאר: עברתו את השם.

אבישי ברוורמן: מה זה, שרימפ שהולך עם אל"ף?

<ניר פרוימן: מנסים לעברת את המילים - - - כשדי שאנחנו נעמוד בדרישות העברית וזה מה שמצאנו.

<פואד נסאר: האם אפשר להוסיף בהקשר בעלי החיים: רק בזמן פעילות דיג?

<פואד נסאר: זה חשוב לנו כי בפעילות דיג אף אחד לא יעלה - - -

<ניר פרוימן: זה מה שכתוב - - -

אבישי ברוורמן: מה יהיה כתוב?

<פואד נסאר: שיהיה כתוב שרק בפעילות הדיג אין להעלות בעלי חיים.

אבישי ברוורמן: רק בפעילות הדיג.

<לאה ורון: השאלה אם זה ברור מספיק.

<פואד נסאר: זה גם לנו אסור, אני אביא כלב כשאני מוציא דגים?

<פואד נסאר: איפה ההיגיון?

<ניר פרוימן: ברישא כתוב - - -

<מרב תורג'מן: ברישא כתוב שזה רק כשאתה מחזיק שלל דיג בכלי השייט - - -

<ניר פרוימן: כל התקנה הזו נוגעת רק לשלל דיג.

אבישי ברוורמן: אז גמרנו.

<פואד נסאר: יש דיג שאנחנו הולכים לדוג לא עם רשתות.

<פואד נסאר: אדוני, זה רציני.

<פואד נסאר: אדוני, כנראה אתה לא מודע לזה, יוצא עם הנכדים, כל אחד עם מקל דיג ותופס דגים והכלב אתם – זה לא דיג, זה להנאה.

אבישי ברוורמן: בסדר.

אבישי ברוורמן: אף אחד לא יתבע אותך על זה, נו באמת.

<פואד נסאר: אוי ואבוי, אוי ואבוי.

<פואד נסאר: אתה לא יודע מה עושים לנו, אדוני.

אבישי ברוורמן: אף אחד לא יתבע אותך על הדברים האלה.

<פואד נסאר: מאז ששמו את יחידת פיצו"ח, אתה לא יודע מה עושים לנו: 3,200 שקל כל דוח, אדוני.

<פואד נסאר: מה שאני לא עושה בחודש.

אבישי ברוורמן: פרוימן, מה אני עושה עם מר נסאר?

<פואד נסאר: אתה צריך לבוא לקראתי בגלל שאני צודק.

אבישי ברוורמן: אני מנסה לעשות פה תיקון שאם הוא יוצא עם, אינשאללה שיהיו לך 20 נכדים, ולכל אחד יש 4 פודלים ו-3 חתולים והם יוצאים לדוג דגים, אז שיהיה מותר לו לקחת אותם אם זה לא שלל דיג – איך אני כותב את זה?

<ניר פרוימן: אנחנו נתייחס עניינית.

<ניר פרוימן: התקנה הזאת נוגעת לשלל דיג.

<ניר פרוימן: ההגדרה של שלל דיג מתייחסת להיבטים - - -

אבישי ברוורמן: אם הילדים שלו עושים עם החכה, זה לא משנה כלום.

<מרב תורג'מן: שלל דיג מסחרי.

אבישי ברוורמן: מסחרי – נגמר הסיפור.

<ניר פרוימן: אם הוא יוצא להנאתו עם כלב ועם חכה - - -

אבישי ברוורמן: נרשם בפרוטוקול.

אבישי ברוורמן: אני חוזר: אם פופו יוצא עם כל הנכדים שלו והכלבים והחתולים והכול – הוא יכול לדוג, זה לא מסחרי.

אבישי ברוורמן: אני מאשר את הדבר את הדבר הזה.

<מרב תורג'מן: אני רק אקריא את התיקון.

<מרב תורג'מן: אני מנסה למצוא את המסחרי, זה מדבר על 20 קילו?

<פואד נסאר: לא, זה מדובר על דייגים ספורטיביים, אנחנו נגיע לזה עוד מעט.

אבישי ברוורמן: תכניסו שלל דיג מסחרי - - -

<מרב תורג'מן: - - - שהוראת טיפול בשלל הדיג תחול על שלל דיג שאינו עולה על 20 קילו.

<מרב תורג'מן: רק הוראת תקנה זו, לא כל התקנות.

<מיכל גנץ: הכוונה הייתה לכל התקנות.

<מרב תורג'מן: אז לא - - -

אבישי ברוורמן: אז לרשום – פופו, אתה יודע, אני לא רוצה להגיד לך את מה שאמרו על אללה: אם לא היית קיים, היו צריכים להמציא אותך.

<מרב תורג'מן: מופיע בתקנה 9, אנחנו כבר נגיע אליה, כתוב כאן: "הוראות תקנה זו לא יחול על דיג שאינו טעון רישיון לפי פקודת הדיג אם משקלו הכולל של שלל הדיג אינו עולה על 20 קילוגרם.

<מרב תורג'מן: ".

<מרב תורג'מן: אבל מדובר בו רק על "הוראות תקנה זו", דהיינו, הוראות תקנה 9 וצריך לתקן את זה.

אבישי ברוורמן: אז אתם מתקנים את זה?

<מרב תורג'מן: צריך לקבוע את זה או בסעיף ההגדרות, מהו שלל דיג - -

אבישי ברוורמן: אני מציע בסעיף ההגדרות.

<מרב תורג'מן: - - או לקבוע את זה כתקנה נפרדת ולומר שהוראות תקנות אלו לא יחולו על שלל דיג שאינו על 20 קילו.

אבישי ברוורמן: אני מבקש, אם מקובל, בהגדרות תוסיפו את התיקון של תורג'מן בנושא הזה ואז פופו בשתי השניות הבאות יהיה בשקט ונוכל להמשיך הלאה.

<פואד נסאר: אין לי בעיה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

<פואד נסאר: שלא יהיה כתוב שם "דייגים ספורטיביים", שיהיה כתוב "שלל דיג", כמו שהגברת אמרה.

אבישי ברוורמן: קיבלת.

<פואד נסאר: בלי להוסיף שם - - -

אבישי ברוורמן: קיבלת.

אבישי ברוורמן: עורכת הדין, תורג'מן, בבקשה.

<מרב תורג'מן: יוצא, אם כן, שפיסקה (6) תהיה: "בכלי השיט אין בעלי חיים למעט דגים, רכיכות וסרטנאים ומתקיימות בכלי השיט פעולות ניקיון יומיומיות ופעילויות הדברת מזיקים".

<מרב תורג'מן: בלי להתייחס לאיזשהו נוהל שנקבע מראש או נוהל שקובע הדייג, בסדר?

אבישי ברוורמן: בסדר גמור.

<מרב תורג'מן: לגבי פסקה (7): "בכלי השיט נשמר תיעוד לעניין מקור הקרח", עלתה השאלה כמה זמן צריך לשמור את התיעוד.

אבישי ברוורמן: אני לא אבקש שירשמו פה את כל המסמכים לנצח, כן?

<מרב תורג'מן: אי אפשר לשמור

<אודליה אסולין-דגני: לפי חיי מדף של שלל הדיג: למשך שנה.

<מרב תורג'מן: אבל תסבירי, ברשותך, כמו שהסברת את זה קודם לכן.

<מרב תורג'מן: לי זה באמת היה ברור מדוע שנה.

אבישי ברוורמן: עם דוגמה.

אבישי ברוורמן: תסבירי עם דוגמה.

<מיכל גנץ: דג קפוא, יש תקנות לאורך חיי מדף.

אבישי ברוורמן: נכון.

<מיכל גנץ: לדג קפוא יש שנה אחת חיי מדף.

<מיכל גנץ: אנחנו לקחנו את האופציה שהצעד הבא בעיבוד יהיה הקפאה.

אבישי ברוורמן: זאת אומרת, דגים טריים שבאו מהים התיכון, מקפיאים אותם - - -

<מיכל גנץ: אם מקפיאים.

<ניר פרוימן: בשביל ה-Traceability אנחנו רוצים שנה - - -

<פואד נסאר: זה לא אנחנו - - -

<מיכל גנץ: אתה לא מקפיא.

<פואד נסאר: אני בא לעזור גם להם וגם לי.

<מרב תורג'מן: זה כן חל עליך.

<מרב תורג'מן: אני אגיד לך למה עושים את זה, למה זה חל עליך: מדובר על מקור המים - - -

<פואד נסאר: הסוחר שמביא דברים קפואים, אין לנו קפוא.

<מרב תורג'מן: אבל לא מדובר על זה.

<מרב תורג'מן: מדובר על מקור המים: באלו מים השתמשת כששמת קוביות קרח - - -

אבישי ברוורמן: הקפאת אותו.

<מרב תורג'מן: לא הקפאת אלא מרגע השלייה עד שהעברת אותו לגורם אחר, איך קיררת את השלל.

<פואד נסאר: הבנתי.

<מרב תורג'מן: על זה מדובר ולכן זה חל עליך.

<פואד נסאר: מה מקור המים.

אבישי ברוורמן: בדיוק.

<פואד נסאר: אז אני צריך להביא אישור כל שנה ממקורות?

<פואד נסאר: זאת הכוונה?

<מרב תורג'מן: אם אתה לוקח מים ממקורות, אז כן.

<פואד נסאר: אני צריך ללכת למקורות?

<פואד נסאר: אז שמשרד החקלאות - - -

<מרב תורג'מן: אתה לא צריך ללכת למקורות – אתה צריך להחזיק אישור, תיעוד, על זה שהמים - - -

<פואד נסאר: אישור של מי?

<פואד נסאר: אני מביא מים מהבית, מה שאני שותה והילדים שלי.

אבישי ברוורמן: אני אגיד לכם דבר אחד שמפריע לי - -

<פואד נסאר: זה דבר הזוי.

אבישי ברוורמן: - - אחד הדברים שמפריעים לי ואמרתי את זה ואני חוזר על זה כל יום בוועדה כאן, זו הביורוקרטיה הישראלית.

אבישי ברוורמן: הסברתי פעם שהמשילות פה, זמן אישור בנייה, כל הדברים האלה, בתחתית העולם השלישי.

אבישי ברוורמן: השאלה שאני שואל היא: כמה אנשים יחזיקו את כל האישורים האלה?

אבישי ברוורמן: מצד אחד יש מה שנקרא כסת"ח, אבל מצד שני האם הדבר הזה, במבחן השכל הישר - - -

<ניר פרוימן: יושבים כאן נציגי משרד הבריאות שאמונים - -

אבישי ברוורמן: שיסבירו לי את זה.

אבישי ברוורמן: כמה אישורים הוא יגיש ומאיפה?

<ניר פרוימן: - - יושבים כאן נציגי משרד הבריאות שאמון על בריאות הציבור, גם בהיבטי המזון שאנחנו אוכלים, אם חס וחלילה יצטרך לקבל מאתנו, כגוף מפקח, תיעוד של נתונים – במקרה הזה אנחנו מדברים בדייגים ששלו את הדגים שלהם – כי חס וחלילה היה איזה אירוע והם ירצו ללכת אחורה ולבדוק תיעוד, אנחנו אומרים שיישמר עד שנה.

<ניר פרוימן: נכון, זו ביורוקרטיה ואף אחד לא אוהב להחזיק קלסרים גדולים ולסרוק מסמכים, זה מיותר.

<ניר פרוימן: אבל עד שנה, שזה הזמן המקסימלי שניתן - - -

אבישי ברוורמן: איך זה במקומות אחרים?

אבישי ברוורמן: אחד הדברים שבדקתי, למשל, עכשיו היה - - -

<לאה ורון: אני בכלל לא מבינה ממי הם מקבלים את התעודות.

<לאה ורון: ממי הם מקבלים את התעודות?

אבישי ברוורמן: מי עושה?

אבישי ברוורמן: אני רוצה הסבר מי מוציא את האישור.

<אודליה אסולין-דגני: קניתי קרח מוכן - - -

אבישי ברוורמן: מה זה, כל אחד יגיד – הוא מביא קרח מהבית עכשיו.

<לאה ורון: - - - הוא רושם לעצמו מה מקור המים?

<מרב תורג'מן: כן, סוג של תיעוד.

<מרב תורג'מן: נראה לי שזאת הכוונה.

אבישי ברוורמן: אז מה, חג'ג' עכשיו כל פעם ירשום שהוא לוקח את המים?

<אודליה אסולין-דגני: רכישה של קרח ממקור אחר.

<מרב תורג'מן: ואם הוא לוקח מהים אז הוא צריך לרשום באיזושהי מחברת תיעוד שמקור המים, מקור הקרח, הוא מי ים?

<אודליה אסולין-דגני: מה מקור המים, בדיוק.

אבישי ברוורמן: כמה רשימות כאלה הוא יצטרך לעשות בשנה?

<מרב תורג'מן: כל פעם שהוא יוצא לדיג.

<לאה ורון: כל פעם שהוא לוקח מים ועשה מהם קרח.

<פואד נסאר: אנאלפביתים אנחנו, גברתי, אנחנו אנאלפביתים, אנחנו דייגים - - -

אבישי ברוורמן: פופו, אל תעשה לי את זה, טוב?

אבישי ברוורמן: אל תעשה.

אבישי ברוורמן: אני שואל: בשנה יש 364 ורבע יום בדרך כלל, נכון?

אבישי ברוורמן: אז נניח שהחברה גם עובדים קשה – הם באמת לא אנשים עשירים – הולכים 330 יום בשנה לים.

אבישי ברוורמן: כמה פעמים יש להם שלל?

אבישי ברוורמן: כמה הדברים האלה?

<לאה ורון: הם יוכלו להחזיק מחברת שמנה ובכל יום שהוא יוצא לדיג - -

אבישי ברוורמן: כל יום, כל יום.

<לאה ורון: - - הוא יכתוב: המים לקרח הם - - -

<פואד נסאר: אתם לא מתארים לעצמכם איזה סירות יש לנו.

<פואד נסאר: אם את מחזיקה ספר בסירה, את עפה עם הספר.

<פואד נסאר: אלה לא ספינות עם קבינות, זה חסקה.

<פואד נסאר: אתם יודעים מה זה חסקה?

אבישי ברוורמן: רבותי, רבותי, אני לא יודע.

אבישי ברוורמן: אני אלך עם חג'ג' - - -

<מיכל גנץ: זה לא חייב להיות בסירה.

<מיכל גנץ: צריך להציג את זה - - -

<פואד נסאר: אנחנו לא פקידים, אנחנו דייגים.

אבישי ברוורמן: תקשיבי, חלק מהאנשים פה – לא גוזרים גזירה על הציבור שרוב הציבור לא יכול לעמוד בה.

<ניר פרוימן: אז אני אפשט אותה.

אבישי ברוורמן: תפשטו אותה.

אבישי ברוורמן: האם משרד הבריאות פה?

אבישי ברוורמן: תן להם עזרה פה.

<ניר פרוימן: אני אנסה לפשט את זה.

אבישי ברוורמן: זה לא איזה קפטן עם סירה, עם יאכטה, שמושך כל הזמן את העגיל הימני עם העגיל השמאלי.

<ניר פרוימן: אני אנסה לפשט את זה.

אבישי ברוורמן: בבקשה, מר פרוימן, כי הזמן רץ.

אבישי ברוורמן: את הזמן אני סופר לפי חנן רטמן – ב-14:00 אני סוגר.

אבישי ברוורמן: הלאה.

<ניר פרוימן: אני אחלק את זה בקיצור לשני היבטים.

<ניר פרוימן: אם מדובר שמקור קרח הוא מי ים, בספינות שיש אפשרות לשאוב מים מהים הפתוח ולהקפיא אותם, אז התיעוד יהיה באופן שבו אם הם ישנו את המקור שלו.

<ניר פרוימן: אותו דבר פה במקרה הזה: אם המקור הוא מקור אחיד, קבוע, אם זה מהבית שלו, אם הוא הקפיא מי רשת, אם הוא שינה את המקור שלו - -

אבישי ברוורמן: רק שינוי.

<ניר פרוימן: נכון.

אבישי ברוורמן: זה כבר עושה שכל.

<ניר פרוימן: אבל אם קנו את הקרח מחנות, שישמור את הקבלה של הקניה.

אבישי ברוורמן: שמע, פופו, זה כבר מפשט את זה מאוד.

אבישי ברוורמן: אני חושב שזה טוב.

<פואד נסאר: אם אני מביא מים מהבית, אני משלם עבור המים האלה לעיריית חיפה ויש לי את הקבלה של העירייה, בשביל מה אני צריך להביא ולרשום לו?

<פואד נסאר: אני מביא לו את החשבון של העירייה ואומר לו: אלו המים.

<פואד נסאר: מה הדברים האלה?

<ניר פרוימן: עשית שינוי - - -

<פואד נסאר: אם זה מהמעגן - -

<מרב תורג'מן: כן, אבל איזה שינוי - - -

אבישי ברוורמן: אז הוא אומר לך שזה בסדר.

<פואד נסאר: - - אם זה מהמעגן, יש במעגן מים, יש שעון מים לאותה עירייה, נכון?

אבישי ברוורמן: חברה, תאמינו לי, אני הייתי מוותר על זה.

אבישי ברוורמן: לדעתי, תלכו על הדברים העיקריים פה.

אבישי ברוורמן: זה נראה כל-כך – הוא יוצא ועכשיו אני אלך לבקר את חג'ג' ביפו ואני אשאל אותו מה עם המחברת?

<פואד נסאר: סעדו ביפו.

אבישי ברוורמן: בסדר.

אבישי ברוורמן: חברה, זה לא נראה לי רציני.

אבישי ברוורמן: לא זה יפתור את הבעיה שלכם.

אבישי ברוורמן: נראה לי שבמקרה הזה זה על קמצא ובר קמצא.

<אודליה אסולין-דגני: מספיקה לנו ההצהרה של הדייג, זאת אומרת הכתיבה שלו.

אבישי ברוורמן: הצהרה?

אבישי ברוורמן: רק שיצהיר?

<אודליה אסולין-דגני: שיכתוב מאיפה מקור המים, ואם המים נקנו, אז שיהיה - - -

אבישי ברוורמן: כמה פעמים?

אבישי ברוורמן: אני רוצה להטיל עליהם את העומס המינימלי.

<אודליה אסולין-דגני: אם מקור המים הוא מקור עצמי, זאת אומרת מהבית או מהים, אז מספיקה הצהרה.

<אודליה אסולין-דגני: אבל אם המים נקנו מגורם אחר - - -

אבישי ברוורמן: מי זה "גורם אחר"?

<אודליה אסולין-דגני: חנות - - -

<לאה ורון: אתם קונים קרח מחנויות מעת לעת?

<פואד נסאר: לא מה פתאום?

<לאה ורון: בכלל לא?

<פואד נסאר: אנחנו עושים מהברז של המים.

אבישי ברוורמן: אני לא רוצה לבזבז על זה זמן.

אבישי ברוורמן: אני חושב שאפשר לזרוק את זה.

אבישי ברוורמן: משרד הבריאות, למה להתעקש על הדברים אלה?

אבישי ברוורמן: בואו נלך לדברים המרכזיים?

<יוני ינון: ראשית, זה לא עניין של התעקשות.

<יוני ינון: נאמר פה קודם שמרבית הדגים, רובם ככולם, אני מניח דגים טריים, כך שאני מחלק את זה לשניים: המקור והשמירה על התיעוד.

<יוני ינון: רוב הדגים פה, אני מניח, שהם לא קפואים והם לא מגיעים להקפאה.

אבישי ברוורמן: נכון.

<יוני ינון: לגבי החלק של השמירה, אפשר לומר שמירה כל עוד הדגים בתוקף.

<יוני ינון: השאלה איך הם ידעו שהם בתוקף?

<יוני ינון: אבל נניח שמתגברים על הנושא הזה של תוקף ו-99% ואולי 100% לא מוקפאים, אז אין בעיה.

<יוני ינון: איפה בכל זאת כן לדעת לגבי התיעוד?

<יוני ינון: אם קיימת איזושהי בעיה ממקור כזה או אחר או ידוע על מקור כזה או אחר שהייתה אתו בעיה – ליידע אותם, או מי שהשתמש במקור כזה ואחר - - -

אבישי ברוורמן: אבל איך אתה עושה את זה?

אבישי ברוורמן: זה מה שאני שואל תמיד.

<מרב תורג'מן: אבל לא חשבו על זה לעומק.

<מרב תורג'מן: לא חשבו על זה.

אבישי ברוורמן: תקשיב למה שקורה פה: אני מעדיף שמי שעובר – יקבל נבוט גדול.

אבישי ברוורמן: אני שונא את הביורוקרטיה, כשמטילים בלי סוף דברים שהם לא אפקטיביים.

אבישי ברוורמן: יתפסו מישהו – שיתלו אותו בים עם הגרגרת למטה, אפשר לדבר על זה.

אבישי ברוורמן: אבל כל הדברים האלה הם לא אפקטיביים.

<יוני ינון: מאחר ומדובר בחיי ממדף קצרים – אנחנו לא מדברים על הקפוא – כי אם אנחנו אומרים בהתאם לתוקף המוצר, אז בדרך כלל שמירת התיעוד, מאחר ואלו דגים טריים, תהיה כל עוד הדגים בתוקף.

<יוני ינון: כבר אפשר לקצר את זה: לא לשנה אלא בתוקף.

אבישי ברוורמן: ד"ר ינון, תן לי משהו, לא להסביר כי הזמן שלי נגמר.

אבישי ברוורמן: תן לי משהו הכי פשוט שגם חג'ג' - - -

<לאה ורון: גם תסביר לוועדה איך אתם תפקחו על זה.

<יוני ינון: אם אפשר, אני רק אומר - - -

אבישי ברוורמן: את רוב הדברים לא אוכפים ממילא.

<יוני ינון: לנו חשוב דבר אחד – איך מסדרים אותו?

<יוני ינון: זה עניין אחר – ראשית, כל עוד הדגים בתוקף, אזי ידוע לדייג בעצמו מה מקור הקרח.

<יוני ינון: זה מה שאנחנו צריכים.

<יוני ינון: היה והפיקוח מגיע אליו ואומר לו: הדגים האלה, מה מקור הקרח?

<יוני ינון: ידוע לו מה מקור הקרח.

<יוני ינון: זאת אומרת שיש לו מידע - - -

אבישי ברוורמן: אז איך אפשר לנסח את זה שהוא יגיד מאיפה זה בא, ואם לא – הוא יעשה עבירה.

אבישי ברוורמן: זה הכול.

אבישי ברוורמן: הצהרה של הדייג, גמרנו.

<אודליה אסולין-דגני: הצהרה של הדייג.

<פואד נסאר: ישאל אותו מאיפה הקרח הזה – יגיד לו מאיפה, אם זה מהבית אם זה - - -

אבישי ברוורמן: גמרנו, גמרנו, אני מתקדם.

אבישי ברוורמן: אין לי זמן יותר.

אבישי ברוורמן: די, חברה.

<פואד נסאר: - - - זאת חובתו של הדייג - - -

אבישי ברוורמן: הצהרה וזהו.

אבישי ברוורמן: ומי שמשקר – זאת עבירה פלילית.

אבישי ברוורמן: יתלו אותו.

אבישי ברוורמן: הלאה.

<פואד נסאר: אדוני, אין בעיה.

<מרב תורג'מן: לא יחזיק אדם בכלי שיט שלל דיג אלא בתנאים אלה: באפשרותו לציין מה מקור הקרח למשך שנה מיום שליית אותם דגים שהקרח שימש לצינונם - - -

<יוני ינון: כל עוד זה לא השתנה, בהחלט זאת אופציה.

<פואד נסאר: איזה סעיף זה?

אבישי ברוורמן: עדיין אנחנו בסעיף (7), על ההצהרה.

אבישי ברוורמן: היא תנסח את זה, תקרא ואנחנו נתקדם.

<סעדו זינב: יש לי מילה אחת שאני צריך להגיד, חייב להגיד אותה.

אבישי ברוורמן: דבר בזמן שהם מנסחים.

<סעדו זינב: אנחנו יכולים לחסוך את כל הדברים שמדברים עליהם על הקרח: שמשרד החקלאות יביא מכונת קרח, ישים אותה ופתרנו את כל הבעיות.

אבישי ברוורמן: חברה, יאללה מכונת קרח ליפו, משרד החקלאות.

<סעדו זינב: משרד החקלאות הוא האבא שלנו?

<סעדו זינב: הוא נותן לנו רישיונות?

<סעדו זינב: למה אנחנו צריכים את כל הדברים האלה?

אבישי ברוורמן: מוצא חן בעיני.

אבישי ברוורמן: מכונה אחת לדייגים ביפו – זה המחיר שאני אדרוש בסוף.

<פואד נסאר: אדוני, בסעיפים ששלחתי לך, הדרישה שלי הייתה שאנחנו מוכנים - - -

אבישי ברוורמן: לא חיפה – חיפה עשירים.

אבישי ברוורמן: ליפו.

<פואד נסאר: לא, לא, אח שלי.

<פואד נסאר: אני דרשתי לא ממשרד הבריאות – ממשרד החקלאות, שהם רוצים לאמץ את התקנה הזאת.

אבישי ברוורמן: תאמינו לי, מכונה אחת יפה של קרח – יהיה מאוד נחמד.

<פואד נסאר: שיביאו.

<סעדו זינב: פתרנו את כל הבעיה.

<פואד נסאר: זה רשום במה שנישלח.

אבישי ברוורמן: - - - היגיון, במקום כל הסרבולים האלה.

אבישי ברוורמן: כמה כבר, בכל התקציב, עולה מכונת קרח?

<פואד נסאר: כמה, 200-100 אלף שקל?

<פואד נסאר: אז ישימו איזה - - -

<סעדו זינב: פחות.

<פואד נסאר: יש להם כסף - - -

אבישי ברוורמן: חנן, איך אני מתקדם?

<חנן רטמן: אנחנו לא זזים מ-14:00.

אבישי ברוורמן: מרב, את יכולה לגמור את זה?

אבישי ברוורמן: לקראת סוף הדיון תביאו לי ניסוח, אני לא מצביע כרגע על סעיף (7).

אבישי ברוורמן: אני מצביע על (2), אני מאשר את פסקאות (1), (2), (3), (4), (5), (6).

אבישי ברוורמן: את סעיף (7), עד שאני אראה את הניסוח וגם יראו אותו דייגים, אני לא מאשר אותו.

אבישי ברוורמן: סעיף 3, בבקשה.

<אודליה אסולין-דגני: "3.

<אודליה אסולין-דגני: לא יעשה אדם שימוש בציוד הבא במגע עם שלל דיג אלא אם כן הציוד עשוי חומר עמיד לקורוזיה וניתן לחיטוי וניקוי בנקל.

<אודליה אסולין-דגני: ".

אבישי ברוורמן: יופי.

אבישי ברוורמן: פופו אמר שהם עוד יותר מקפידים ממה שכתוב פה.

אבישי ברוורמן: הלאה, סעיף 4.

אבישי ברוורמן: אני מאשר.

<פואד נסאר: סליחה, היא הבינה לא נכון.

<פואד נסאר: מה אני בנירוסטה שם?

<פואד נסאר: אני לא מבין.

<פואד נסאר: קלקר - - -

<חנן רטמן: אפשר לחטא את זה פתוח.

אבישי ברוורמן: פתוח, מה שאתה רוצה.

אבישי ברוורמן: די.

<פואד נסאר: תבינו, פה מדובר על קורוזיה.

<פואד נסאר: תבינו מה כתוב.

<פואד נסאר: בניקיון, עוד פעם חזרנו לעניין של ההדברה, אדוני, אני לא אלך לסכן את הציבור.

אבישי ברוורמן: עמיד לקורוזיה פוגע בדגים?

<פואד נסאר: אדוני, לא על זה אני מדבר כרגע.

<פואד נסאר: חומר חיטוי, עוד פעם - - -

אבישי ברוורמן: אני לא מבין מה אתה אומר.

<פואד נסאר: הם רוצים שאותו כלי, אותו ארגז שאתה רואה אותו בחנויות דגים, היא רוצה שאני אנקה אותו עם חומר חיטוי.

<פואד נסאר: אני אין לי רישיון - - -

<מרב תורג'מן: אבל דיברנו על זה שאתה - - -

<פואד נסאר: אבל זה חוזר על עצמו.

<פואד נסאר: שלא ישתמשו בסעיף הזה.

אבישי ברוורמן: כרגע אישרה הדברה גם כן.

<מרב תורג'מן: הוועדה אישרה הדברה.

<מרב תורג'מן: יש חובת הדברה.

אבישי ברוורמן: הדברה, מה אתה רוצה?

<מרב תורג'מן: חלה עליכם חובת הדברה.

<פואד נסאר: את מה להדביר?

<מרב תורג'מן: את כלי השיט.

<פואד נסאר: איך?

<פואד נסאר: במה?

<לאה ורון: את הג'וקים.

<פואד נסאר: אין את זה.

<פואד נסאר: אתם לא יודעים, זה לא חדרים – את יודעת מה זה חסקה של מציל?

אבישי ברוורמן: כן, חסקה.

<פואד נסאר: רק עם מנוע.

<פואד נסאר: וזה מנוע חיצוני, זה לא מנוע פנימי – אין שם שמנים, אין כלום.

אבישי ברוורמן: האם לסירה קטנה עם מנוע, עם כל הדברים האלה, האם אומרים שזה לא רלוונטי בכלל.

<חיים חג'ג': התקנות האלה טובות אולי בעיקר לספינות, למכמורתנים, אבל לא לסירות קטנות.

<חיים חג'ג': אתם צריכים לעשות עבודה.

<פואד נסאר: - - - לא מכמורתנים, צריך להבדיל - - -

אבישי ברוורמן: די, חברה.

<ניר פרוימן: אדוני היושב-ראש, בוא נתמקד.

<ניר פרוימן: הדרישה בתקנה הזאת היא שהציוד שבו, עליו, מניחים את הדגים – אם זו צידנית, אם זה קלקר, אם זה ארגז פלסטיק שבו שמים את הדגים, אלה הכלים שבהם שמים את הדגים – יהיה מחומר שעמיד לקורוזיה.

<ניר פרוימן: ככל שאני יודע, יתקנו אותי אנשים – אולי אני לא מבין – פלסטיק או קלקר או חומר - - -

<פואד נסאר: לא ברזל.

<ניר פרוימן: הוא עמיד לקורוזיה ואפשר לנקות אותו.

אבישי ברוורמן: זה הכול.

<פואד נסאר: אבל נושא החיטוי – אנחנו לא נעשה הדברה.

<פואד נסאר: אני אעשה הדברה, ברוורמן יבוא אלי לחיפה ויאכל דגים וישלשל.

<פואד נסאר: מי ישלם?

<פואד נסאר: אתה תשלם?

<פואד נסאר: בחייך.

<ניר פרוימן: אם צריך לחטא - - -

<פואד נסאר: אני לא מחטא כלום.

<פואד נסאר: תביא לי מישהו שלך שהוא ילמד אותנו וייתן לנו מכשיר חיטוי.

<פואד נסאר: שיהיה באחריותך, למה באחריותי?

<ניר פרוימן: אמרתי שהחומר שממנו מורכב הארגז הזה צריך להיות מחומר שאפשר לחטא, במידת הצורך.

<ניר פרוימן: לחטא – זה חומר שמשרד הבריאות מאשר אותו.

<סעדו זינב: אבל כל הארגזים - - - יגידו לי שקלקר זה לא טוב?

<סעדו זינב: בחייך.

<מיכל גנץ: קלקר אי אפשר לנקות.

<מיכל גנץ: אם זה חד פעמי - - -

<פואד נסאר: את רואה?

<פואד נסאר: אז איך אתם מאשרים?

<פואד נסאר: איך אתם מאשרים לייבא דגים בקלקרים אם זה לא - - -

<ניר פרוימן: - - - חד פעמי - - -

<פואד נסאר: מי אמר לך שזה חד פעמי?

<פואד נסאר: אתם אוכפים את זה?

<ניר פרוימן: כן.

<ניר פרוימן: הקלקר חד פעמי.

<פואד נסאר: נראה לכם?

<פואד נסאר: הם משתמשים בזה מיליון פעם.

<פואד נסאר: אנחנו יודעים, אנחנו הדייגים רואים.

אבישי ברוורמן: רבותי, סעיף 3 – בנקל, נגד קורוזיה.

אבישי ברוורמן: נא לקרוא את סעיף 4.

<אודליה אסולין-דגני: "4.

<אודליה אסולין-דגני: לא יחזיק אדם שלל דיג בכלי קיבול (להלן- מכל), אלא בתנאים אלה: (1) המכל נקי ועשוי חומר הניתן בקלות לניקוי ולחיטוי; (2) שלל הדיג נוקה מלכלוך ונשטף במים נקיים לפני הכנסתו למכל; (3) שלל הדיג מכוסה בקרח.

<אודליה אסולין-דגני: ".

אבישי ברוורמן: מקובל על פופו, מקובל על זינב.

אבישי ברוורמן: אישרנו.

אבישי ברוורמן: נא להמשיך הלאה.

<מרב תורג'מן: רק רגע.

<מרב תורג'מן: לגבי סעיף 4 - - -

<פואד נסאר: קרח, עוד פעם, אדוני, אני מסכים קרח אבל אל תגידו לי משאיפה הבאת את המים.

אבישי ברוורמן: כבר עברנו את זה.

אבישי ברוורמן: די.

<פואד נסאר: לא.

<פואד נסאר: אותו פקח - - -

<חנן רטמן: נביא נוסח מקובל על כולם, נביא נוסח.

אבישי ברוורמן: חנן, יופי.

אבישי ברוורמן: נא להמשיך לסעיף 5.

<אודליה אסולין-דגני: "5.

<אודליה אסולין-דגני: מקרר המשמש להחסנת שלל דיג בכלי שיט יהיה מצויד במד טמפרטורה ורשם טמפרטורה תקינים, וקצב הצינון של שלל הדיג בתוכו יהיה כמפורט להלן: (1) צינון לטמפרטורה של 3 מעלות צלזיוס עד 6 שעות משליית שלל הדיג; (2) צינון לטמפרטורה של 0 מעלות צלזיוס עד 16 שעות משליית שלל הדיג.

<אודליה אסולין-דגני: ".

אבישי ברוורמן: זה מה שמקובל בכל מקום באירופה – מאושר.

<פואד נסאר: לא לגבי דיג חופי, אדוני.

<פואד נסאר: הם לא אומרים לך את האמת.

<פואד נסאר: זה לא שייך לדיג חופי, לסירות קטנות.

<פואד נסאר: על מה מדברים?

<פואד נסאר: אנחנו יוצאים לים בין 3 ל-4 שעות.

<חנן רטמן: - - - אצלנו זה פחות חמור.

<חנן רטמן: בעולם יש החמרה אפילו גדולה יותר.

<פואד נסאר: לא.

<פואד נסאר: אנחנו יודעים מה הולך שם.

<אודליה אסולין-דגני: זה רק לכלי שיט שיש עליו מקרר.

אבישי ברוורמן: תקשיבו.

<ניר פרוימן: זה כתוב, התקנה נוגעת רק לכלי שיט שיש עליו מקרר.

אבישי ברוורמן: אם הולכים בחסקה בלי מקרר – לא רלוונטי.

אבישי ברוורמן: גמרנו.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: נרשם בפרוטוקול.

אבישי ברוורמן: אישרתי את סעיף 5.

אבישי ברוורמן: נא לקרוא את סעיף 6.

אבישי ברוורמן: רגע, רגע – לא כתוב שיש פה מקרר, איפה כתוב?

<מרב תורג'מן: אין חובה להתקין מקרר, כתוב:

<מרב תורג'מן: מקרר המשמש להחסנת שלל דיג - - -

אבישי ברוורמן: בסדר.

אבישי ברוורמן: אבל אם אין מקרר – זה לא תופס.

<מרב תורג'מן: נכון.

אבישי ברוורמן: לא תופס, לא תופס.

אבישי ברוורמן: נרשם בפרוטוקול.

אבישי ברוורמן: הלאה, סעיף 6.

<אודליה אסולין-דגני: "6.

<אודליה אסולין-דגני: לא יחזיק אדם בכלי שיט שלל דיג במשך יותר מ-24 שעות משלייתו, אלא כשהוא מצונן באמצעות אחד המתקנים המפורטים בטור א' להלן לטמפרטורה המצוינת בטור ב' שלצדו: טור א טור ב (1) מכל כאמור בתקנה 4, בעל מבנה המאפשר ניקוז יעיל בין 0 ל-2 מעלות צלזיוס (2) מקרר תקין כאמור בתקנה 5 0 מעלות צלזיוס.

<אודליה אסולין-דגני: ".

אבישי ברוורמן: גם זה רק במקום שיש מקרר.

אבישי ברוורמן: נרשם – רק במקום שיש מקרר.

אבישי ברוורמן: אושר.

<מרב תורג'מן: לא, לא.

<מרב תורג'מן: פה לא מדובר על מקרר.

<מרב תורג'מן: אפשר במקרר, אבל אפשר גם לא במקרר, ובלבד שהוא יגיע לטמפרטורות כמו שכתוב בפסקה (1) וכמו שכתוב בפסקה (2).

אבישי ברוורמן: זה בכל מקום בעולם.

<פואד נסאר: אין לנו בעיה.

<פואד נסאר: רק תדאגו להביא לנו מדי טמפרטורה.

<פואד נסאר: כדי שנדע איך זה עובד, תלמדו אותנו, קורס קטן.

אבישי ברוורמן: כמו שבכל מקום בעולם, אני בטוח שאתם עושים את זה.

אבישי ברוורמן: מה שאתם עושים כרגע נופל בדברים האלה.

<לירון אדלר-מינקה: אם יש קרח, אז זה כנראה ב-0 מעלות.

אבישי ברוורמן: 0 מעלות זו לא נקודת הרתיחה.

<מרב תורג'מן: איך אפשר יהיה לפקח שבמשך כל אותן שעות הוא היה בטמפרטורה של 0 מעלות?

<לירון אדלר-מינקה: אם הקרח נשמר.

<מרב תורג'מן: אם הוא שם אחרי זה עוד קרח?

<פואד נסאר: לא, לא.

<פואד נסאר: יש שיטה.

<פואד נסאר: הם צודקים, זה בסדר.

<פואד נסאר: דיברנו איך עושים את זה: אנחנו שמים יוטה או שמיכות, טובלים אות במים, מכסים את הדגים וכל שעוד הדיג שופכים דליי מים על השמיכות ואנחנו יודעים שנשמר אפילו פחות מ-0.

אבישי ברוורמן: גמרנו, תודה רבה.

אבישי ברוורמן: סעיף 6 אושר.

אבישי ברוורמן: סעיף 7, עורכת הדין אסולין-דגני.

<אודליה אסולין-דגני: "7.

<אודליה אסולין-דגני: לא יועסק אדם בדיג או בפריקת שלל דיג מכלי שיט או מכלי רכב, אם הוא נגוע במחלה זיהומית כרונית או במחלה מידבקת העלולה לעבור לאדם אחר עקב מגע בשלל הדיג.

<אודליה אסולין-דגני: ".

אבישי ברוורמן: ברור, חברה, תפסתם מחלה קשה – אתם לא יוצאים לים.

אבישי ברוורמן: הלאה.

<פואד נסאר: ברשותך, תחזרי שוב, לאט-לאט, יש לנו קשיי הבנה.

אבישי ברוורמן: לא יועסק אדם בדיג - - -

<אודליה אסולין-דגני: לא יעסוק אדם - - -

אבישי ברוורמן: לא יעסוק אדם.

אבישי ברוורמן: אני אקרא את זה כדי שפופו ישמע: "לא יעסוק אדם בדיג או בפריקת שלל דיג מכלי שיט או מכלי רכב, אם הוא נגוע במחלה זיהומית כרונית או במחלה מידבקת העלולה לעבור לאדם אחר עקב מגע בשלל הדיג.

אבישי ברוורמן: ".

<פואד נסאר: בסדר.

<פואד נסאר: אירוע מוחי, לא מעביר, נכון?

<פואד נסאר: זה בסדר.

אבישי ברוורמן: הלאה, סעיף 8.

<אודליה אסולין-דגני: "8.

<אודליה אסולין-דגני: לא יוביל אדם שלל דיג חי ברכב אלא כאמור בפרט 13 בתוספת לתקנות רישוי עסקים (תנאים תברואיים להובלת בשר, דגים, עופות ומוצריהם), התשל"ב – 1971 .".

אבישי ברוורמן: תסבירי או שיסביר פרוימן.

אבישי ברוורמן: מי מסביר?

אבישי ברוורמן: מר פרוימן.

<ניר פרוימן: ד"ר גנץ.

אבישי ברוורמן: ד"ר גנץ, בבקשה.

אבישי ברוורמן: תני דוגמה, אדם לקח את שלל הדיג שעדיין חי, הדגים לא מתו - - -

<מיכל גנץ: חי או מת או מפרפר.

<מיכל גנץ: הוא הגיע לנמל - - -

אבישי ברוורמן: כתוב פה: "שלל דיג חי", לא כתוב מת.

<מיכל גנץ: אתה צודק.

אבישי ברוורמן: אז אני מוריד את המילה "חי".

<מיכל גנץ: רק צריך "שלל דיג".

<מיכל גנץ: כן.

אבישי ברוורמן: מוריד את המילה "חי": "לא יוביל אדם שלל דיג".

אבישי ברוורמן: הכניסו את זה לרכב - - -

<מיכל גנץ: הוא הגיע לנמל.

<מיכל גנץ: עכשיו בנמל גם צריך לשמור על טמפרטורה.

אבישי ברוורמן: בטח.

<מיכל גנץ: יש תקנות רישוי עסקים מ-71' שבהם יש בדיוק - - -

אבישי ברוורמן: איך צריך לעשות.

אבישי ברוורמן: בסדר גמור.

אבישי ברוורמן: הבנתי.

<פואד נסאר: פה משהו לא בסדר.

אבישי ברוורמן: למה?

אבישי ברוורמן: יצאת לים, לקחת - - -

<פואד נסאר: היא אומרת לבוא עם הדגים.

<פואד נסאר: מאיפה לבוא?

<פואד נסאר: אני בא מהים, הכול בסדר.

<מיכל גנץ: אתה בא מהים ואתה רוצה להעביר אותם - - -

אבישי ברוורמן: לרכב.

<פואד נסאר: לבית מסחר – זה מפה עד - - -

<מיכל גנץ: כמובן שאם זה - -

<פואד נסאר: למה?

<פואד נסאר: איפה ההיגיון?

<מיכל גנץ: - - באותה מעגנה, אנחנו לא נדרוש - - -

<פואד נסאר: אז לפרט שלא בתוך המעגנה.

<מיכל גנץ: אבל אם אתה מעביר את זה, נוסע ברכב - - -

אבישי ברוורמן: רגע.

אבישי ברוורמן: אני אפתור את זה, אין לי זמן.

אבישי ברוורמן: אני רוצה שירשם בפרוטוקול: מרב ואסולין-דגני, תוסיפו שאם זה בתוך המעגנה אולי זה לא ברכב.

אבישי ברוורמן: לא צריך, כתוב.

אבישי ברוורמן: ברכב כתוב – אם לא רכב אז אין בעיה.

<חיים חג'ג': יש פה בעיה.

<חיים חג'ג': אני עכשיו באתי עם החסקה שלי עם 15 קילו דגים בארגז ואני צריך לנסוע לסוחר באזור התעשייה.

<חיים חג'ג': אני צריך להזמין משאית קירור?

<לירון אדלר-מינקה: צריך ארגז - - -

אבישי ברוורמן: רגע, רגע.

אבישי ברוורמן: חג'ג' באשדוד ושם אולי אלון חסן לא ייתן לו לעבור - -

<חיים חג'ג': נכון, וזה בדיוק ככה.

<חיים חג'ג': לא טעית.

אבישי ברוורמן: - - בקיצור, הוא לוקח את הדברים האלה וצריך להגיע לאזור התעשייה - - -

<אודליה אסולין-דגני: ארגז קיבול - - -

אבישי ברוורמן: מה לעשות?

<אודליה אסולין-דגני: ארגז קיבול - - -

<לאה ורון: מה אתה רוצה, שבחמסין בישראל - - -

<פואד נסאר: חברה, אנחנו דיברנו שאנחנו לוקחים מי קרח, קרח, ושמים.

<פואד נסאר: אם היא הייתה אומרת שהרכב בלי קרח – שיקבל על הראש.

<ניר פרוימן: תשמע את תקנה 13 - - -

<פואד נסאר: שיהיה לו קרח בתוך הארגז.

אבישי ברוורמן: פופו, הבנתי את חג'ג' והבנתי אותך, בואו ננסה למצוא פתרון.

אבישי ברוורמן: הסיפור פשוט: לקח באשדוד, שם את הדברים, שם את הקרח ונוסע למרחק קילומטר וחצי ולא צריך בשביל זה רכב עם קיבול קירור.

אבישי ברוורמן: איך פותרים את זה?

<אודליה אסולין-דגני: לפי התקנות, בארגז הקיבול יש קרח.

<לירון אדלר-מינקה: - - - דרישה לארגז.

אבישי ברוורמן: אז עם קרח זה בסדר?

<לירון אדלר-מינקה: כן.

<מרב תורג'מן: לא.

<מרב תורג'מן: אני מצטערת אבל כתוב פה: "ארגז קיבול עם מתקן קירור".

אבישי ברוורמן: אז תמחקו את המילים "מתקן קירור".

<מרב תורג'מן: אי אפשר.

<מרב תורג'מן: זה לא מה שמונח בפני - - -

אבישי ברוורמן: קיבלתי.

אבישי ברוורמן: בשביל זה את שומרת על הדייגים ושומרת עלי.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני רוצה לאפשר לחג'ג' לנסוע את הקילומטר בלי מתקן גדול.

<פואד נסאר: רק עם קרח.

אבישי ברוורמן: רק עם קרח.

<פואד נסאר: שלא יהיה לא מובן.

<מרב תורג'מן: פשוט תאמרו את זה במפורש שלא צריך להפנות.

אבישי ברוורמן: יש לכם פה איזו בעיה של סינכרוניזציה.

אבישי ברוורמן: ברור לחלוטין שלספינות הגדולות זה ברור לחלוטין ולרכבים הגדולים ולבעלי הבתים אבל לחברה שלקחו קצת דגים והוציאו מהים ומעבירים אותם קילומטר באשדוד, זה לא תופס.

אבישי ברוורמן: צריך להוציא את החריג הזה כאן.

<יוני ינון: השאלה היא איך אנחנו מכמתים, גם לגבי אנשי הפיקוח, מה זה - - -

אבישי ברוורמן: אני לא יודע מה זה.

אבישי ברוורמן: זאת הבעיה שלך – לא שלי.

<יוני ינון: כן.

<יוני ינון: ולכן, לפי תקנות רישוי עסקים (הובלה), ברגע שהוא כבר מוביל ברכב - - -

אבישי ברוורמן: אני נתתי לך דוגמה, איך אתה פותר את הבעיה של חג'ג' עכשיו?

<יוני ינון: עוד לפני הפתרון.

<יוני ינון: לא יכול להיות כל רכב שהוא, רכב פרטי, מונית, כי גם הדגים עצמם זה מזון.

<יוני ינון: אתה מבין?

<יוני ינון: אנחנו מדברים במזון.

<יוני ינון: זה דג, דג חי – זה מזון.

אבישי ברוורמן: יפה, קיבלתי.

<יוני ינון: המזון הזה מגיע, בסופו של דבר, ליעד.

<יוני ינון: לכן התקנות, גם רישוי עסקים – אפילו לא במישור של משרד הבריאות – מחייבות שרכב חייב להיות בהתאם למה שהוגדר.

<יוני ינון: זה צריך להיות בהתאם להגדרה.

<יוני ינון: עזוב.

<יוני ינון: אתה אומר את התשובות הכלליות – זה לא עוזר לי.

<יוני ינון: אני מתקדם עם זה.

<יוני ינון: אדוני, זה - - -

אבישי ברוורמן: הבנתי את הדברים שלך, זה נכון לרוב האנשים.

אבישי ברוורמן: אבל אני מדבר פה על חלק מהדייגים הקטנים שמתפקדים ולא גוזרים גזירה.

אבישי ברוורמן: אני רוצה תשובה לדוגמה הפרטית שלו, יש דוגמה פרטית: הוא יוצא עם החסקה שלו באשדוד, לוקח את הדגים ברכב, שם עליהם קרח ומוביל אותם קילומטר וחצי – אני אומר לו עכשיו שהוא יהיה מחוסר עבודה?

<יוני ינון: אדוני היושב-ראש, ישנם כלי רכב קטנטנים, לא מדובר פה במשאיות ענק, על מנת להוביל - - -

<פואד נסאר: קיבלנו.

<פואד נסאר: תקנה לנו כלי רכב.

<פואד נסאר: תקנה לנו כלי רכב.

<פואד נסאר: אדוני, אני לא מבין למה אתם לא אוכפים על החנויות האלה שלוקחים את המים בחמסינים בחוץ ואתם באים עכשיו להגיד לדייג שיכסה את הדגים.

<פואד נסאר: תסתכל לי בעיניים, מה זה?

<חנן רטמן: - - -

אבישי ברוורמן: - - - או שאתה רוצה שאני אפטר אותם או שילכו הביתה.

אבישי ברוורמן: אז תגיד שאתה רוצה שהם ילכו הביתה.

<חנן רטמן: לא.

<חנן רטמן: אנחנו לא - - - אנחנו מכלילים - - -

אבישי ברוורמן: לא העיקר להעביר את זה.

<חנן רטמן: - - - מבחינת מה?

אבישי ברוורמן: לך יש - - - להעביר כל דבר.

אבישי ברוורמן: אני רוצה שני דברים: אני רוצה שהאנשים האלה, כל מה שהם אומרים – יכול להיות שבעוד 10 שנים לא יהיו דייגים כאלה, כולם יהיו דייגים עם יותר עוצמות, בינתיים אני רוצה שיהיה פה איזה חריג לחלק מהדברים האלה, לפטור אותם.

<חנן רטמן: להיפך, אנחנו צופים פני עתיד, רוצים שהתעשייה הזאת תגדל.

אבישי ברוורמן: תעזוב אותי מהצפייה.

אבישי ברוורמן: הוא נתן לי דוגמה שאני כרגע לא יודע איך לפתור אותה.

אבישי ברוורמן: זה הכול.

אבישי ברוורמן: מה שאמרו לי בהתחלה שזה פתיר, עכשיו אני רואה שאמרו לי דבר לא מדויק.

<ניר פרוימן: אתה מבקש מאתנו לעשות התאמה לתקנות לכל מקרה חריג.

<ניר פרוימן: אני לא בטוח שיש לנו כרגע תשבה עניינית.

אבישי ברוורמן: יפה, תשובה.

<ניר פרוימן: במקומות רבים בעולם מקובל שיש רכב הובלה.

<ניר פרוימן: מגיעים דייגים, גם עם סירות קטנות, ויש רכב הובלה שמוביל דגים שלהם.

<ניר פרוימן: אנחנו מדברים על בריאות הציבור ובהיבטים האלה לא תמיד אני יכול לתת פתרון – במקרה הזה אני אשמח לתת – אם יהיה לו איזשהו רעיון יצירתי, אני לא - - -

אבישי ברוורמן: נשאיר את הנושא הזה.

<פואד נסאר: למה כל פעם מכניסים איזה - - -

אבישי ברוורמן: פופו, עזוב.

<פואד נסאר: לא, לא.

<פואד נסאר: אדוני, יש משהו מאוד מהותי – אני אמות אם אני לא אגיד את זה: למה זה כל-כך חשוב?

<פואד נסאר: בריאות הציבור, זה נשמע אוי ואבוי, למה בכל החנויות האלה ברחובות שמים את המים בשמש, את הוופלים בשמש, זה לא ציבור ורק הדגים לציבור?

אבישי ברוורמן: זה טוב.

<פואד נסאר: בחייכם, איפה ההיגיון?

אבישי ברוורמן: פופו, די.

אבישי ברוורמן: אני גם לא רוצה לקבל התקפת לב, אשתי עוד צריכה אותי כמה שנים.

<פואד נסאר: מה ההיגיון פה?

<פואד נסאר: רק הדייג?

<פואד נסאר: תשחטו אותנו ונגמר.

<פואד נסאר: תשלמו לנו ונעזוב את המדינה ונלך.

<פואד נסאר: בחייכם.

אבישי ברוורמן: פופו, אני אוהב אותך - -

<פואד נסאר: אני גם, אדוני.

<פואד נסאר: זה כל פעם, את השם לב שאלו גזירות?

<פואד נסאר: אלו לא תקנות – אלו גזירות.

אבישי ברוורמן: די, מספיק, אני מבקש.

אבישי ברוורמן: אני לא מצביע על הסעיף הזה.

אבישי ברוורמן: הלאה.

אבישי ברוורמן: מה זה היה?

אבישי ברוורמן: סעיף 6?

<פואד נסאר: סעיף 8, אדוני.

אבישי ברוורמן: אני רוצה פה תיקון קטן לחריג, זה הכול.

אבישי ברוורמן: תמצאו לי דרך, חריג, שיבדוק חלק מהדברים האלה.

אבישי ברוורמן: הלאה, סעיף 9.

<אודליה אסולין-דגני: "9.

<אודליה אסולין-דגני: (א) לא יעביר אדם שלל דיג לשיווק למאכל אדם, אלא אם כן הדיג בוצע ברישיון לפי פקודת הדיג, ובכלי השיט, בציודו, במתקניו ובשלל הדיג מתקיימות הוראות תקנות 2 עד 7.

<אודליה אסולין-דגני: (ב) לא יעביר אדם שלל דיג לצורך שיווק למאכל אדם אלא לתחנת מיון לדגים; לעניין זה, "תחנת מיון לדגים" – מקום שבו ממיינים ואורזים לשיווק דגי מאכל, הפועל בהיתר מאת המנהל לפי פקודת מחלות בעלי חיים.

<אודליה אסולין-דגני: ".

<פואד נסאר: סליחה, אדוני, הערה.

אבישי ברוורמן: רגע.

<פואד נסאר: אנחנו סתם נחזור אחורה.

<פואד נסאר: מה זה "תחנת מיון"?

אבישי ברוורמן: אדוני, היא לא סיימה את הקריאה שלה.

אבישי ברוורמן: היא תגמור את הסעיף ואז אני אתן לך לדבר.

אבישי ברוורמן: הייתה פעם אחת שמנענו ממך?

<פואד נסאר: לא, חלילה.

אבישי ברוורמן: בבקשה, הלאה.

<אודליה אסולין-דגני: "(ג) הוראות תקנה זו לא יחולו על דיג שאינו טעון רישיון לפי פקודת הדיג אם משקלו הכולל של שלל הדיג אינו עולה על 20 ק"ג והוא מיועד לצריכה עצמית בלבד.".

אבישי ברוורמן: עכשיו אני כבר חוסך את השאלה.

אבישי ברוורמן: גם עורכת הדין תורג'מן שנתנה לי את המסמכים וישבה ועשתה פה עבודה יוצאת מן הכלל, אומרת: נניח שיש תחנת מיון אחת, אז אני אשלח את פופו לאילת לתחינת מיון?

אבישי ברוורמן: כמה תחנות מיון יש?

אבישי ברוורמן: צריך לפרט פה את הסיפור כדי שלא, חס וחלילה, יקימו תחנת מיון ואז כולם יצטרכו – זה יהיה חלם.

אבישי ברוורמן: הגדרתי את ההערה שלך באופן - - -

<מרב תורג'מן: כן.

<מרב תורג'מן: היא נוגעת בעיקרה להוראת התחילה.

אבישי ברוורמן: כן, אבל היא גם נוגעת לכאן.

<מרב תורג'מן: בוודאי, היא נוגעת לכאן: פה ההגדרה, פה החובה להעביר דרך תחנת מיון לדגים.

אבישי ברוורמן: כמה תחנות מיון לדגים יש בארץ?

<מרב תורג'מן: כרגע אין עדיין.

אבישי ברוורמן: אין כרגע.

אבישי ברוורמן: אז רבותי, אני לא יכול לתת תקנה כזאת שתגיד "תחנת מיון לדגים" ובמקרה שתהיה רק תחנת מיון באילת, בים סוף, מה אני אעשה עם כל החברה האלה?

אבישי ברוורמן: אשלח אותם במטוסים על חשבון משרד החקלאות?

<פואד נסאר: עוד יותר, אדוני - - -

אבישי ברוורמן: סליחה, אמרתי כבר.

אבישי ברוורמן: אל תוסיף.

<אודליה אסולין-דגני: אני רוצה לציין שנמצאות בהכנה תקנות שעוסקות בנושא הזה של תחנות מיון לדגים ובמסגרתן יש כוונה להסדיר את הנושא של - - -

אבישי ברוורמן: אז תשני לי את זה כדי שכרגע, עד שלא יהיו תחנות מיון ואני אראה שהן מפוזרות – אחת ביפו, אחת באשדוד, אחת בחיפה – ושאין פה בעיה, אני לא אגזור גזירה לפני שאני רואה מה קרה.

<אודליה אסולין-דגני: לכן אנחנו ציינו בסעיף התחילה שזה יהיה רק בעוד 3 שנים.

<אודליה אסולין-דגני: בגלל שאנחנו רוצים זמן - - -

אבישי ברוורמן: אז אני מציע שבעוד 3 שנים, אני כנראה לא אשב פה בוועדת הכלכלה, כבר אמרתי את זה - - -

<פואד נסאר: ביידיש אומרים: מדברים עליך.

אבישי ברוורמן: בעוד 3 שנים, מי שיישב פה ירשום שהוא יבדוק את הדבר הזה לפני שיקרה משהו.

<פואד נסאר: אז יהיה עוד 3 שנים.

<מרב תורג'מן: התקנות קובעות שהתחילה של סעיף 9(ב), דהיינו החובה להעביר את שלל הדיג דרך תחנה למיון דגים, תהיה בעוד 3 שנים.

אבישי ברוורמן: יפה.

אבישי ברוורמן: אם ולא ייקבעו 3 תחנות מיון ביפו, אשדוד וחיפה?

<מרב תורג'מן: לפי הנוסח המונח כרגע לפני הוועדה, מספיק שתהיה תחנה אחת והתקנה הזאת נכנסת לתוקף ושלל הדיג צריך לעבור דרך תחנת מיון דגים.

אבישי ברוורמן: לא מקובל עלי.

<מרב תורג'מן: כלומר, יוצא שמי שדג באילת צריך לעבור דרך חיפה או להיפך או מקומות אחרים.

<לירון אדלר-מינקה: אנחנו הרי לא נקבע תקנות כאלה.

אבישי ברוורמן: אל תגידי לי.

אבישי ברוורמן: יכול לבוא פרעה אשר לא ידע את יוסף – אנחנו לקראת חג הפסח.

אבישי ברוורמן: במשרד החקלאות עכשיו, חנן, חבל על הזמן איזה צוות יש, אבל לפעמים אפילו למשרד החקלאות יכול לבוא איזה - - -

<חנן רטמן: ישבנו עם עורכת הדין תורג'מן טרם הדיון והבנו שקיימת בעיה.

<חנן רטמן: אני בטוח שהוועדה לא רוצה לייצר מצב של מונופול.

אבישי ברוורמן: בדיוק.

<חנן רטמן: לכן אנחנו רוצים את הזמן לנסח נוסח חדש לפני שהוועדה תצביע.

אבישי ברוורמן: יפה מאוד.

אבישי ברוורמן: מקובל עלי.

<חנן רטמן: אנחנו רואים שאנחנו במרוץ נגד הזמן – נעשה ישיבה נוספת, וגם את הנושא הזה נכניס לניסוח חדש.

<פואד נסאר: אדוני, לא בקשר לזה.

<פואד נסאר: אני מבקש שישתפו אותנו ויידעו אותנו, אדוני.

אבישי ברוורמן: אני אדאג לזה.

<מרב תורג'מן: את סעיף קטן (ג), "הוראת תקנה זו לא תחול על דיג שאינו טעון רישיון לפי פקודת הדיג", נעביר להגדרת "דיג" שבתקנה 1 שכבר אושרה, יאמר שם שדיג, שליית דגים, רכיכות או סרטני מקווי מים, לרבות איסופם מן החוף, בין שהם חיים ובין שהם מתים, ואולם לא ייחשב דיג שאינו טעון רישיון לפי פקודת הדיג אם משקלו הכולל של שלל הדיג אינו על 20 קילוגרם והוא מיועד לצריכה עצמית.

<מרב תורג'מן: יש פה שתי דרישות: ראשית, עד 20 קילוגרם; ודבר שני, לצריכה עצמית.

<מרב תורג'מן: רק אז זה לא חל.

אבישי ברוורמן: בשביל הנכדים שלו הכול, כל ה-20 קילו.

<פואד נסאר: אבל מה אמרו לנו?

<פואד נסאר: זה לא חל על הדייגים.

<פואד נסאר: מה ההבדל ביני לבין ברוורמן אם הוא מחזיק 20 קילו ואני 20 קילו?

<מרב תורג'מן: אם זה לצריכה עצמית, זה לא יחול עליו.

<פואד נסאר: אני אגיד שזה לצריכה עצמית.

<פואד נסאר: אם אני אשקר – שיתפסו אותי.

<פואד נסאר: זה אבסורד, שלא יהיה רק - - -

<מרב תורג'מן: זה מה שדיברנו, שהתקנות האלה לא יחול על מי שלל הדיג שלו - - -

אבישי ברוורמן: למה אני משתמש בפופו?

אבישי ברוורמן: כי הוא דוגמה טובה עם 37 הנכדים שיהיו לו, אינשאללה, בעתיד.

<פואד נסאר: שהתקנה הזאת תחול על כולם, לא רק על - - -

<לאה ורון: היא אומרת שאת תקנה 9 משאירים ולא מצביעים.

<מרב תורג'מן: כן, למעט (ג).

<מרב תורג'מן: אמרנו שזה יעבור להגדרה.

<מרב תורג'מן: אבל ההוראה המהותית לעניין תחנה למיון דגים - - -

אבישי ברוורמן: גמרנו, אין.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: סעיף 10, שמירת תעודות והצגתן.

<אודליה אסולין-דגני: "10.

<אודליה אסולין-דגני: בעל כלי שיט המשמש לדיג ומי שמעביר שלל דיג לשיווק חייב לשמור אצלו את רישיון הדיג לפי פקודת הדיג או את העתקו אם אינו בעל הרישיון, תעודות משלוח שנתן רופא וטרינר מקומי לפי תקנה 4 לתקנות בריאות הציבור (מזון) (בדיקת דגים), התשמ"א-1981, או שנמסרו לו בתחנת מיון לדגים כאמור בתקנה 9, ולהציגם לרופא וטרינר ממשלתי או למפקח, על פי דרישתם.

<אודליה אסולין-דגני: ".

אבישי ברוורמן: כמה זמן לשמור?

אבישי ברוורמן: כמה זמן?

<מרב תורג'מן: חיי מדף.

אבישי ברוורמן: שנה?

אבישי ברוורמן: בסדר.

<פואד נסאר: סליחה.

<פואד נסאר: אנחנו לא מבינים למה וטרינר.

<פואד נסאר: אני צריך להביא וטרינר לסירה בשביל 15-10 קילו שאני מביא?

<פואד נסאר: אנחנו מביאים דגים טריים, רבותי, אנחנו מדברים על דגים טריים, חיים.

<פואד נסאר: מה אני צריך להביא וטרינר בשביל דברים כאלה?

<פואד נסאר: מה עשו מאתנו?

<פואד נסאר: מפעלים?

<חיים חג'ג': להביא וטרינר זה לסגור את העסק.

<פואד נסאר: שייקחו אותנו, יזרקו אותנו ונגמר העניין.

אבישי ברוורמן: פופו, די.

<מיכל גנץ: לפי תקנות בריאות הציבור, כל משלוח שיוצא בין אם באותה רשות או לרשות מקומית אחרת, כל משלוח של דגים צריך לראות וטרינר רשותי.

<מיכל גנץ: זאת אומרת, אם פופו – מאיפה אתה?

<פואד נסאר: אני מחיפה.

<מיכל גנץ: אז הווטרינר הראשי של חיפה.

<פואד נסאר: תביאו את יונה יהב, תושיבו אותו לידי - - - מה שטויות?

<פואד נסאר: לא אדוני, בשום אופן.

<קריאות: - - -

<פואד נסאר: עושים את זה לטנדרים של הסוחרים, נכון.

<פואד נסאר: לא לנו, לא לדייגים.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לדעת דבר פשוט: איך זה מתנהל היום ואיך זה יתנהל מחר?

אבישי ברוורמן: היום, כשהם מעבירים בין רשות לרשות דברים, לא בודקים אותם?

<קריאה: חייב.

אבישי ברוורמן: חייב לבדוק אותם.

אבישי ברוורמן: אם זה אותו דבר, אז מה זה משנה?

אבישי ברוורמן: לא בודקים אתכם, אתה תעבור - - -

<פואד נסאר: הם באים, עושים - - -

אבישי ברוורמן: אז מה הבעיה?

<פואד נסאר: אבל אני לא צריך להביא את הווטרינר שיבדוק לי.

<ניר פרוימן: הסוחר צריך, לא הדייג.

אבישי ברוורמן: לא הדייג, הסוחר.

<סעדו זינב: הם בודקים את הסוחרים.

<סעדו זינב: לדייגים בחיים לא היה דבר כזה.

<פואד נסאר: רבותי, אם בא וטרינר וביקש לבדוק את הדגים, תמיד נתנו לו בכיף לבדוק.

<ניר פרוימן: אם הדגים יוצאים - - -

אבישי ברוורמן: רבותי, כתוב "לא ימכור".

אבישי ברוורמן: אני רוצה שזה יהיה הסוחר.

<ניר פרוימן: אני אסביר: אם הדגים יוצאים מהסירה והולכים לתחנת מיון ואריזה בעתיד, או לדל"ל היום, כמו שזה נעשה - - -

<פואד נסאר: או שלא בעתיד.

<פואד נסאר: שלא יהיה בכלל.

<ניר פרוימן: - - - הדגים יוצאים משם - - -

<סעדו זינב: מה זה "שם יוצאים" עם רופא וטרינר?

<סעדו זינב: זה לא דייג.

<קריאות: - - -

<חנן רטמן: מדברים על אותו דבר - - -

<פואד נסאר: לגבי המסחר אנחנו מסכימים, אבל לא לגבי דייגים.

אבישי ברוורמן: מרב תקשיבי, הנושא הזה הוא לכיוון סחר בדגים, לגבי הסוחרים שמעבירים מרשות לרשות, כמו שהיה לנו בוויכוחים פה, אתה זוכר, הווטרינרים, הבקר, העוף וכל הדברים האלה.

אבישי ברוורמן: זה לא לדייגים הקטנים האלה.

אבישי ברוורמן: לכן, ברור לכולם שפה מדובר בסחר בדגים שאנשים מעבירים ממקום למקום.

אבישי ברוורמן: מה הפתיח אומר?

<אודליה אסולין-דגני: "בעל כלי שיט המשמש לדיג ומי שמעביר שלל דיג לשיווק".

<מרב תורג'מן: אז זה חל גם על - - -

<לירון אדלר-מינקה: רישיון הדיג, שזה מה שחשוב פה שיישמר, רישיון הדיג הוא לאנשים שמבצעים את הדיג.

<לירון אדלר-מינקה: בסך הכול, מה שכתוב זה שהם צריכים לשמור ולהראות את רישיון הדיג.

<חיים חג'ג': זה בסדר.

אבישי ברוורמן: בסדר, רישיון יתנו.

אבישי ברוורמן: אם זה הדבר היחיד.

אבישי ברוורמן: רק אל תגידו לו עכשיו שיש פה עוד איזה כלב קטן כזה.

<מרב תורג'מן: יש פה עוד משהו.

<מרב תורג'מן: יש פה עוד דברים.

<פואד נסאר: אדוני, לא שמעת אותה – אמרה את זה בשקט קצת, כדי שלא תשמע: זה תעודות משלוח.

<פואד נסאר: איזה תעודות משלוח?

<פואד נסאר: של מי? של הלווייתן שיביא לי את הדגים?

אבישי ברוורמן: בגן עדן, אני לא יודע אם למוסלמים, אבל ליהודים הבטיחו לוויתן.

אבישי ברוורמן: אני חושב שהיפנים כבר דגו את כל הלווייתנים והורסים את הכול.

אבישי ברוורמן: אני חושב שבגן עדן צריך להפסיק לאכול לווייתנים.

<לאה ורון: אבל כתוב שאם הוא לא בעל הרישיון, אז הוא צריך להציג תעודות משלוח.

<לאה ורון: תסבירו רגע את הסוף.

<מרב תורג'מן: - - - גם את זה, גם את הרישיון וגם את תעודות המשלוח.

אבישי ברוורמן: חברה, תפשטו.

אבישי ברוורמן: אמרתי: את מי שתתפסו – תתלו אותו.

אבישי ברוורמן: אבל תפשטו את התהליך כדי שהאנשים הקטנים האלה פה לא יצטרכו סתם לרמות בסוף, תכריחו אותם לרמות.

<אודליה אסולין-דגני: הסעיף מתייחס לחובת שמירת המסמכים, לא לצורך במסמכים במצבים שונים.

<אודליה אסולין-דגני: זאת אומרת, לא בכל המצבים צריך את כל המסמכים שמוזכרים פה, אבל צריך לשמור את המסמכים אם התקבלו.

<אודליה אסולין-דגני: תעודות משלוח שנתן רופא וטרינר מקומי במקומות שבהן נבדקו הדגים וניתנה תעודת משלוח על ידי רופא וטרינר מקומי, אתה צריך לשמור את זה.

<אודליה אסולין-דגני: זאת התקנה.

אבישי ברוורמן: בסדר, יש לך תעודה – תשמור אותה.

<סעדו זינב: אבל אנחנו לא חנות.

<סעדו זינב: לא חנות.

<פואד נסאר: זאת באמת תשובה מתחכמת שלך.

<פואד נסאר: כל הכבוד לך.

<אודליה אסולין-דגני: זאת כותרת הסעיף - - -

<פואד נסאר: אם תהיה לך תעודת משלוח.

<פואד נסאר: אדוני, מה תעודת משלוח?

<פואד נסאר: רישיונות, חובה עלי.

<פואד נסאר: אם דייג שלי ילך בלי רישיונות – שיקבל את הקנס.

אבישי ברוורמן: אז הוא שומר את הרישיונות.

<אודליה אסולין-דגני: נכון.

<אודליה אסולין-דגני: אבל הסעיף - - -

<פואד נסאר: אבל מה זה - - - אין שום תעודת משלוח, זאת לא העבודה שלי.

<פואד נסאר: הווטרינר בא לביקור וראה שהכול בסדר, הוא הולך.

<פואד נסאר: איזו תעודת משלוח?

<סעדו זינב: לא קשור.

<פואד נסאר: מה, אני מוכר?

<פואד נסאר: אני לא מבין.

<אודליה אסולין-דגני: - - - החובה היא שמירת המסמך, היה והתקבלה - - -

<פואד נסאר: אין היה או לא היה.

<פואד נסאר: זה לא לנו.

<אודליה אסולין-דגני: אין לך חובה לקבל את התעודה.

<פואד נסאר: לא לנו.

<פואד נסאר: לא לדיג החופי.

<פואד נסאר: חברה, אתם עוד פעם לא מבינים מה זה דיג חופי.

אבישי ברוורמן: לומר את האמת, עורכת הדין אסולין-דגני, יש לי שאלה, את משפטנית מעולה והכול, האם באמת הלכת פעם וישבת ביפו, באשדוד או בחיפה ועברת בעצמך את התהליך?

אבישי ברוורמן: ראית איך הם הולכים לים לדוג ומה קורה?

אבישי ברוורמן: ראית את זה פיזית?

<אודליה אסולין-דגני: לא.

<אודליה אסולין-דגני: אני רק - - -

אבישי ברוורמן: יפה.

אבישי ברוורמן: זה כבר קרה לי, אפילו עם אנשים אצל הממונה על ההגבלים העסקיים, שלמדו המון תיאוריות.

אבישי ברוורמן: אבל חלק מהדברים יש בפרקטיקה.

אבישי ברוורמן: אני אומר שתתייחסי לנקודה הזאת.

אבישי ברוורמן: הנושא של סחר בדגים זה הדבר שאתם אומרים שעובר מרשות לרשות.

אבישי ברוורמן: איך הוא שיש לו רישיון יודע, איך אנחנו נהיה משוכנעים שזה פשוט, שזה אכיף ושזה ענייני ושלא גוזרים עליו גזירות?

<מיכל גנץ: נפתח את זה פה בצורה גלויה: זה לא פשוט.

<מיכל גנץ: צריך עוד אדם שיראה שאת הסחורה, אבל יש פה מטרה עילאית.

אבישי ברוורמן: איך אדם יראה את הסחורה?

אבישי ברוורמן: תני דוגמה.

<מיכל גנץ: צריך רופא וטרינר שיבדוק את הסחורה.

אבישי ברוורמן: הוא בא אליו?

אבישי ברוורמן: הוא מזמין?

<מרב תורג'מן: זה לא מה שכתב בתקנות.

אבישי ברוורמן: אני לא מבין את זה.

<מרב תורג'מן: בתקנות כתוב שצריך לשמור תעודות.

<מרב תורג'מן: לא כתוב שהדיג צריך לעבור דרך אישור וטרינרי.

<מרב תורג'מן: זה לא מה שכתוב פה.

<פואד נסאר: - - - לא יודעים מה לעשות אתו, רוצים להביא וטרינרים.

<אודליה אסולין-דגני: הסעיף מתייחס לתקופת שמירת התעודות.

<אודליה אסולין-דגני: לא בכל - - -

<מרב תורג'מן: ככל שישנן תעודות.

<אודליה אסולין-דגני: נכון.

<מרב תורג'מן: ככל שישנן.

<מרב תורג'מן: אבל אין פה חובה, כי ד"ר גנץ, את אמרת שנדרשת כאן בדיקה של וטרינר בכל מקרה.

<מרב תורג'מן: זה לא מה שכתוב כאן.

אבישי ברוורמן: לא מה שכתוב כאן.

<מרב תורג'מן: בתקנות כתוב שאם יש תעודות משלוח, אז הוא נדרש לשמור אותן.

<פואד נסאר: אם אני לוקח דגים ממסחר, את צודקת.

<פואד נסאר: אני צריך תעודת משלוח ממסחר.

<פואד נסאר: זאת אומרת - - -

אבישי ברוורמן: תכתבו "ממסחר" וגמרנו את הסיפור.

<ניר פרוימן: המילה שיווק מופיעה בתקנה.

אבישי ברוורמן: לא שיווק – ממחסר.

<מרב תורג'מן: איפה מופיעה בתקנות?

<לאה ורון: בשורה למעלה: "בעל כלי שיט המשמש לדיג ומי שמעביר שלל דיג לשיווק".

אבישי ברוורמן: תפתרו לי את הבעיה הזאת.

אבישי ברוורמן: הם יהיו רגועים ונתקדם הלאה.

אבישי ברוורמן: אצלי כבר הסורים על הגדרות.

<אודליה אסולין-דגני: החובה לקבל - - -

<מרב תורג'מן: זה גם וגם: זה גם בעל כלי שיט המשמש לדיג וגם מי שמעביר שלל דיג לשוק - - -

אבישי ברוורמן: גם סוחר, שניהם, גם הדייג וגם הסוחר.

<מרב תורג'מן: - - - שניהם צריכים.

<אודליה אסולין-דגני: החובה המוסדרת בתקנות בריאות הציבור (מזון) (בדיקת דגים) בתקנה 4 שמדברת על הסדרה, מכירה, הוצאה והעברה, אומרת שלא ימכור אדם דגים בתחום רשות מקומית לא יוציא דגים מתחום רשות מקומית או מנמל דיג ולא יעביר - - -

אבישי ברוורמן: אני מציע, רבותי, עורכת הדין אסולין-דגני, גם בהתאם להערה שנתנה לי עכשיו עורכת הדין מרב תורג'מן, שלמדה את הנושא לפני ולפנים, אני חושב שאתם צריכים לעשות התייעצות – לא עכשיו, לישיבה הבאה – כדי שתנסחו את זה בצורה שתהיה אמונה ואמינה לבריאות הציבור ומצד שני תטיל את המטלה על הסוחר, תדאג שמה שהוא עושה, יעשה כדין ולא תגרום לדברים שממילא הוא לא יעשה אותם וגם אולי אי אפשר לאכוף אותם, ואם יאכפו אותם הוא יקבל על לא עוול בכפו קנס שלא מגיע לו.

<סעדו זינב: אם אני רוצה למכור בסירה, היא אומרת לי אל תמכור בסירה שלך.

<סעדו זינב: בשבת כל האנשים באים לקנות מהסירות.

אבישי ברוורמן: נכון.

<סעדו זינב: מחר תגידי לי: אסור לך למכור בכלל בסירה.

אבישי ברוורמן: אתה מכיר את צביקה ימיני ביפו?

<סעדו זינב: בטח.

אבישי ברוורמן: צביקה ימיני קונה אצלך ואחר כך עושה את הדגים.

אבישי ברוורמן: אני אוכל אתו יחד.

<פואד נסאר: חלית פעם?

<פואד נסאר: באמת.

<פואד נסאר: אתה מבין?

<פואד נסאר: זו דוגמה קלסית באמת.

אבישי ברוורמן: פופו זה שחליתי פעם?

<פואד נסאר: מהדגים.

<פואד נסאר: ספציפית מהדגים.

<פואד נסאר: שתהיה בריא ותיבדל לחיים ארוכים.

<פואד נסאר: אני שואל שאלה: פעם הרגשת לא טוב אחרי שאכלת דגים?

<פואד נסאר: זה לא בדגים שלו.

<פואד נסאר: ביפו, זה לא בדגים שלו.

<סעדו זינב: כל יפו בשישי ושבת, מוכרים על הסירות.

<סעדו זינב: בא משרד הבריאות ואומר לנו לא למכור על הרציף, רק על הסירות.

<פואד נסאר: אנחנו מזמינים את כולכם לארוחת דגים בנמל.

<פואד נסאר: אין שום בעיה.

אבישי ברוורמן: מכיוון שאני אוכל די הרבה דגים ובאמת יש לי גם חברים יפואיים שכנראה קונים את רוב הדגים שם אצלו ודברים אחרים ואוכלים אותם בלי סוף, השאלה היא איך עושים את הדברים האלה לשמור על בריאות הציבור ולהסתכל על השחקנים הגדולים?

אבישי ברוורמן: לא לוקחים כרגע קבוצה של אנשים שעושים טוב, שמתפרנסים בצניעות אבל בכבוד ומשליכים אותם כדג למים.

<ניר פרוימן: נקבל את המלצתך ונתייעץ.

אבישי ברוורמן: תודה.

<יוני ינון: זה יתקיים.

<יוני ינון: אבל אני רוצה להגיד אמירה: התקנות הן תקנות של משרד החקלאות.

<יוני ינון: כמשרד בריאות, אנחנו סומכים את ידנו על התקנות האלה.

אבישי ברוורמן: בהחלט.

<יוני ינון: התקנות האלה באות לשדרג, כפי שנאמר גם בהתחלה – אולי ההתחלה כבר נשכחה – אבל הן באות לשדרג - - -

אבישי ברוורמן: בריאות הציבור.

<יוני ינון: אין לנו ספק שזה בא לשדרג.

<יוני ינון: נכון, זה דורש שינויים.

<יוני ינון: נכון, צריך לעשות אותם בצורה החלקה ביותר.

<יוני ינון: לא בכדי גם חלק מהעניין הוא תוך 3 שנים.

<יוני ינון: אבל חייבים להסתכל קצת קדימה, גם בהיבטים שלמדינות אירופאיות, אגב יצוא למדינת ישראל, הייצוא יכול להימנע ולו רק בגלל מקום כזה או שניים במדינת ישראל כי כשמגיעים לביקורת בארץ, הם מגיעים לאן שהם רוצים.

<יוני ינון: זה לא נאמר, אבל כשהם מגיעים לביקורת בארץ, הם מגיעים לכל מקום ומקום שהם רוצים, הם בוחרים את המקום שהם רוצים להגיע אליו.

<יוני ינון: אלו פניה של מדינת ישראל.

אבישי ברוורמן: אני מודה לכם.

אבישי ברוורמן: אני חושב שאנחנו נגיע, אני מקווה בישיבה הבאה, בדיוק לכיוון שאתה הולך כי בסופו של דבר אנחנו רוצים את האיכות הגבוהה.

אבישי ברוורמן: לצערי, כשמצטטים לי את גרמניה או סקנדינביה, אנחנו עושים את זה בדרך כלל באיכות הדגים אבל לא באיכות האנשים.

אבישי ברוורמן: אתה יודע – אני לא מדבר עליך, חס וחלילה – שבמדינת ישאל 50% מהעובדים מקבלים פחות מ-6,400 שקל.

אבישי ברוורמן: כשאומרים "הכלכלה הטובה בעולם", זו המדינה הענייה ביותר בעולם המפותח, מהאי-שוויוניות ביותר.

אבישי ברוורמן: לכן, אני מסכים אתך לחלוטין שגם בדברים האלה נהיה באירופה, גם בנושא בריאות הציבור, אבל אני חושב שיש פה את חוכמת השולחן, עם כל הניסיון שלך ושל אחרים, כך שבישיבה הבאה נמצא את הדרכים שגם האנשים ההגונים וקשי-היום האלה, שעושים את מלאכתם נאמנה ונותנים דגים איכותיים לציבור רחב, ימשיכו לפעול.

אבישי ברוורמן: מטרתנו היא לא לזרוק אותם לים ולא רק שיהיו פה גדולים וחברות.

אבישי ברוורמן: אני חושב שגם האיכות של הדיג שלהם וגם האמביאנס, אם תרשה לי, ההווי שמסביב לדיג – איך תהיה יפו בלי הדייגים?

אבישי ברוורמן: רבותי, אני מודה לכם לכולם.

אבישי ברוורמן: שוקראן, תודה רבה.

אבישי ברוורמן: בישיבה הבאה נגמור את החוק.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.