ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 181, 2014-03-18 09:30

עמרם מצנע: בוקר טוב, עמיתי חברי הכנסת, אדוני שר החינוך, המנכ"לית.

עמרם מצנע: אנחנו התכנסנו כדי לשמוע משר החינוך על תכנית בתי הספר של החופש הגדול.

עמרם מצנע: אדוני השר, בבקשה.

שי פירון: בוקר טוב, תודה רבה.

שי פירון: אני רוצה ברשותכם קודם כל רק לתת איזו שהיא פתיחה קצרה על ההקשר הכולל של הדברים, ואחר כך לנהל את הדברים.

שי פירון: הדברים יתנהלו באופן כזה שאני אציג את התפיסה העקרונית והערכית, ואחר כך אני אבקש מהמנכ"לית, מיהודית קדש ומדודי מזרחי לתת את האספקטים המקצועיים, וכמובן אחר כך נשמח לענות על כל שאלה.

שי פירון: בבסיס העניין עומדת תפיסה חינוכית, שהתחלנו בה ממש עם תחילת הקדנציה, שמדברת על רצף של אחריות של מערכת החינוך על כלל התלמידים 24/7 ובעצם אנחנו לא רוצים לראות את משרד החינוך רק כמי שמנהל את האופרציה של החינוך, אלא גם כמי שלוקח אחריות על כל ילד וילד.

שי פירון: אנחנו נמצאים בתוך עולם של סיכונים גדולים והולכים.

שי פירון: בתוך עולם שבו רמת החשיפה, בתוך עולם שבו רמת הפיתויים שילדים נתקלים בהם הם בלתי סבירים, ולכן מערכת החינוך לא יכולה להסתפק, מבחינת המודעות שלה, רק בימים שבהם יש לימודים ורק בשעות שבהן יש לימודים.

שי פירון: זה לא אומר שהאחריות על 24/7 היא של המורים והמנהלים.

שי פירון: זה אומר שבתוך סינרגיה שלמה של דברים, שבהם יש גם את בתי הספר, אבל גם תנועות נוער וארגוני נוער וחברה למתנ"סים וטלוויזיה חינוכית וארגוני הורים ועוד כהנה וכהנה.

שי פירון: היכולת לאגם את כל הדברים האלה מבחינת תפיסה אחת, ולייצר מצב של שיח בין הגורמים כולם, לייצר מצב שבו אנחנו בשיח המשותף הזה מייצרים מצב שבו אין רגע שבו תלמיד בישראל לא נמצא תחת איזו שהיא אופציה, בחלק מהגילאים, תחת אופציה של פעילות, אנחנו רואים בזה טעות גדולה.

שי פירון: ולכן אנחנו מנסים, בתהליך ארוך טווח, הוא לא יקרה ביום אחד, לייצר סיטואציה שבסופו של דבר כלל ילדי ישראל יהיו תחת מעטפת חינוכית כוללת, לכל אורך ימות השנה, בכל שעות היממה.

שי פירון: זאת התפיסה שקראנו לה – מחנכים מסביב השעון.

שי פירון: אנחנו לא רואים יכולת ערכית ומוסרית לתחום את האחריות של שר החינוך ומטה משרד החינוך, לשעות מסוימות.

שי פירון: אנחנו כן רואים חלוקה שונה בין הגופים השונים, כך שכל גורם אחראי בחלקו, אבל ביחד, בתכלול שאנחנו עושים במשרד, אנחנו מתכללים את הילד לכל אורך ימות השנה בכל השעות.

שי פירון: לדבר הזה יש משמעויות רבות בכמה מישורים.

שי פירון: המישור הראשון, צריך לומר, הוא המישור שנוגע גם לסוגיית צמצום הפערים, משום שלא כל הילדים גרים במקומות שבהם להורים או לסביבה יש יכולות לייצר חינוך משלים, ראוי והולם.

שי פירון: אנחנו רק נדבר, בלי קשר לבתי הספר, נדבר על הקייטנות.

שי פירון: לא כל הילדים הולכים לקייטנות.

שי פירון: לא כל ההורים יכולים לשלוח את ילדיהם לקייטנות, ובעיקר לא לקייטנות אטרקטיביות כאלה ואחרות.

שי פירון: אנחנו מדברים על חוגים אחרי הצהריים.

שי פירון: לא כל הילדים יכולים ללכת לחוגים אחרי הצהריים, זה כרוך בכסף.

שי פירון: ולכן קודם כל התפיסה של 24/7 והתכלול של כל הגורמים, היא מקדמת שוויון הזדמנויות ומייצרת צמצום פערים אמיתי ונותנת שפה חינוכית ראויה לכל ילד וילד.

שי פירון: פעם שנייה, העלות.

שי פירון: אנחנו מדברים על מצב שבו נטל התשלומים על ההורים בישראל גדול ואנחנו רוצים לייצר תהליך שבו לאט לאט אנחנו מפחיתים את מידת ההוצאה לחינוך, שלכל משפחה ומשפחה בישראל.

שי פירון: הדבר השלישי, אנחנו מדברים על הפער ההולך וגדל בעקבות שינויים בדפוסי העבודה, בין ימי העובדה ושעות העבודה של ההורים, לבין שעות הלימודים.

שי פירון: אנחנו צריכים מצד אחד, שוב, לא לפגוע בהסכמי השכר ובמבנה העבודה של המורים, אבל מצד שני, כמעטפת שלמה, בהתחשב כפי שאמרתי בגורמים נוספים, לייצר משהו שהוא הוליסטי ונותן מענה גדול.

שי פירון: והדבר האחרון, זאת הזדמנות ליצור שפה חינוכית.

שי פירון: זאת הזדמנות לעסוק בנושאים בעלי ערך גדול.

שי פירון: זאת הזדמנות לעסוק בחינוך שהוא לא חינוך של תעודות, שהוא לא חינוך של הישגים, שהוא לא חינוך של מבחנים, אלא זמן שבו אפשר לדבר בחינוך לשמו.

שי פירון: זה פחות או יותר הרציונאל שאנחנו רוצים להציג בפתח הדברים.

שי פירון: לכן, אנחנו בשנה החולפת כבר החילונו בקיץ הקודם, בשיתוף עם השלטון המקומי ועם גורמים אחרים, החילונו בתהליך שבו ניסינו לייצר חלופות ומעטפות לילדים, כאשר המיקוד היה קצת יותר לגבי החטיבה העל יסודית.

שי פירון: עשינו אוהלים באזורים עתירי סיכון, ליווינו ילדים בדרך לאילת, יצרנו קווים טלפונים שבהם אפשר היה לקבל מענים.

שי פירון: יצרנו במסגרת הרשת החברתית מסגרות לימודיות, שבהן תלמידים גם בגיל היסודי וגם בגיל היותר מבוגר יכלו לנהל, ועוד שורה ארוכה של דברים.

שי פירון: התכניות האלה תורחבנה.

שי פירון: אנחנו נרחיב אותן במהלך השנה הקרובה, בזמן הקרוב, עם מספיק זמן להיערכות.

שי פירון: במקביל למה שאנחנו מציגים עכשיו, אנחנו עובדים בצורה מאסיבית על הרחבת התכניות שנותנות מענה של 24/7, כדי להעמיק את העשייה, כדי להעמיק את הקשר, כדי להעמיק את החיבור של המשרד לכל ילד וילד, אבל מטבע הדברים, לא כל פעולה מתאימה לכל גיל.

שי פירון: לא כל מה שמתאים לילד בכיתה א' ו-ב', מתאים לילד בכיתה י"א ו-י"ב.

שי פירון: ולכן בעצם אנחנו עסוקים כרגע מצד אחד בהעמקה והרחבה, אבל מצד שני בהתאמה של התכניות לכל שכבה ושכבת גיל.

שי פירון: ולכן, בזמן הקרוב אנחנו נציג את תכנית ההעמקה, שתיתן מענה לא רק לילדים של א' ו-ב', כפי שאני מציג היום, אלא מענה גם לילדים בשכבות הגיל הגדולות, בהתאמה לגילם ולצרכים החינוכיים, הפדגוגיים והחברתיים שלהם.

שי פירון: אנחנו החלטנו לייסד את בתי הספר של הקיץ.

שי פירון: בתי הספר של הקיץ הם לא בתי ספר במובן הרגיל של המילה והם גם לא קייטנה במובן הרגיל של המילה, אלא בעצם אפרופו הביטוי של לימוד לשמו, מערכת שתאפשר בסופו של תהליך, בסוף שלוש שנים, לכל ילדי ישראל, מהגן ועד כיתה ה', להאריך את שנת הלימודים בשלושה שבועות ברוטו, ב-15 ימי לימוד נטו.

שי פירון: זאת בעצם התכנית, כלומר אנחנו מדברים על 5 ימים בשבוע כפול 3 שבועות.

שי פירון: זה לא יתקיים בימי שישי, ואנחנו נתחיל את זה כבר בשנת הלימודים הקרובה.

שי פירון: כאשר השנה הראשונה תתמקד בכיתות א' ו-ב', בשנה השנייה נתמקד בכיתות ג' ו-ד', ובשנה השלישית גנים וכיתה ה'.

שי פירון: ההערכה החינוכית שלנו אומרת שלמעלה מכיתה ה' – אמרתי שאנחנו נתאים לכל שכבת גיל את מה שמתאים לה – בכיתה ו', ז' ו-ח' כבר צריך מתווה אחר, שונה, שגם אותו, בבוא העת, כפי שאמרתי אנחנו רוצים להעמיק ולהציג.

שי פירון: מה הן המטרות?

שי פירון: המטרות זה קודם כל אנחנו רוצים לתת מענה חינוכי, כפי שאמרתי, לילדי ישראל בחופשת הקיץ וזו התפיסה שכבר אמרתי מקודם.

שי פירון: אנחנו אחראים על ילדי ישראל לכל אורך ימות השנה.

שי פירון: אני יודע שהדבר הזה מעורר דיון, אבל זה חלק מהרצון לחזק את החינוך הציבורי בישראל.

שי פירון: אנחנו ניתן את זה רק לתלמידי החינוך הרשמי.

שי פירון: אנחנו רוצים שהחינוך הציבורי בישראל יהיה החינוך האטרקטיבי ביותר, החזק ביותר, הטוב ביותר, זו חובתה של המדינה.

שי פירון: הזכרנו את שוויון ההזדמנויות, יהיו תכנים מבוקרים ואיכותיים.

שי פירון: חברים, זו לא קייטנה, אני מדגיש באופן הכי ברור.

שי פירון: זאת לא קייטנה, זאת מסגרת חינוכית, עם תכנים שאנחנו נציג אותם בפני כולם.

שי פירון: אנחנו מדברים על חינוך, לא רק על צריכה של תרבות פנאי משמעותית, אלא גם על חינוך לצריכה של תרבות פנאי משמעותית.

שי פירון: אנחנו רוצים שבתי הספר יהפכו להיות עוגן מרכזי בקהילה.

שי פירון: אנחנו נציע, נפנה, אין פה שום הכרח ושום כפייה, אבל אנחנו נפנה למורי בית הספר ונציע להם.

שי פירון: אנחנו יודעים שלמשל, לצורך הדוגמא ,מורים שמלמדים בכיתות התיכון, מי שבוחר ורוצה לבדוק בחינות בגרות, יש לו מקור של הכנסה נוספת.

שי פירון: אף אחד לא מכריח אותו.

שי פירון: אם הוא בחר לבדוק בחינות בגרות – מצוין.

שי פירון: אנחנו רוצים להציע הצעה כזאת גם למורי בתי הספר היסודיים.

שי פירון: אנחנו רואים ברכה בכך שמורים יהיו הגורמים שיובילו את זה, אבל פעם ראשונה זאת בחירה, פעם שנייה אנחנו נציע עוד מגוון של אפשרויות.

שי פירון: למשל, מתוך שיח שמתקיים בינינו לבין המכללות להוראה, סטודנטים להוראה, שישתלבו בתכנית, זה יוכר להם כשעות סטאז'.

שי פירון: בעצם סטודנט להוראה שנמצא עכשיו במכללה ורוצה לבוא לשלושת השבועות האלה, זה יוכר לו כחלק מהתהליך של הסטאז' שלו, ולכן הדבר הזה הוא בעל משמעות מבחינתם.

שי פירון: ועוד דוגמאות רבות שאנחנו עמלים עליהן בימים האלה.

שי פירון: הקלת נטל התשלומים של ההורים, כבר הזכרתי.

שי פירון: קיום קשר רציף עם דמות חינוכית משמעותית עשוי לתרום לתחושת המוגנות, וכבר הזכרתי את הסכנות ואת ריבוי הסכנות שאנחנו נמצאים בהן, ולכן העובדה שיש מבוגר משמעותי ולא רק, חלילה וחס, לא שאנחנו מזלזלים בכך, לא רק ילד כזה או צעיר בכיתה י' שבא להדריך בקייטנה, אלא מישהו בוגר שהוא מלווה, אנחנו רואים בזה ברכה גדולה.

שי פירון: אנחנו רוצים לעמוד על שלושה קשיים שחשוב לי לומר אותם.

שי פירון: האחד, אני רוצה לפנות מכאן לכל הגורמים והגופים השונים שעשו קייטנות במהלך השנים האחרונות, ולהגיד שלא באנו לפגוע בהם.

שי פירון: אני חושב שאם הקייטנות הללו יעברו לחודש אוגוסט, ובאופן הזה אנחנו נוכל לתת להורים מעטפת שלמה, שמקיפה את מכלול החופשה הגדולה, ובעצם אנחנו נייצר מצב שביולי שלושה שבועות יש את בתי הספר של הקיץ, ובאוגוסט שלושה שבועות יש את הקייטנות המסורתיות, ושבועיים אנחנו משאירים למשפחות ולהורים, אני חושב שעשינו פה פעולה חברתית משמעותית מאד.

שי פירון: ולכן אני מבקש להבהיר ולבקש ולפנות לכל הגורמים שעסקו בנושא הזה בעבר, אנחנו מושיטים פה יד, אנחנו לא רוצים לייצר פה תחרות.

שי פירון: להיפך.

שי פירון: אנחנו סבורים שהדבר הנכון יהיה שכחלק משינוי תרבותי אנחנו נתגייס יחד, כדי לתת פתרון מקיף לכלל ימי החופשה.

שי פירון: בשונה משלושת השבועות הראשונים שיכולים להתקיים בתוך בתי הספר, התקופה השנייה לא יכולה, כי הרשויות המקומיות צריכות להכין את בתי הספר לשנת הלימודים.

שי פירון: ולכן זה בדיוק הזמן המתאים לייצר חלופות אחרות בחודש אוגוסט.

שי פירון: הדבר השני שאני רוצה לציין כאן:

שי פירון: אנחנו נמצאים בתוך תהליך של שיתוף פעולה מלא, מלא, מלא, עם המרכז לשלטון מקומי.

שי פירון: אנחנו אף פעם לא מתעכבים, גם אם מישהו מלחיץ אותנו, אנחנו לא מתעכבים.

שי פירון: אנחנו פשוט אוהבים לעשות עבודה יסודית, והסיבה שהתעכבנו הייתה כי, ואני מזכיר, היו בחירות בשלטון המקומי וזה יצר עיכוב מסוים, וברגע שהסתיימו הבחירות בשלטון המקומי נכנסנו לתהליך מואץ של דיונים עד רמת הפרט ורמת השקל, כמו שאומרים, ובסופו של דבר חתמנו על הסכם משותף לשלטון המקומי ולמשרד החינוך, על מתווה ההפעלה, אופן ההפעלה והיקף ההפעלה, כפי שיוצג תיכף על ידי המנכ"לית והצוות המקצועי; אבל אני חושב שצריך לדעת שמדובר בתכנית מאד רצינית, מאד מפורטת, מאד מדויקת, עם מכוונים ברורים במגוון רחב של תחומים.

שי פירון: והדבר השלישי שאני רוצה לומר - שהוא בעיני מאד מאד משמעותי - אנחנו לא יכולים, לא יכולים לכפות ראש רשות לפתוח את התכנית הזאת.

שי פירון: אנחנו יכולים להציע, אנחנו יכולים להגיד זה ההסכם, אבל אנחנו חושבים שראוי יהיה שהתכנית הזאת תהיה בכל מקום, כי יש בה בשורה חינוכית.

שי פירון: בראש ובראשונה יש בה בשורה חינוכית.

שי פירון: יש בה בשורה חינוכית אמיתית, מעבר לעניין הכלכלי ומעבר לעניין של מציאת פתרון לילדים ועוד שורה ארוכה של דברים; מעבר לכל זה – יש פה בשורה חינוכית אמיתית, נכונה, ראויה, מקיפה.

שי פירון: ולכן גם כאן אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולקרוא:

שי פירון: אנחנו נייצר גוף תמיכה בתוך המשרד שיסייע לרשויות מקומיות, שתבקשנה למצוא את הדרך הנכונה, בהתאמה לקשיים מקומיים כאלה ואחרים שקיימים.

שי פירון: אנחנו ניתן כל סיוע נדרש ואני חושב שזה לא שירות, אלא זאת בשורה שמגיעה לכל ילד בישראל, ויש בה, בעומק שלה - אם נחשוב על זה לעומק ונצרף את זה לכל הדברים שאנחנו מדברים עליהם בזמן האחרון - יש בה בשורה מאד גדולה על מה הוא חינוך ומה היא אחריות חינוכית.

שי פירון: אלה הדברים שאני רוצה לומר בתור פתיחה.

שי פירון: אני מבקש מהמנכ"לית לקחת את שרביט ההובלה מכאן, ולעסוק בהיבטים המקצועיים, ואני אומר משפט אחד לסיום.

שי פירון: אנחנו החלטנו שאנחנו רוצים להרחיב ככל שניתן, ולכן אנחנו נפעיל את התכנית.

שי פירון: מי שמכיר אותי יודע שאני לא אוהב את המילה פיילוט, אז אנחנו הולכים על כל כיתות א' ו-ב' כבר בשנה הראשונה.

שי פירון: זה למעלה מ-200,000 תלמידים.

שי פירון: אנחנו יודעים מפרויקטים אחרים שנעשו במשרד החינוך, כגון ציל"ה ועוד כהנה וכהנה, שאף פעם אין 100 אחוז מיצוי.

שי פירון: פעם ראשונה יש הורה שהוא בבית והוא בכלל לא רוצה.

שי פירון: פעם שנייה הוא נסע.

שי פירון: אין מאה אחוז מיצוי.

שי פירון: אנחנו יודעים את זה, ואנחנו רוצים לומר שכשתהליך כזה קורה, הוא קודם כל תהליך חברתי, ולוקח שנה-שנתיים-שלושה עד שתהליכים כאלה מוטעמים.

שי פירון: זאת שפה.

שי פירון: כרגע אנשים רבים מתבלבלים: רגע, זו קייטנה?

שי פירון: זה לא קייטנה?

שי פירון: זה חובה?

שי פירון: זה לא חובה?

שי פירון: זה בית ספר?

שי פירון: זה לא בית ספר?

שי פירון: זה המורים?

שי פירון: זה לא המורים?

שי פירון: זה תהליך.

שי פירון: זה ייקח קצת זמן להטמיע את זה, להגיע למצב שבו זה יקיף מספרים גדולים מאד בתוך המערכת, אבל אנחנו מגויסים כדי שהתכנית הזאת תציג אחוזים גבוהים ככל שניתן כבר בשנה הראשונה.

שי פירון: כדי שיותר ילדים משכבות מוחלשות יזכו לכך, אנחנו כבר בשנה הראשונה, מעבר לכ-220,000 תלמידים, נפעיל את התכנית בקרב 30,000 ילדים בכיתות ג'-ה'.

שי פירון: המקומות ייבחרו בשיתוף בין משרד החינוך למשרד הרווחה, כדי שבאמת ילדים, שציינתי אותם מקודם, כאלה שמעולם לא הלכו או לא ילכו לקייטנה, נציג להם את בתי הספר של הקיץ כבר בשנה הנוכחית.

שי פירון: והדבר האחרון שאני אומר, ובזה אני אסיים: אנחנו ישבנו לא מכבר בהשקה של תכנית לימודים של ישראל עולה כיתה, ואני מאד התרגשתי מהעובדה שלא מעט מהאנשים שסיקרו וכתבו על הדבר, התייחסו לקואליציה.

שי פירון: לעובדה שמסביב לשולחן ישבו גורמים רבים, כל גורם שעוסק בעניין.

שי פירון: אני חושב שההצלחה של העניין תהיה ביכולת שלנו לרותם לקואליציה, דיברנו על ארגוני ההורים, דיברנו על הסתדרות המורים, שכיוון שהשנה מדובר על כיתות א' ו-ב', אז התחום שאליו אנחנו מדברים כרגע הוא הסתדרות המורים, ואיתה אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא בסוגיה הזאת.

שי פירון: אנחנו מדברים על המכללות להוראה, אנחנו מדברים על החברה למתנ"סים ועל הגופים המפעילים האחרים.

שי פירון: אנחנו מדברים על אומני ישראל, שיש להם הזדמנות אמיתית לתת שירות במחיר שווה לכל נפש, להביא 220,000 ילדים במדינת ישראל, עם הצגות איכותיות ומופעים איכותיים.

שי פירון: זו הזמנה אליהם גם כן.

שי פירון: זה סיורי טבע באזור וכו' וכו'.

שי פירון: אנחנו מזמינים את כל הארגונים וכל החברות, שהם השחקנים בסוגיית הפנאי עם תוכן, אנחנו מזמינים אותם להיות חלק מהסיפור הזה, ואנחנו בטוחים שבתהליך של שנתיים עד שלוש, זו תהיה בעצם אחת מהתכניות המשמעותיות שמשנות את כל המעמד ואת כל המקום של החופש הגדול בקרב תלמידי ישראל.

שי פירון: המנכ"לית, בבקשה.

<מיכל כהן: תודה רבה.

<מיכל כהן: כפי שאמר השר, בפתח הדברים אני רוצה לומר שגם בתכנית הלמידה של משרד החינוך, גם בתכנית הערכית-חברתית – האחר הוא אני – וגם בתכנית הקיץ, יש ארבעה אלמנטים שחוזרים על עצמם.

<מיכל כהן: אחד, כפי שאמר השר, קואליציה של שותפים.

<מיכל כהן: אנחנו לא הולכים לבד לשום מקום.

<מיכל כהן: זאת אומרת תמיד אנחנו זוכרים שיש לנו פה את ההורים, יש לנו את המורים, יש לנו את התלמידים, את המנהלים, את הסתדרות המורים במקרה הזה, את השלטון המקומי.

<מיכל כהן: ובעצם היכולת שלנו, גם אם לפעמים זה לוקח קצת יותר זמן, כי ישר רוצים לראות תוצאה, היא ההתעקשות להביא תכנית שהיא תכנית סדורה וישימה, וכולם שותפים.

<מיכל כהן: ואין פה אמירה שלכם אין מקום ולכם אין מקום.

<מיכל כהן: להיפך.

<מיכל כהן: ככל שאנחנו מתחברים, אנחנו יודעים שהתכנית טובה יותר.

<מיכל כהן: אז האלמנט הראשון הוא קואליציה.

<מיכל כהן: האלמנט השני הוא אינטגרציה.

<מיכל כהן: זאת אומרת שהדבר מתקשר לשאר הדברים שאנחנו עושים בתוך המערכת.

<מיכל כהן: ואם אנחנו מדברים על מימוש הפוטנציאל, ואם אנחנו מדברים על תהליך של מימוש עצמי, ואם אנחנו מדברים על צמצום פערים, אותם אלמנטים חוזרים בכל התכניות.

<מיכל כהן: הדבר הנוסף שאנחנו אומרים, אנחנו לוקחים אחריות והיא אחריות משותפת, וגם בקיץ זו אחריות משותפת.

<מיכל כהן: והדבר האחרון: אמון.

<מיכל כהן: אמון במערכת, שיכולה לעשות את זה.

<מיכל כהן: אנחנו נמצאים בעולם שהרבה מאד סקפטיות מסביב.

<מיכל כהן: כל הזמן – אתם לא יכולים, אתם לא יכולים.

<מיכל כהן: אני חושבת שהבשורה של התהליך הזה ותהליכים אחרים שהשר מוביל, זה הנושא של אמון.

<מיכל כהן: אמון במורים, אמון במנהלים, אמון במערכת, שהיא נותנת את החינוך ושואפת לתת את החינוך הכי טוב שיש.

<מיכל כהן: ואם נסת

<מיכל כהן: כל על זה בפרספקטיבה מלמעלה, נראה שבכל התכניות שאנחנו מציגים ונראה את היישום שלהן בשנה הקרובה, אלה האלמנטים.

<מיכל כהן: אם כך, מסגרת הפעילות, כפי שהשר אמר, אני אעבור מהר, מרבית הדברים הוזכרו: מקום הפעילות – בית הספר.

<מיכל כהן: בית הספר הוא העוגן.

<מיכל כהן: לא במתנ"ס ולא ברחוב ולא במקום אחר.

<מיכל כהן: בית הספר הוא מקום הפעילות.

<מיכל כהן: המוטיבציה שבית הספר, כפי שאמר השר, הוא לא רק המחברת והספר, הוא גם הפעילות, העשרה, הוא גם העיסוק בחוויה ולכן לא בית ספר, לא קייטנה, בית ספר של החופש הגדול.

<מיכל כהן: אנחנו עושים את הפעילות מ-1 ביולי ועד ה-21, משעה 08:00 עד 13:00, ומספר התלמידים בממוצע הוא 28 תלמידים; ובכיתות החינוך המיוחד 7 תלמידים, בהתאם למסגרת הקיימת.

שמעון אוחיון: זה לא מוגבל בזמן?

<מיכל כהן: שנייה, אני אסיים.

<מיכל כהן: זה לא מוגבל בשום דבר.

שמעון אוחיון: לא, הזמן של חינוך מיוחד נקבע לשלושה שבועות גם?

<מיכל כהן: רגע, רגע.

שי פירון: כמו שמקובל.

שי פירון: אנחנו לא מדברים על החינוך המיוחד, זה המשולב.

<מיכל כהן: אני אתייחס.

<מיכל כהן: החינוך המיוחד, הלקויות הקלות שאין להם הארכת שנת לימודים, מקבלים ככלל ילדי ישראל גם את זה.

<מיכל כהן: מי שיש לו הארכת שנת לימודים – יש לו הארכת שנת לימודים.

<מיכל כהן: זה לא פוגע זה בזה.

<מיכל כהן: להיפך, פה יש הרחבה לילדים שלא היו זכאים בחינוך המיוחד.

<מיכל כהן: כפי שאמרתי, זו הקואליציה.

<מיכל כהן: יש פה הרבה מאד שותפים, יש פה מקסום של היכולות של כל אחד מאיתנו, וכפי שהשר אמר, אנחנו לא מתחרים באף אחד.

<מיכל כהן: אנחנו מעצימים תכנית שתהיה טובה לילדים, להורים ולמורים.

<מיכל כהן: ההורים, כמובן שיש כאלה ותמיד צריך לזכור, כי כל אחד מסתכל מהפרספקטיבה שלו.

<מיכל כהן: אלה שידם משגת אומרים – זה לא אטרקטיבי כמו קייטנה, אין שם כל יום מימדיון ולונה פארק וזה.

<מיכל כהן: אנחנו לא מתיימרים וגם לא רוצים.

<מיכל כהן: העוגן הוא בית הספר.

<מיכל כהן: הפעילות לתוך בית הספר.

<מיכל כהן: לא מתחרים באטרקציות בקייטנה.

<מיכל כהן: אנחנו מתחרים בחינוך, עם עצמנו.

<מיכל כהן: במקום של להביא איכות פדגוגית, לפקח עליה, לבקר אותה וגם ללוות את מוסדות החינוך שיעשו את זה הכי טוב שיש.

<מיכל כהן: באשכולות 1-4 – ללא עלות להורים.

<מיכל כהן: זאת אומרת, אנחנו מניחים ששם פחות ילדים נשלחו לקייטנות, ולכן שם הבשורה היא קודם כל מסגרת של שלושה שבועות שהילדים לא ברחוב.

<מיכל כהן: באשכולות 5-7 – 300 שקלים, שאנחנו כולנו הורים ואנחנו יודעים שזה כמעט כלום.

<מיכל כהן: ובאשכולות היותר גבוהים – 450 שקלים.

<מיכל כהן: מכל ההיבטים, בחנו את האפשרות שלנו ובדקנו את כל התשלומים הניתנים.

<מיכל כהן: זו בשורה מאד גדולה להורים.

<מיכל כהן: היישום, כפי שאמר השר, הדרגתי.

<מיכל כהן: תלמידי כיתות א'-ב', לא כמו שעשינו בשנים קודמות פיילוט, אנחנו הולכים על כל הארץ.

<מיכל כהן: מפה הסיכוי, אבל יש פה גם את ה-, אני לא אגיד סיכון, אבל יש פה גם את המחיר שיכול להיות שיהיו כאלה שיהיה להם יותר קשה בהפעלה, ולכן אנחנו ערוכים גם לתת ליווי לרשויות שקשה להן, אם באמצעות המשכ"ל, אם באמצעות ליווי שלנו.

<מיכל כהן: המוטיבציה להגיע לכל רשות.

<מיכל כהן: 30,000 תלמידים בכיתות ג'-ה' כן יהיו בפיילוט והם יקבלו כבר מהשנה הראשונה גם את בית הספר של החופש הגדול.

<מיכל כהן: הרשויות כבר בתהליך הכנה, ואנחנו מתקדמים.

<מיכל כהן: שנה הבאה יהיו תלמידי כיתות ג'-ד', ובשנת תשע"ו – גן וכיתות ה'.

אראל מרגלית: לרשויות היותר מתקשרות אתם נותנים עזרה דיפרנציאלית, ומה קורה עם שכונות יותר מתקשות בערים - - -

<מיכל כהן: אני אגיד.

<מיכל כהן: קודם כל ההפעלה היא הפעלה רשותית.

<מיכל כהן: הסיבה שהיא הפעלה רשותית מכיוון שלא משרד החינוך מפעיל את המקום הספציפי, וברשות חזקה, שיש בה שכונות שזקוקות ליותר סיוע, אנחנו נותנים מנגנון רשותי שיסייע.

<מיכל כהן: זאת אומרת רכז ישובי, פעילות ישובי, ליווי ישובי, כדי שייתנו סיוע לבית הספר הזה.

<מיכל כהן: אני אתייחס אחר כך.

שי פירון: רק ברשותך, המנכ"לית, אני רק רוצה להעיר הערה.

שי פירון: רק כדוגמא, אני רוצה להעיר שלמשל ב-30,000 תלמידים, ואחר כך זה יתרחב ליותר ויותר, אנחנו נאפשר בכיתות ג'-ד' גם לבדוק כל מיני בדיקות באוכלוסיות מוחלשות, כדי לייצר בשלושה שבועות האלה, אפרופו יציאה למימדיון לעומת תוכן, לייצר Upgrading של התלמידים.

שי פירון: ולכן למשל אנחנו עושים ניסיון בשני מקומות – במגדל העמק ובנצרת עילית – אם אני זוכר נכון, שהקייטנות בכיתות ג'-ד' יהיו מפוקסות על תגבור לימודי האנגלית.

שי פירון: דווקא בגלל שבמקומות האלה גילינו, זיהינו-, אנחנו עושים פיילוט כדי לראות מה יקרה אם ננצל את השלושה שבועות האלה.

שי פירון: עלה רעיון למשל באוכלוסיות בנגב, בשיח עם ראשי המועצות, ללכת על לימוד עברית בבתי הספר.

שי פירון: זאת אומרת, ללכת על דברים שיתנו, לצד הפאן וההנאה והיציאה וכו' וכו', לקחת נושאים שהם נושאים בעייתיים, והם מצמצמים פערים בראייה ארוכת טווח.

שי פירון: אתה לוקח ילד בפריפריה ואתה מחזק את האנגלית, אני לא צריך להסביר לאדם כמוך מה המשמעות של זה בראייה ארוכת טווח.

אראל מרגלית: אנחנו מניסיון בעבודה בשטח, רואים שהקייטנות הלימודיות, דווקא של שכונות מתקשות יותר בקיץ, הרבה מאד פעמים מהוות את השינוי הגדול ביותר לקראת השנה הבאה, ובמצב שבו יש ערים שלמות עם שכונות שיכול להיות שהן במעמד סוציו-אקונומי באופן כללי יותר טובות, אבל שכונות שלמות שנמצאות מאחור, שמקבלות תקצוב דיפרנציאלי מאד בתוך העיר עצמה.

עמרם מצנע: כן, בואו נמשיך בהצגה.

<מיכל כהן: בעצם הרכיבים הפדגוגיים והפעילות תכיל את זה.

<מיכל כהן: כפי שאמרתי, יש נושאים מרכזים.

<מיכל כהן: אם אנחנו רוצים להדגים מדוע זה לא קייטנה ולא בית ספר, אז אנחנו לוקחים חלקים מהנושאים השנתיים והנושאים הערכיים שאנחנו מתעסקים בהם במהלך השנה, ומושכים אותם לפעילות בקיץ.

<מיכל כהן: זה נושא משפחה, נושא ידידות, נושא חברות, הנושאים שהם נושאים שאנחנו מתעסקים איתם בכל מקרה.

<מיכל כהן: אנחנו מאד נדגיש את הנושא של הקריאה במהלך הפעילות, וכמובן כפי שאמרתי, אנחנו ניתן העשרה.

<מיכל כהן: בכלל, החלוקה היא, תיכף תראו, של כמה מרכיבים, גם בהיבט התקצובי.

<מיכל כהן: יום לדוגמא: מפגש בוקר בנושא – האחר הוא אני – כפי שאמרנו, נושא של סופרים ומשוררים, חוגי עניין, צפייה במופע אומנותי, וכמובן מפגש בין החברים לסיכום היום.

<מיכל כהן: כמובן שבנושא של ארוחת 10, אנחנו נעשה אותה לפי הקריטריונים של משרד הבריאות וקידום הבריאות, ואנחנו ניתן ארוחה קלה לכל ילד, אבל שהיא תכיל דברים מזינים.

<מיכל כהן: אני יודעת שזה תמיד הופך להיות עיסוק, אז זה משהו שאנחנו מתייחסים אליו.

שי פירון: צריך להבין שבמסגרת הפיילוט הייתה לנו התלבטות להיכנס כבר בשנה הראשונה להזנה של 220,000 ילדים.

שי פירון: בכל זאת רצינו לתת את המוצר השלם והשיטתי והמקיף, ולכן אנחנו מכניסים גם את ההזנה כבר בשנה הראשונה.

<מיכל כהן: יש פה שבוע לדוגמא.

<מיכל כהן: השר הזכיר שאנחנו לא מאחרים, אנחנו גם לא מתעכבים, אז אנחנו רצינו לסגור מודלים שונים כדי לסייע למוסדות החינוך – איך צריך להיראות שבוע.

<מיכל כהן: יש פה רק הצעות.

<מיכל כהן: יש פה הנחיות.

<מיכל כהן: פרסמנו את כל ההנחיות לרשויות, למנהלי המחוזות, למפקחים, למנהלים, למורים.

<מיכל כהן: שוב, אנחנו נעשה תהליך ממוקד של גיוס.

<מיכל כהן: כפי שהשר אמר, זו לא חובה למורים.

<מיכל כהן: זו לא חובה למנהלים.

<מיכל כהן: מי שירצה שכר נוסף – יוכל.

<מיכל כהן: המוטיבציה שלנו זה כפי שראינו בציל"ה ובצהרונים, מורים רצו לקבל שכר נוסף והמוטיבציה שלנו שרכז הפעילות בקיץ יהיה רכז מטעם בית הספר.

<מיכל כהן: השכר הוגן וראוי.

<מיכל כהן: המודל התפעולי הוא מודל שעבדנו עליו במשך החודשים האחרונים.

<מיכל כהן: עשינו תהליך של ועדות היגוי, תהליך של תכנים בפעילות רשותית.

<מיכל כהן: עבדנו, כפי שנאמר, עם השלטון המקומי, שיש לו גם ניסיון בהפעלה של הקיץ, ובכל המחוזות נערכים לתהליך פדגוגי, עם הפיקוח ועם הרשויות.

<מיכל כהן: בכל מקרה יהיה לנו מערך של ליווי ובקרה והערכה על התהליך.

<מיכל כהן: צריך לזכור שזו שנה ראשונה להפעלה, אנחנו רוצים ללמוד.

<מיכל כהן: אנחנו בטוחים שיהיו דברים נהדרים ואנחנו בטוחים שיהיו דברים שיהיה צריך לתקן אותם, ולכן מ-Day One אנחנו עושים בקרה והערכה לתהליך, כדי שבשנה הבאה, כשנרחיב לכיתות ג'-ד', נהיה טובים יותר בהפעלה.

<מיכל כהן: התקצוב יכיל ארבעה סלי תקצוב.

<מיכל כהן: יהיה סל הוראה-הדרכה.

<מיכל כהן: זה אומר התקציב של כוח אדם.

<מיכל כהן: יהיה סל ניהול ותפעול, שזה התקורות.

<מיכל כהן: יהיה סל העשרה, שבעצם מחייב את הפעילות להביא העשרה, מה שבדרך כלל לא עושים בבית ספר.

<מיכל כהן: סל הארוחה, ובעצם נתנו לכל מסגרת סל ראוי, צריך לומר, ראוי מבחינה תקציבית.

<מיכל כהן: משרד האוצר היה נדיב ונתן לנו באמת את היכולת להבנות סלים שעומדים בסטנדרטיים החינוכיים-פדגוגיים שאנחנו חושבים שצריך.

<מיכל כהן: כמובן שיש לנו שותפות גם עם משרד הרווחה ושוקלים גם את השותפות עם משרד החקלאות בנושא של הארוחה.

<מיכל כהן: ובסך הכל יש פה באמת הרבה מאד שותפים.

<מיכל כהן: חקלאות זה סביב הנושא פרי לכל ילד.

<מיכל כהן: אנחנו עסוקים בזה.

<מיכל כהן: וברכיבי התקצוב הנוספים אנחנו מדברים על אבטחה, על רכז בית ספרי והגעה למסגרות בהתאם ללוח ההסעות הקבוע בתוך שנת הלימודים.

<מיכל כהן: זאת אומרת, אם ילד היה מוסע למסגרת בבית הספר, הוא גם בקיץ יהיה מוסע ואנחנו נממן את זה, וגם תהיה אבטחה.

<מיכל כהן: למדנו מתהליכים קודמים - - -

<קריאה: גם סייעות.

<מיכל כהן: גם סייעות, כמובן, אמרנו.

<מיכל כהן: למדנו מתהליכים קודמים איפה היו הלקונות ותפרנו את זה כמו שצריך.

<מיכל כהן: אנחנו מנגישים את המידע לציבור באמצעות נהלים, הנחיות, שאלות, תשובות.

<מיכל כהן: יש אתר מכוון, יש מפגשי למידה במחוזות ויש תלקיט חומר, שהופץ ברמה הניהולית-פדגוגית, שנותן את כל ההנחיות גם לצוותי ההוראה וגם להורים, שיכולים להיכנס ולראות ועדיין לשאול שאלות אם משהו לא ברור.

<מיכל כהן: כפי שאמרתי, עשינו את כל הדברים, אני לא אחזור עליהם.

<מיכל כהן: בסך הכל אנחנו ערוכים ומוכנים לצאת לדרך, וזהו.

שי פירון: לפני שאנחנו מעבירים את השרביט חזרה ליושב ראש הוועדה, ידידי, חבר הכנסת עמרם מצנע, אני רוצה קודם כל לומר שאני משוכנע שלצד הקשיים שקיימים תמיד, מעצם הפעלתו של רעיון חדש בהיקף כזה גדול, סך הכל אנחנו מדברים על 250,000 ילדים, רשויות שונות, פרישה ארצית, אנחנו משוכנעים שהדבר הזה הוא דבר נכון.

שי פירון: אנחנו משוכנעים שזה, בצירוף מה שנעשה בחטיבות הביניים ובעל יסודי, פעילות העומק מייצרת מעטפת שמקטינה את רמת הסיכון של ילדים בישראל, בזמן החופשה הגדולה, וזה בעיני מטרה מאד מאד גדולה וחשובה, שמגדילה את הזמן לפניות ולשיח של חינוך לשמו מסביב לדברים משמעותיים.

שי פירון: השנה אנחנו בחרנו את נושא המשפחה כנושא מרכזי.

שי פירון: אנחנו נשתדל כל שנה לבחור נושא שהוא יהיה הגורם המרכז של השיח כולו.

שי פירון: אנחנו משוכנעים ששיתוף הפעולה הוא חלק מההצלחה.

שי פירון: אני רוצה להודות לכל השותפים שהיו איתנו בזמן הזה, קודם כל בראש ובראשונה למנכ"לית שעשתה פה עבודה יוצאת דופן.

שי פירון: אני אומר לכם שמי שיראה את התלקיט ויראה את רמת הפירוט ורמת היחידות ורמת ההצעות ורמת המכוונים ורמת הגופים שכבר דיברו איתם, אני מבין שהעובדה שחיכינו כל כך הרבה זמן לפעמים נראית כאילו לא עשינו, אבל פשוט המטרה הייתה להביא באמת דבר שלם.

שי פירון: למי שניצח על המלאכה, יהודית קדש, שיושבת כאן, שעושה עבודה יוצאת דופן.

שי פירון: דודי מזרחי ומשה שגיא, אנשי התקציבים שלנו שעשו עבודה נהדרת.

שי פירון: אנשי השלטון המקומי לגווניו, אנשי הסתדרות המורים, ארגוני ההורים, ארגון ההורים וכל מי שהיה שותף לשיח הזה.

שי פירון: וכמובן אי אפשר בלי תודה רבה למשרד האוצר.

שי פירון: אני חושב שלולא ההירתמות של שר האוצר ומשרד האוצר זה לא היה קורה.

שי פירון: צריך להגיד, מדובר על 200 מיליון שקלים נוספים לתקציב החינוך בשנה.

שי פירון: בואו רק נשים את הדברים על השולחן: מדובר בתהליך של שלוש שנים ב-600 מיליון שקלים, ולכן בעצם זאת ההזדמנות גם להודות למשרד האוצר.

עמרם מצנע: האם זו תוספת או שינוי פנימי?

שי פירון: תוספת תקציבית למשרד החינוך.

שי פירון: לא מדובר על כסף שבא מתוך התקציב, מדובר על תוספת לתקציב משרד החינוך, של 200 מיליון שקלים בשנה.

שי פירון: סך הכל בסוף התהליך 600 מיליון שקלים.

שי פירון: אני חושב שזה סכום ראוי שמבטא איזו אמירה.

שי פירון: אנחנו נקצה סכומים גם לצורך העמקת הפעילות בגילאים האחרים.

שי פירון: המנכ"לית ויושב ראש מרכז השלטון המקומי מנהלים ביניהם שיחות איך להעמיק גם את זה.

שי פירון: גם כאן אנחנו נציג בקרוב תכנית בעלת משמעות.

שי פירון: תודה רבה.

עמרם מצנע: אני רוצה לשמוע עכשיו את שני השותפים המרכזיים, שזה מרכז השלטון המקומי - - -

מוחמד ברכה: כבוד השר, למה אתה לא מנצל את ההזדמנות בכל הדיון החשוב הזה, להגיד מילה או שתיים על מה שקרה באבו גוש?

עמרם מצנע: רגע, רגע.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה חשוב מאד.

עמרם מצנע: יכול להיות, אבל אנחנו - - -

מוחמד ברכה: לא, זו הזדמנות.

מוחמד ברכה: ועדת החינוך, עם השר והמנכ"לית - - -

עמרם מצנע: חבר הכנסת ברכה, אנחנו נמשיך - - -

מוחמד ברכה: יש בית ספר במערכת החינוך שמושבת יומיים - - -

עמרם מצנע: אנחנו נמשיך בסדר היום.

מוחמד ברכה: בגלל התנהגות של המשטרה.

עמרם מצנע: בסדר, אני שמעתי.

מוחמד ברכה: למה לא להגיד מילה או שתיים, מה קרה?

עמרם מצנע: אני שמעתי, אני שמעתי וקודם כל אנחנו נמשיך בסדר היום.

עמרם מצנע: אני רוצה לשמוע קודם כל את שני השותפים המרכזים, זה השלטון המקומי וההורים, ואחר כך נפתח את זה לדיון.

מוחמד ברכה: יושב הראש, השר מוכרח להגיד מילה או שתיים, למה לא לאפשר את זה?

עמרם מצנע: השלטון המקומי, בבקשה.

<מיכל מנקס: בוקר טוב, אני שמחה להיות כאן ביום חג, וזה אכן יום חג.

<מיכל מנקס: בראש ובראשונה אני רוצה להודות על שיתופי הפעולה עם משרד החינוך, שהם לא מובנים מאליהם, והם לדעתי לא היו מעולם הדוקים כמו שהם היום.

<מיכל מנקס: היה לנו מאד חשוב להגיע לפרטי הפרטים ולוודא שאכן כל רשות תוכל להעמיד את המנגנון הכל כך ערכי וחשוב הזה.

<מיכל מנקס: יושב ראש המרכז, חיים ביבס, מעורב אישית, עד כדי פרטי פרטים, ואכן אנחנו סבורים שעל אף שגם על הרשויות המקומיות ישנה הוצאה לא מבוטלת ולא מתוכננת, השירות לתושב ולהורים ולתלמידים הוא חשוב מאין כמותו.

<מיכל מנקס: חשוב היה לנו שאנחנו נוכל לאפשר שירות איכותי, מבוקר, מפוקח, באחריות המדינה, ושאנחנו בסופו של יום נותנים מענים לכולם.

<מיכל מנקס: אנחנו ממשיכים להיות שותפים ומקיימים ועדות וצוותים עם משרד החינוך.

<מיכל מנקס: בעזרת החברה למשק וכלכלה, היא הזרוע הביצועית שלנו, אנחנו נעמיד את האפשרות להפעיל את המנגנונים ברשויות שאין להן כוח אדם שמסוגל לעשות כן, וגם על זה אנחנו נקיים יום עיון, יחד עם איגוד מנהלי מחלקות החינוך ואיגוד הגזברים.

<מיכל מנקס: עוד הסברה, עוד סיוע, תודה לכולם, ושיהיה בהצלחה.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: עורך דין גדעון פישר, בבקשה, יושב ראש ארגון ההורים הארצי.

<גדעון פישר: תודה, כבוד יושב הראש.

<גדעון פישר: לפני שהשר נבחר, ישבנו מספר פעמים, הוא בכובעו הקודם כמנכ"ל הכל חינוך, ואני בכובעי הנוכחי כיושב ראש ארגון הארצי.

<גדעון פישר: הבעתי בפני השר, אז המנכ"ל, את עמדת ארגון ההורים הארצי ואת שאיפתי האישית שאחת המשימות המרכזיות של ההורים במדינת ישראל, לטעמנו, זה לצמצם את ימי החופשות של הילדים בבתי הספר וגני הילדים בכלל, ובחופש הגדול בפרט, כדי שיהיה פחות גדול, כיוון שיש אי הלימה בין כמות ימי החופש שלנו, ההורים, כעובדים, לבין ימי החופש של הילדים.

<גדעון פישר: ואנחנו יוצאים מתוסכלים מכך שהילדים בבית, רק שאנחנו לא בבית.

<גדעון פישר: ואם אנחנו צריכים להיות בבית – אז הפרנסה נפגעת.

<גדעון פישר: זה מצב בלתי אפשרי שחייב להיות מטופל.

<גדעון פישר: והנה חלף זמן ואנחנו רואים היום בשורה היא בהחלט, בהחלט, בהחלט בכיוון הנכון: צמצום ימי החופש, אבל לא רק צמצום ימי החופש, אלא גם הפיכתם לימים ערכיים.

<גדעון פישר: אני והארגון לא מזלזלים בכלל בשום קייטנה, משום סוג שהוא.

<גדעון פישר: ויחד עם זאת, קייטנה זה קייטנה, ובית ספר זה בית ספר.

<גדעון פישר: אני חושב שהאמירה שהימים האלה יהיו בבית הספר היא אמרה מאד מאד חשובה.

<גדעון פישר: היא מסמנת שהמדינה לוקחת פיקוד גם בימים האלה, בחופש הגדול.

<גדעון פישר: מבחינתנו זו אמירה חשובה וערכית.

<גדעון פישר: יחד עם זאת, אנחנו עדיין מאד מאד מבקשים מהשר, מהמנכ"לית, מהמשרד, מכל הגורמים הרלבנטיים, להמשיך ולעשות כדי לצמצם את ימי החופשה בכלל, וימי החופש הגדול בפרט.

<גדעון פישר: המצב הזה עדיין הוא מצב שתמיד טעון עוד שיפור.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: השר, אתה רוצה להשיב על מה שאמר חבר הכנסת ברכה?

שי פירון: אני אומר לגבי דברי חבר הכנסת ברכה שני דברים קטנים, ואני אבקש מהמנכ"לית גם להתייחס, כי ביקשתי ממנה אתמול בבוקר לטפל באופן אישי בסוגיה הזאת.

שי פירון: זה היה הטלפון הראשון שעשיתי אתמול בבוקר.

שי פירון: קודם כל אני אומר את הדברים בזהירות רבה.

שי פירון: אחד, אנחנו מצד אחד נתקלים בגרסאות סותרות בתוך הבירור שלנו למה בדיוק קרה שם.

שי פירון: בכל מקרה, יהיה הדבר אשר יהיה, אני לא הייתי רוצה לראות שמשטרה גוררת מורים, מורה במקרה הזה, בתוך בית ספר.

שי פירון: זה מקרה שני של כניסה לבית הספר בזמן האחרון, וביקשתי מהמנכ"לית לשוחח עם מפכ"ל המשטרה, כדי שלגבש דרך מתאימה יותר.

שי פירון: בסך הכל, כשמדובר במורים לא מדובר באנשי עולם תחתון ובפשע, ונראה לי שכל הסיטואציה היא לא ראויה.

שי פירון: אני לא מתעלם מהעובדה ששני המקרים היו במגזר הערבי, וזה מצריך בדיקה עוד יותר.

שי פירון: אתה יודע שאני לא מטייח, אז הדבר הזה חייב להיבדק עוד יותר ואני רוצה לגנות את האופן שבו אנחנו לפעמים נכנסים לטיפול, שאולי הוא ראוי, באופן שהיה יכול להיות יותר עדין או יותר מתכתב עם המערכת.

שי פירון: יחד עם זאת, העובדה שהייתי רוצה שהדרך לטיפול תהיה עדינה יותר, לא אומרת מי צודק בין הצדדים.

שי פירון: יש פה דיון אחר, שכנראה יתברר במהלך הזמן הקרוב ונברר אותו, ולכן צריך להיות זהירים.

שי פירון: פעם אחת - היה פה משהו לא תקין וצריך לברר אותו והמנכ"לית בודקת אותו.

שי פירון: פעם שנייה - לא זו הדרך לפנות מורה מבית ספר, לא אלה התמונות שצריכות להיראות.

שי פירון: לכן זאת ההתייחסות.

שי פירון: אני ביקשתי מהמנכ"לית וזה ייעשה.

שי פירון: יהיה שיח בין המנכ"לית לבין מפכ"ל המשטרה, ויסוכמו כללים ונהלים כדי שלהבא לא ישנו מקרים מהסוג הזה.

עמרם מצנע: תודה.

מוחמד ברכה: האם מישהו ממשרד החינוך מטפל בשביתה?

שי פירון: מנהל המחוז.

<מיכל כהן: אנחנו מטפלים, יש צוותי עבודה שעובדים גם עם הצוות, גם עם הילדים, גם מול ה - - -

מוחמד ברכה: אני הולך לבקר שם היום.

מוחמד ברכה: אני רוצה גם כן להשתמש בדברים שאתם אומרים, על מנת להרגיע את האנשים.

<מיכל כהן: המסר, כפי שהשר אמר, ברור.

<מיכל כהן: יש מלחמת גרסאות, אחד אומר ככה, אחד אומר ככה.

מוחמד ברכה: ללא קשר.

<מיכל כהן: שנייה.

<מיכל כהן: המסר הוא שאנחנו נערכים לחזרה לשגרה, מה שנקרא, לקראת מחר.

<מיכל כהן: יש צוותים גם של השירות הפסיכולוגי וגם של צוותי המחוז, שמלווים את בית הספר ואת כל השותפים.

<מיכל כהן: במקביל אנחנו עושים עבודה מול המשטרה.

<מיכל כהן: המסר צריך להיות, גם אם יש אירוע, יש כללים איך נכנסים לבית הספר.

<מיכל כהן: אני לא רוצה להיכנס כרגע למה אומרים כל צד, אבל הכיוון הוא: הבדיקה עוד לא הסתיימה.

<מיכל כהן: זאת אומרת צריך להבין שגם מתוך האנשים שהיו שם, התמונה נראית בעיני כל אחד - - -

מוחמד ברכה: השר אמר את המשפט העיקרי, שאף אחד לא היה רוצה שמשטרה תיכנס לבית ספר.

עמרם מצנע: שיגררו.

<מיכל כהן: ברור.

עמרם מצנע: אין ספק בכלל.

עמרם מצנע: כניסה לבית ספר צריכה להיות משולה כמו כניסה למוסד אקדמאי, עם כללים ונהלים מתי כן, - - -

<מיכל כהן: נכון, וזה מה שאנחנו עושים.

עמרם מצנע: וכמובן מגבלות על מתי נכנסים.

מוחמד ברכה: להשתמש בגז מדמיע ו...

מוחמד ברכה: מורה, זה דבר שהוא בלתי נסבל.

עמרם מצנע: בוודאי.

עמרם מצנע: חבר הכנסת נהרי הציע הצעה לסדר יום באותו נושא, אז ניתן לך לפתוח.

משולם נהרי: תודה רבה, בוקר טוב לכולם.

משולם נהרי: כבר נאמר במקורותינו שהבטלה מביאה לידי שעמום והשעמום מביא לידי חטא.

משולם נהרי: הבטלה היא אם כל חטאת.

משולם נהרי: הימצאות תלמיד במסגרת חינוכית, זה תריס בפני הפורענות.

משולם נהרי: ברגע שתלמיד עוזב את המסגרת לפרק זמן ארוך, אזי כל ההשקעה החינוכית שהושקעה בו, יורדת לטמיון.

משולם נהרי: ככל שנגרום לתלמיד להישאר בתוך המסגרת החינוכית, כך נטיב איתו.

משולם נהרי: לכן, אני רוצה לברך את מערכת החינוך, שיפה היא עושה בזה שהיא מבקשת להאריך את שהותו של התלמיד במוסד החינוכי.

משולם נהרי: שמענו מהשר שזו מסגרת יותר לימודית, ואי אפשר לקרוא לזה קייטנה, אבל כשאני רואה את היום לדוגמא ואת השבוע לדוגמא, אני מתקשה למצוא את הדברים.

משולם נהרי: ודבר נוסף, אני מבין שהתכנית הזו מותאמת גם לממלכתי הדתי.

משולם נהרי: אני לא בטוח שבממלכתי דתי פותחים את הבוקר בתכנית הזו.

משולם נהרי: אני חושב שאומרים מודה אני או מתחילים את התפילה.

<יהודית קדש: זה בשבע.

משולם נהרי: אה, הם באים יותר מוקדם?

משולם נהרי: יכול להיות.

משולם נהרי: בכל אופן, למרות שאני מברך על התכנית הזו, דא עקא זה אליה וקוץ בה.

משולם נהרי: ואני שואל: מדוע להמשיך את האפליה הפסולה בין תלמיד לתלמיד.

משולם נהרי: מדוע ייגרע חלקם של תלמידי המוכר שאינו רשמי.

משולם נהרי: אני מתאר לעצמי שהתשובה שאני אקבל תהיה – הגיע הזמן לחזק את החינוך הציבורי, אבל את הדברים הללו אפשר גם לבדוק, את החוקתיות שלהם, אבל אני אומר, מעבר לבדיקה הזו, מעבר למה שנעשה בכל הדבר הזה, בבדיקה של הנושא הזה – אני אומר:

משולם נהרי: שר חינוך שרוצה להיות שר החינוך של כלל ילדי ישראל, לא יכול להדיר חלק מילדי ישראל.

שי פירון: אני מזמין אותך לחינוך הציבורי.

שי פירון: אני מזמין אותך, אני לא רוצה להדיר אותך.

שי פירון: אני מזמין אותך מחר בבוקר, בכללים שתבחר בהם מבחינת אוטונומיה פדגוגית - - -

משולם נהרי: אבל - - -

שי פירון: רגע, משולם, שאלת.

שי פירון: באוטונומיה פדגוגית מתוך אי פגיעה בקמצוץ באורחות החיים הדתיים, מתוך הבנה לצרכים בסדר היום, אני מזמין אותך מחר בבוקר לחינוך הציבורי.

שי פירון: פתחתי מחוז חרדי, אתה מוזמן מחר בבוקר להצטרף.

שי פירון: ואני אומר יותר מזה, אני מציע ואני אומר את זה דווקא בגלל שאנחנו משוחחים, ואתה יודע את הערכה הרבה שיש לי להבנתך בחינוך.

שי פירון: אני מציע לא להשתמש בסעיף של "ככלל ילדי ישראל", כי אז אני אשנה גם אותו.

שי פירון: אז אני אומר באופן הכי פשוט והכי ברור: אני מציע לא להשתמש בסעיף הזה, כי אם ישתמשו בסעיף הזה – אני אשנה אותו.

שי פירון: אני נמנעתי מלשנות אותו.

שי פירון: ואני אומר עוד דבר, במהלך השנים האחרונות, חבר הכנסת נהרי, כיוון שאני מכיר את העולם הדתי היטב, חלק מבתי הספר הדתיים, בעיקר החרדיים, כבר למדו עוד חודש.

שי פירון: זה כבר קיים.

שי פירון: הם כבר לומדים עוד חודש.

שי פירון: הרי אתה ואני יודעים שהם כבר לומדים עוד חודש.

שי פירון: זה לא שכאילו עד עכשיו לא למדתם ופתאום כולם לומדים.

<גדעון פישר: הם יוצאים בתשעה באב.

<גדעון פישר: להם יש שכל.

שי פירון: רק שנייה.

שי פירון: אתם בתבונה גדולה ובהערכה רבה ואנחנו בסך הכל מעתיקים.

שי פירון: אתם בתבונה רבה - - -

משולם נהרי: לכן אני מברך.

משולם נהרי: אני חושב שילד צריך להיות במסגרת כיתתית.

שי פירון: אז אני אומר, אתם בתבונה רבה עושים את זה.

משולם נהרי: אגב, כשעשו את זה לא קיבלו על זה, אז אתה לא יכול להגיד שמקבלים פעמיים.

משולם נהרי: זה דבר אחד.

משולם נהרי: אם נותנים, נותנים לכולם.

שי פירון: חבר הכנסת נהרי, אני מוכן מחר בבוקר לצרף את מעיין החינוך התורני לחינוך הרשמי, לשמור על האוטונומיה שלו, לתת לכם את כל האפשרויות לגבש תכניות לימודים מתאימות, לסכם על מורים שפועלים לפי תפיסתכם, לא לפגוע כהוא זה באורחות החיים.

שי פירון: אין סיבה שבעולם שבמדינת ישראל החינוך הרשמי לא יכלול את כלל ילדי ישראל.

שי פירון: הגיע הזמן שכלל ישראל יהיה באמת כלל ילדי ישראל.

שי פירון: אתם מוזמנים, כולל בתי הספר של הקיץ, כולל סלים שלא מקבלים במוכר שאינו רשמי.

שי פירון: אנא, ברשותך, תאתגר אותי ביכולת להעניק לכל ילדי ישראל את כל מה שמגיע להם.

משולם נהרי: אבל אתה יודע שחינוך זה לא בכפייה אלא בהידברות.

משולם נהרי: התחלת בהידברות, תמשיך בהידברות, אבל למה בכפייה?

עמרם מצנע: כן, אוקיי.

שי פירון: רק עוד הערה אחת חשובה מאד לחבר הכנסת נהרי, אני מאד מבקש שיישמע פה בסדר יום.

שי פירון: אסור, מוכר שאינו רשמי זה גם דמוקרטיים ואנתרופוסופיים ומונטוסורי - - -

עמרם מצנע: במגזר המערבי יש.

שי פירון: כלומר, אסור שחלילה וחס ינסה מישהו לצייר את ההחלטה הזאת כאילו היא נוגעת לקבוצה מסוימת.

משולם נהרי: לכן אני מדבר בשם כולם.

שי פירון: אני רק רוצה להבהיר, שהאמירה - - -

משולם נהרי: קו החוק שלי היה לכולם.

שי פירון: בסדר.

שי פירון: רק רציתי להעיר, שלא תהיינה אי הבנות.

עמרם מצנע: אוקיי.

עמרם מצנע: חברת הכנסת קלדרון, בבקשה.

רות קלדרון: אדוני יושב הראש, כבוד השר, כבוד המנכ"לית וכל החברים, חברי חברי הכנסת.

רות קלדרון: אני מאד נרגשת.

רות קלדרון: אני גם מצטרפת לדבריכם, זה באמת יום חג.

רות קלדרון: אני מכירה אותך, שר החינוך, אבל אתה באמת מדהים אותי כל פעם מחדש.

רות קלדרון: זה גם מדהים אותי כמה מהר עשיתם את זה.

רות קלדרון: אתם מתנצלים שזה לאט, אבל לא ראיתי דברים כאלה נעשים כל כך מהר.

רות קלדרון: אני רוצה להגיד למה מבחינתי זה כל כך טוב.

רות קלדרון: ראשית, המושג בית ספר, מושג שלפחות אני והילדים הפרטיים שלי, איך להגיד, לא מתעוררים נרגשים שעתיים קודם כדי כבר ללכת לשם, עשוי להפוך להיות מושג רחב הרבה יותר, שמכיל באמת גם את השעות החברתיות, גם את השעות של הפנאי, של שמחה וכייף וקיץ, וקצת יותר חופש וגוף ולא רק לילדים שיודעים לשבת, אלא גם לבנים בדרך כלל, שאוהבים להסתובב, ובנות כמוני.

רות קלדרון: זה דבר ראשון.

רות קלדרון: דבר שני, יש צורך גדול לחנך לפנאי.

רות קלדרון: אני חושבת שאחד מהדברים שאנחנו הכי חלשים בהם, ודרך אגב שבת קשורה לזה, מה עושים אם סוגרים את כל המכשירים?

רות קלדרון: אני חושבת שהאדם המודרני, הישראלי, הילד המודרני הישראלי, לא יודע לחיות בלי חיבורים לחשמל.

רות קלדרון: ובמשפחה שלנו, כשביום כיפור עושים Unplugged, זה ממש מרעיש: איך אדם יחיה 24 שעות בלי כל המכשירים שלהם?

רות קלדרון: ויש כאן משהו שבית הספר מלמד איך לנפוש, איך להיות חופשי, איך להיות לא כל הזמן בשורות ולא רק בתהליך לימודי ולעשות את זה באופן-, ולא ללכת ישר לחוויות קיצון כמו לונה פארק, אלא להנות משגרה, ליהנות מהריח הזה של חופש.

רות קלדרון: זה דבר עצום בעיני.

רות קלדרון: דבר שלישי, באמת להשיב את כבוד הממלכתי, שזה יהיה דבר שאנשים רוצים להתקבל אליו ושיהיו חרדים ממלכתיים ושיהיו בתי ספר ערבים ממלכתיים ויהיו בתי ספר-, כלומר באזורים שבהם אני חיה, בית הספר הטוב יותר הוא הלא ממלכתי, לפחות ביסודיים - - -

משולם נהרי: ייקח זמן עד שזה ישתנה.

רות קלדרון: כן, אבל זאת הדרך.

רות קלדרון: שיהיה חשק להורים להירשם לממלכתי.

רות קלדרון: הדבר הנוסף שאני אוהבת פה מאד זה החיסכון, נגד בזבוז.

רות קלדרון: השימוש במבנים נפלאים, שעומדים מיותמים חודשיים בשנה, בדומה למה שחברת סיעתנו, עדי קול, עשתה באוניברסיטה בע"מ, שמשתמשת באוניברסיטאות בערב, לתת אפשרות לימוד לאנשים שלא מתקבלים לאוניברסיטאות בבוקר.

רות קלדרון: להשתמש באותו מרחב ולעשות בו טוב, בעיני זה נפלא.

רות קלדרון: אני רוצה להוסיף שלוש-.

רות קלדרון: ברוך הבא חבר הכנסת גפני.

משה גפני: ברוכה הנמצאת.

משה גפני: אני שמעתי ש - - -

עמרם מצנע: רגע, רגע, רגע.

עמרם מצנע: כולם הרגישו שאתה נכנסת, אתה לא צריך להוסיף.

משה גפני: לא, שמעתי שהשר אמר שהוא לא נגד החרדים - - -

עמרם מצנע: לא, לא, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אתם פשוט שונאים את החרדים.

משה גפני: שונאים את החרדים.

עמרם מצנע: חבר הכנסת גפני - - -

משה גפני: שונאים את החרדים.

עמרם מצנע: חבר הכנסת גפני נא לצאת.

עמרם מצנע: נא לצאת.

משה גפני: לחרדים אין פתרון אחר.

משה גפני: לחילונים יש.

משה גפני: הוא פשוט שונא חרדים.

עמרם מצנע: נא לצאת.

משה גפני: שונא חרדים.

עמרם מצנע: נא לצאת.

משה גפני: ילד חרדי לא תהיה לא קייטנה.

משה גפני: לילד שלך תהיה.

עמרם מצנע: חבר הכנסת גפני - - -

משה גפני: שונא חרדים.

עמרם מצנע: צא החוצה.

עמרם מצנע: צא החוצה.

משה גפני: אני אין לי מה להיות פה.

עמרם מצנע: אז למה באת?

משה גפני: להגיד לו את מה שאני חושב עליו.

עמרם מצנע: תסלח לי, זה לא המקום.

משה גפני: הוא נגד החרדים.

עמרם מצנע: זה לא המקום.

משה גפני: אה, המוכר שאינו רשמי - - -

עמרם מצנע: תסגור את הדלת אחריך.

משה גפני: נגד החרדים.

עמרם מצנע: תסגור את הדלת אחריך.

עמרם מצנע: בושה וחרפה.

<קריאה: הוא השיג את מה שהוא רצה, טלוויזיה.

עמרם מצנע: רבותי.

עמרם מצנע: חברת הכנסת קלדרון, בבקשה.

רות קלדרון: בואו נשאר ממוקדים בנושא שלנו.

רות קלדרון: אני חושבת שהפסקה הזאת העידה על חשיבות החינוך באופן כללי, בכל המגזרים.

רות קלדרון: אני רציתי להוסיף שלוש נקודות שאני חושבת שיכולות אפילו להוסיף לתכנית הנפלאה הזאת.

רות קלדרון: אחד זה זהות יהודית ציונית.

רות קלדרון: באמת השאלה הזאת של תפילה היא שאלה לגבי ילדים שמתפללים.

רות קלדרון: אני באה מגוף שאיננו מתפלל, אבל יש לנו צרכים יהודיים תרבותיים של שבת וחג ותשעה באב, והקיץ יכול להיות הזדמנות לעשות את זה בשמחה ובטוב ובעניין, כמו שעושים בתנועות הנוער.

רות קלדרון: דבר אחד.

רות קלדרון: דבר שני, שמירת טבע.

רות קלדרון: אני ראיתי שם רמז, אבל בטח אתם חשבתם על זה יותר, החברה להגנת הטבע וכו'.

רות קלדרון: ודבר שלישי, הסיבה שתנועות הנוער כל כך מצליחות בצורה מופלאה, היא שלא מבוגרים מנהלים את הילדים אלא ילדים בוגרים מנהלים את הילדים.

רות קלדרון: כמה שיותר אפשר יהיה להכניס ילדים מהכיתות הבוגרות גם לעבודה וגם להרגיש ששם יש בקיץ משהו חופשי יותר בבית הספר, ונעים יותר בבית הספר, ואני חותמת ואומרת שבזה באמת אנחנו לומדים מהחינוך הדתי שתמיד למד גם בקיץ, ומהחינוך הקיבוצי, שגם בו יש עיסוק לילדים כל השנה, פרט ליום כיפור.

רות קלדרון: ואני מאד מקווה שחינוך ערבי, חינוך מיוחד, חינוך דתי, יצטרף אלינו במהלך הזה.

רות קלדרון: תודה רבה.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: חברת הכנסת קריב.

יפעת קריב: תודה רבה.

יפעת קריב: האמת שאני יוצאת לקרב עם ועדה אחת, לכן אני חייבת לרוץ.

יפעת קריב: רק חשוב לי מאד לומר שאני מרגישה שיש פה בשורה אמיתית, באמת, גם אדוני השר, גם המנכ"לית, גם אנשי השלטון המקומי.

יפעת קריב: יש פה חיבור מאד חשוב בין השלטון המרכזי לשלטון המקומי, ובסופו של דבר זה משפיע על ההורים, משפיע על הרשות המקומית, משפיע על הילדים ועל העתיד שלהם, ואני חושבת שזו בשורה אמיתית.

יפעת קריב: אני ממש נרגשת ואומרת אני מצטערת שאין לי ילד בכיתה א' או ב' - - -

עמרם מצנע: לא מאוחר.

יפעת קריב: לא, לא, זה יגיע בעתיד.

יפעת קריב: כי אני יודעת מה החרדות של כל הורה לקראת הקיץ והתעסוקה הזאת לתלמידים בתוך המבנים, כמו שאת ציינת, ובתוך המסגרת החינוכית נותנת כל כך הרבה ביטחון להורים העובדים והיוצאים מהבית, שאתה לא יודע אף פעם.

יפעת קריב: כאילו, אני יכולה להגיד לכם כל יום שאני משאירה את הילדים שלי באיזו שהיא קייטנה או באיזה שהוא צהרון שאינני יודעת איזה הוא, אני בסוג של חרדות על מה קורה בדיוק, מה מתנהל שם.

יפעת קריב: להכניס את זה לתוך בתי הספר זה בעיני בשורה משמעותית חשובה.

יפעת קריב: גם התכנון העתידי, כאילו לאורך השנים, זה בעיני משהו שישנה את פני החברה הישראלית, בקיצור החופש הגדול, שלדעת כולנו יותר מדי ימים, יותר מדי חופשים.

<גדעון פישר: יותר מדי גדול.

יפעת קריב: יותר מדי גדול וזה פשוט שינוי של כל התפיסה של ההתנהלות של החברה.

יפעת קריב: זה ישפיע גם על התעסוקה, גם ישפיע על החינוך בכלל.

יפעת קריב: ואני רוצה להגיד פה עוד מילה אחת, שאני חושבת שזה מאד משתלב, ואולי כן יש מקום להוסיף, לתכנית שלכם של ה-24/7 ושל החינוך הבלתי פורמאלי.

יפעת קריב: בכלל, מתוך הכרה שלי בתוך הרשות המקומית, יהיה גם הרבה יותר תעסוקה לבוגרים אחר הצהריים.

יפעת קריב: זאת אומרת שכל הקיץ אנחנו נתייחס אל בני הנוער ואל הילדים בצורה אחרת לגמרי.

יפעת קריב: ויש מקום לשים את זה בתוך המצגת, כי זה בא ואומר יש התייחסות אחרת, מובילים פה שינוי וזה שינוי אמיתי שישפיע על כולם בקיץ.

יפעת קריב: וחלק מהדיונים שנקיים עכשיו לקראת הקיץ, בעיני זה יפחית – דיברתם פה על השעמום – יפחית את השימוש באלכוהול, יפחית את הוונדליזם, יפחית את השוטטות, יפחית את הדאגה של ההורים, וזה השינוי שאליו אנחנו הולכים.

יפעת קריב: אני מברכת אתכם ממש.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: אני רוצה לשמוע את מנהלי מחלקות החינוך.

עמרם מצנע: אריה מימון מאשדוד, אתה לקוח את השרביט?

עמרם מצנע: בבקשה.

<אריה מימון: שלום.

<אריה מימון: אלף אני רוצה באמת לברך על המהלך.

<אריה מימון: כולנו תמימי דעים שהמהלך הזה מבורך.

<אריה מימון: אני לא חושב שישנו גורם אחד שיאמר שלהאריך את ימי הלמידה, תוך שילוב של ערכים ופעילות העשרתית, יכול להיות פסול באיזה שהוא אופן, וצריך לברך את השר ואת גורמי המשרד, את המנכ"לית, את כולם על המהלך המבורך הזה שנעשה.

<אריה מימון: בוודאי שבשם ההורים ובשם הרשויות, שזה מועיל לנו מאד.

<אריה מימון: יחד עם זאת, אני חושב שצריך להפנות את תשומת הלב וזה כנראה תוך כדי הליכה, לכמה נקודות שכדאי לשים אליהן את הלב.

<אריה מימון: אלף, הנקודה המרכזית בענייניו היא העניין התקציבי, שאמנם באמת ישנו סבסוד גדול, אבל עדיין צריך לזכור שחלק מהתקציבים של סייעות, של הסעות, של שמירה, מסובסדים על ידי רשויות, וככל שהרשות היא גדולה, כך הסבסוד גדל, כי כמות האנשים שעובדת, כמות השירותים הניתנים בתחום הזה הוא גדול.

<אריה מימון: ב', גם המדינה מעבירה כספים, הם מועברים בעיקר עבור כוח אדם, וכל השירותים הנלווים של הניקיון, של החשמל, של המים, כל הדברים שהם באמת הוצאה שאיננה נמוכה בשום צורה ובשום דרך, צריך לשים אליהם את הלב וצריך לדאוג שהמדינה תדע לראות את הצרכים שלנו, שגם אם מדובר ברשויות גדולות, עדיין מדובר בהוצאה עצומה, שאותה אנחנו מסבסדים בכמה כיוונים.

<אריה מימון: וגם כדי לעשות דברים טובים צריך כסף.

<אריה מימון: אתם מבינים.

<אריה מימון: האוצר פה סבסד, לרשויות אין אוצר שיסבסד את הפערים האלה שנוצרים.

<אריה מימון: הנקודה השנייה היא באמת אותה נקודה שהועלתה פה קודם על ידי אחד מחברי הכנסת והיא חשובה.

<אריה מימון: בעיר אשדוד כדוגמא, אבל גם בערים גדולות אחרות, ישנן שכונות עצומות שבנויות מאוכלוסיות מאתגרות ומאוכלוסיות מצוקה.

<אריה מימון: אין הבדל בין ירוחם במקרה הזה, שהיא מהווה חצי שכונה באשדוד אולי, אבל באשדוד ברובע שבו יש קבוצה של מצוקה, צריך לדעת איך לסבסד את התלמידים האלה.

<אריה מימון: ואלה התלמידים שאנחנו רוצים שהם יגיעו.

<אריה מימון: לא נוכל לחייב אותם, אבל הורים שאינם מודעים ואינם יכולים לשלם 300 שקלים, נצטרך למצוא להם מקור תקציבי שמוסיף על הנטל הזה.

<אריה מימון: אנחנו כרשות בוודאי, כרשויות גדולות, נעשה מאמץ להביא אותם, לנו מאד חשוב שהם דווקא אלה שיהיו שם בראש ובראשונה.

<אריה מימון: אני חושב שדווקא המחשבה הזו שבה הם שלושה שבועות ביולי ועוד שלושה שבועות של קייטנות היא מחשבה מופלאה ומצוינת, אבל כאן צריך לתת את הדעת בתוך הערים האלה, בחלקים שבהם יש מצוקה, לתת את האפשרות.

<אריה מימון: נקודה אחרונה היא באמת העניין הטכני שאותו אנחנו נפתור, אבל חשוב לשים אותו על השולחן.

<אריה מימון: היא לא מצוקה, היא משהו לפתור אותו.

<אריה מימון: אנחנו צריכים להכין בכל שנה מאות מוסדות חינוך לשנה החדשה, כולל שיפוצים, צביעה וכך הלאה.

<אריה מימון: כשהכיתות האלה מאוכלסות בתלמידים אז הבלאי גדל, אבל אין לנו מספיק זמן גם לטפל בכל המכלול הזה.

<אריה מימון: אנחנו נעשה את זה כמובן, אבל חשוב לשים על השולחן ולחשוב כיצד אולי מייצרים משמרות, או אופנים שבהם חצי בית ספר משופץ, חצי אחר בשימוש, כדי שנוכל לתת מענה להכנת השנה.

<אריה מימון: אנחנו צריכים להכין את השנה, בסופו של דבר 1 בספטמבר מגיע, ואיתו אנחנו צריכים להגיע מוכנים.

<אריה מימון: אז באמת תודה רבה על היוזמה.

<אריה מימון: אני אשמח להתייחסות לנקודות האלה.

עמרם מצנע: יש עוד מישהו מראשי מחלקות?

עמרם מצנע: כן, בבקשה.

<חביב נאמן: שלום, אני מעיריית תל אביב.

<חביב נאמן: שמי חביב נאמן.

<חביב נאמן: אני כמובן מצטרף ליזמה הזו ואני חושב שזה דבר ששנים רבות חיכינו לו ואנחנו מברכים את שר החינוך וכמובן את המנכ"לית, על כל היוזמה הזו.

<חביב נאמן: אין ספק שזו בשורה.

<חביב נאמן: יחד עם זאת, אני מצטרף לחברי מאשדוד.

<חביב נאמן: הנושא הזה של התקצוב הדיפרנציאלי, בעיקר על עיר כמו תל אביב, שיש בה שכונות שאני חושב שצריך לתת להן מענה קצת שונה, עיריית תל אביב כמובן נותנת ומנסה לתת את הפתרון, אבל שכונות כמו שכונת התקווה, שפירא, אלה מקומות שבהם קשה מאד להורים לשלם את ה-450 שקלים.

<חביב נאמן: אנחנו מנסים לתת מענה, אני הבנתי שיש פה, ואשמח לקבל קצת יותר פרטים, על אפשרות של פנייה למשרד כדי לנסות לבדוק את האפשרות של עזרה בעניין.

<חביב נאמן: הנקודה הנוספת שאני מבקש להעיר, והבנתי שזה גם מתקיים, שזה לא יהיה איזה משהו חד פעמי, שבאים, עושים את כל העבודה הזאת והרשויות עושות עבודה מאד מאד קשה ומפרכת כדי להגיע באמת לניצול של כל הרעיון הזה בצורה המיטבית, אבל שתהיה לזה המשכיות, ולא יהיה משהו שאנחנו עושים שנה, שנתיים, ולאחר כמה שנים נעצר.

רות קלדרון: שיישאר אותו שר.

עמרם מצנע: השר, ביקשת להגיב רק על הנקודה הזאת של התקצוב הדיפרנציאלי.

מוחמד ברכה: יש לי עוד הערה בעניין הזה.

עמרם מצנע: בבקשה, חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: שאני אגיד כל מה שרוצה, או רק על העניין?

שי פירון: רק על ההערה על התקצוב.

עמרם מצנע: אני אתן לך פעמיים לדבר.

מוחמד ברכה: לא, אני לא רוצה פעמיים.

מוחמד ברכה: אני אגיד כל מה שיש לי, זה כמה דקות.

מוחמד ברכה: שתיים שלוש דקות.

מוחמד ברכה: ראשית, אני מברך גם כחבר כנסת מהשורה וגם כיושב ראש הוועדה למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול בכנסת.

מוחמד ברכה: כל שנה אנחנו תוהים איך לעבור את החופש הגדול במינימום של נזקים ובמינימום של בעיות בעניין של אפשרות של הידרדרות או זליגה של תלמידים לכיוונים בלתי רצויים כאלה, של אלכוהול וסמים, ולדעתי זו החלטה או תכנית בכיוון הנכון.

מוחמד ברכה: אני מברך גם על עצם אימוץ העיקרון של אוטונומיה, ובעניין של הביצוע אני חושב שזה דבר חשוב ביותר.

מוחמד ברכה: יכול להיות שבאיזה שהוא מקום יש מקום להוסיף או למצוא דרך, כל עוד שהמוכר הבלתי רשמי לא רשמי, לא ציבורי, אני חושב שאסור לאפלות את התלמידים בתחום הזה, לא חושב אם המגזר החרדי או המגזר הערבי, זה בכל זאת בתי ספר שמהווים תפקיד מאד חשוב, ועד כמה וכמה במגזר הערבי, שממלאים את תכניות הליבה במלואן, ובתי הספר הם בהישגים משמעותיים.

מוחמד ברכה: יושב ראש הוועדה יכול להעיד מניסיונו כראש עיר בחיפה.

מוחמד ברכה: ולכן אני מבקש מהשר, מהמנכ"לית וממשרד החינוך, גם כן לבחון שלא תיווצר מראית עין של אפליה או של הדרה של תלמידים מסוימים במערכת החינוך.

מוחמד ברכה: הדבר השלישי הוא להבטיח תנאים תשתיתיים.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, אני זוכר שלפני כמה שנים ניסו ליישם יום חינוך ארוך באחד מבתי הספר הערביים בכפר כנא, וזה היה חסר משמעות.

מוחמד ברכה: התלמידים ישבו עד שלוש-ארבע ולא הייתה תשתית בתוך בית הספר כדי לקלוט את התלמידים.

מוחמד ברכה: זה הפך לסיוט.

מוחמד ברכה: אני לא רוצה שהחופש הגדול יהפוך לסיוט נוסף, כאילו שזה מן מסגרת נוספת של לאסוף את התלמידים בתוך מסגרת ולסגור אותם.

מוחמד ברכה: ולכן מאד חשוב התקצוב של התכנית של תלמידים, של מורים וכו' וכו', וגם של תשתיות לביצוע התכנית הזאת.

מוחמד ברכה: בעניין התוכן, אני לא הייתי כל כך נוטה למה שאמרה חברתי, חבר הכנסת קלדרון, בנושא של הציוני והחינוך הציוני.

מוחמד ברכה: מה שחסר דווקא זה חינוך לדמוקרטיה.

רות קלדרון: זה לא סותר, יהודי ודמוקרטי.

מוחמד ברכה: תקשיבי, תקשיבי.

מוחמד ברכה: לא, באמת תקשיבי למה שאני רוצה לומר.

שי פירון: איך הגעת לזה?

שי פירון: איך?

שי פירון: באיזה אומנות.

מוחמד ברכה: אם תקשיב אתה תדע איך הגעתי לזה.

רות קלדרון: חינוך ממלכתי של בית יהודי - - -

מוחמד ברכה: בחינוך הפורמאלי מתמקדים בנושאים בספרי הלימוד הרגילים והמסורתיים.

מוחמד ברכה: יש פה הזדמנות לנסות ולצקת תכנים חדשים, בהתאם לעובדה או בהתחשב בעובדה שיש מגמות של הדרה, של אי הכרה אחד את השני, של גזענות.

מוחמד ברכה: לכן, אם יש ממשות ויש חשיבות - - -

רות קלדרון: כתוב פה האחר הוא אני, על ההתחלה.

רות קלדרון: בבוקר.

מוחמד ברכה: לכן יש ממשות דווקא לתת התייחסות לעניין הזה.

מוחמד ברכה: הדבר האחרון הוא הנושא הדיפרנציאלי.

מוחמד ברכה: אני שמעתי מה שאמרתם בעניין הזה, ואני מציע שמשרד החינוך יהיה מעורב גם ביישום הדיפרנציאלי.

מוחמד ברכה: לא להשאיר את זה לפוליטיקה המקומית.

מוחמד ברכה: אני מאד מפחד על השכונות הערביות בלוד, ברמלה, ביפו, בעכו, לא בחיפה, בחיפה אני לא פוחד, באמת, אבל אני פוחד שזה ייקלע לתוך הפוליטיקה המקומית.

מוחמד ברכה: לכן חשוב מאד שיהיה מעקב על היישום במשרד החינוך.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

עמרם מצנע: כן, תודה.

עמרם מצנע: יש פה מהסתדרות המורים?

עמרם מצנע: בבקשה.

<שרה ישראלי: בוקר טוב, שמי שרה, אני מייצגת את המנהלים היסודיים בהסתדרות המורים.

<שרה ישראלי: אמנם לא ציינת אותנו כשותפים, לא נעלב, אבל אני חושבת שהיינו - - -

עמרם מצנע: לדעתי זה צוין.

<שרה ישראלי: לא, לא, אני מדברת ליושב ראש ועדת החינוך, אמרת שהשותפים הם שניים עיקריים.

עמרם מצנע: אני לא ציינתי?

עמרם מצנע: אוקיי.

<שרה ישראלי: בסדר, לא נורא.

<שרה ישראלי: לא נראה את זה ממקום של אגו.

<שרה ישראלי: אני חייבת לציין שאנחנו שותפים.

<שרה ישראלי: אני רוצה בבקשה להעיר כמה הערות.

עמרם מצנע: דרך אגב, את השותפות נראה כמה מנהלי בתי ספר - - -

<שרה ישראלי: לא, בדיוק זה העניין ועל זה אני רוצה לדבר, שמשרד החינוך מכבד את האוטונומיה של עובדי ההוראה באשר הם לבחור, ומכאן צמחה שותפות אמיתית, ובדיוק על זה אני ר וצה לדבר ורוצה להציג שני דברים מנקודת מבט של המנהלים.

<שרה ישראלי: קודם כל אני חושבת שהחזירו את האמון לבתי הספר, בעצם הבחירה בבתי הספר.

<שרה ישראלי: אנחנו חוטפים כל הזמן, חדשות לבקרים ביקורת.

<שרה ישראלי: זה הדבר החיובי שבעיני הוא מאד משמעותי.

<שרה ישראלי: שני דברים שבעיני צריך לבדוק אותם וציינו קודמי, אי אפשר לשפץ בית ספר כשיש ילדים, קחו את זה בחשבון.

<שרה ישראלי: והדבר השני, אני חוששת מאותן רשויות מקומיות חלשות, אשר אולי יבלעו את התקציבים באיזה שהוא אופן.

<שרה ישראלי: איזה מנגנון יש למשרד שמנהלים לא יצטרכו להיאבק עם ראשי הרשויות.

<שרה ישראלי: תודה.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: עורכת דין עינב גוטרמן.

<עינב גוטרמן: בוקר טוב לכולם.

<עינב גוטרמן: קודם כל באמת בפתח הדברים הרבה מאד ברכות לשר החינוך.

<עינב גוטרמן: שמי עורכת דין עינב גוטרמן מ-'כולנו משפחה'.

<עינב גוטרמן: אז באמת הרבה מאד ברכות.

שי פירון: כולנו, זה כאילו כולנו?

שי פירון: כאילו אנחנו משפחה.

<עינב גוטרמן: בדיוק, נכון מאד.

<עינב גוטרמן: מדובר בקבוצה של הורים פעילים שבאמת פועלת במישורים שונים כדי להבטיח חיזוק מעמד המשפחה בישראל, כגון תחום של הגיל הרך, תחום של איזון בין משפחה לעבודה.

<עינב גוטרמן: זה באמת היבט שהייתי רוצה להעיר, אבל לפני זה באמת לברך, כי יש פה באמת בשורה אמיתית, בהנחה שבאמת התכנית הזאת תצא לפועל כמסגרת חינוכית, שפועלת מתוך המערך של צוות בתי הספר, זה באמת דבר מאד מאד משמעותי שיכול לקרות.

<עינב גוטרמן: העניין הוא, ופה אני מתחברת לדבריו של יושב ראש ארגון ההורים הארצי, שמדבר על כמות החופשים.

<עינב גוטרמן: זו נקודה שבאמת אני מעלה כשאלה, כי כשמדברים על בעיה של חוסר התאמה בין מספר ימי החופשה של ילדים לבין מספר ימי החופשה של הוריהם העובדים, אז כשבוחנים את זה טוב-טוב, מבינים שהבעיה היא דווקא לא בסוף.

<עינב גוטרמן: למרות שזה נראה כמו חופש מאד גדול, דווקא לא בחופש הגדול, בסוף השנה, אלא במהלך השנה.

<עינב גוטרמן: במה הדברים אמורים?

<עינב גוטרמן: כשבוחנים ומשווים מבחינת מספר השבועות בהשוואה למדינות אחרות בעולם, אז מגלים שדווקא החופש הגדול בישראל הוא יחסית בסדר, זאת אומרת הוא במקום שישי מהסוף.

<עינב גוטרמן: אני חייבת לציין שהנתונים הם באדיבות מלי אלקובי מנכ"לית חברת דינמיקס, שנתנה לנו את הנתונים האלה.

<עינב גוטרמן: ולכן, החופשה הגדול בישראל, בעוד שבממוצע מספר החופשים בעולם עומד על 9.7 שבועות, בישראל זה 8 שבועות.

<עינב גוטרמן: זאת אומרת אנחנו לא כל כך רחוקים מהממוצע בעולם.

<עינב גוטרמן: עכשיו, הבעיה היא שאחרי הקיצור של החופש הגדול, אנחנו מגיעים למצב שהחופש הגדול בישראל יהיה החופש הגדול הכי קצר, וגם ילדים זקוקים, במסגרות הנכונות, אבל זקוקים לכמות ראויה וסבירה של חופש.

<עינב גוטרמן: איפה הבעיה באמת מבחינת חופשים?

<עינב גוטרמן: הבעיה היא דווקא במהלך השנה, שבשעה שבממוצע מספר ימי החופשה ב - - -

עמרם מצנע: כן, אבל עינב, אנחנו לא עוסקים עכשיו בזה.

<עינב גוטרמן: לא, אבל השאלה שלי היא, כשאני שואלת, זאת אומרת כשמבינים, שבודקים את הנתונים, שמבינים שהבעיה של החופשים בחוסר ההתאמה היא דווקא במהלך השנה, השאלה אם הולך להיות איזה שהוא פתרון בהמשך לבעיה של - - -

עמרם מצנע: שאלת, השר יענה לך.

שי פירון: אני רק רוצה לומר משפט אחד, כי זה עולה בכל המקומות וחשוב לי להגיד משהו.

שי פירון: אני אומר את זה דווקא מחוויה של ניהול בעבר.

שי פירון: אי אפשר שכל שאלת היקף החופשות בישראל יהיה עסק של אנשי החינוך.

שי פירון: אולי הפתרון הוא ביותר ימי חופשה להורים?

<עינב גוטרמן: בדיוק.

שי פירון: אז יש משרד כלכלה.

שי פירון: כלומר, לבוא ולומר שתכנון ימי הלימודים בשנה זאת בעיה של שר החינוך וכל הסיפור עכשיו זה כמה המורים יעבדו עוד שעות או פחות שעות, בעיני זה לא רציני.

שי פירון: זאת החלטה מדינית, ממשלתית של מדיניות, שנוגעת גם למשרד הכלכלה, גם למשרד האוצר.

שי פירון: היא נוגעת לסנכרון בין מה שקורה בישראל לבין מה שקורה בעולם, וזה לא במנדט של משרד החינוך.

משולם נהרי: ומה עם הסתדרות המורים?

שי פירון: אמרתי, המורים והמנהלים, אי אפשר להפיל עליהם את הכל.

משולם נהרי: לא, הסתדרות המורים.

שי פירון: אמרתי: אי אפשר לדרוש מהמורים, ברור, אי אפשר לדרוש מהמורים לפתור את כל הבעיות.

שי פירון: לכן אני אומר, אני יודע לתרום את חלקי, זה באחריותי.

שי פירון: חלקי הוא בהידברות עם ארגוני המורים, בהידברות עם השלטון המקומי, בהידברות עם ארגוני המורים ובהידברות עם המערכות המקומיות, לייצר מערכת שתקטין את ימי החופשה הגדולה.

שי פירון: זה בסמכותו של שר החינוך.

שי פירון: את זה אני יודע לעשות, את זה עשית,את זה ראית.

שי פירון: יש פה שאלות שאני לא מזלזל בהן לרגע אחד.

שי פירון: אני רק רוצה שלא נתבלבל: זה לא על הגב של המורים בישראל וזה לא על הגב של המנהלים, ואי אפשר שכל פעם אני רוצה כל פעם כאילו לתבוע את ארגונם של המורים והמנהלים.

שי פירון: אי אפשר שכל פעם שכשתעלה שאלה על התאמה בין ימי העבודה לימי החופשה, אז יתבעו את המורים.

<עינב גוטרמן: אבל - - -

עמרם מצנע: עינב, לא, לא, אי אפשר להמשיך.

עמרם מצנע: זה לא הנושא של הדיון.

<עינב גוטרמן: לא, זה הנושא.

<עינב גוטרמן: שנייה אחת.

עמרם מצנע: לא, זה לא הנושא.

<עינב גוטרמן: אז אני רק רוצה להשלים ולשאול את השר, כשמדברים על פתרונות באמת רחבים לאורך טווח, אז לדוגמא יום לימודים ארוך, לפי חוק יום לימודים ארוך, השאלה אם זה באמת, כי זה משהו שכשמדברים על כל צמצום הפערים וחזרה של עובדים למעגל העבודה, השאלה אם ניתנת הדעה להמשך.

עמרם מצנע: השאלה נשאלה, אוקיי.

<עינב גוטרמן: כי זה משהו שיכול בהחלט להועיל ברמה היומיומית ולא רק בחופש הגדול.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: ארגון ההורים בירושלים.

<ישראל אליסף: קודם כל אני רוצה להצטרף לכל המברכים, מיושב ראש של ארגון ההורים הארצי.

<ישראל אליסף: דווקא לגבי הנושא האחרון שעלה עכשיו, הייתי רוצה להגיד עוד משפט אחד, למרות שאני מבין שהפתרון זה לא המורים, אבל מכיוון שהנושא הזה עולה ועולה כל הזמן, אז יש פה פער וחוסר הלימה בין מה שקורה עד גיל 3 במשרד הכלכלה, התמ"ת עד עכשיו, לבין מה שקורה מגיל 3 במשרד החינוך.

<ישראל אליסף: וזה באמת, אתה צודק כבוד השר, שמדובר על החלטה מדינית, ממשלתית, אבל הגיע הזמן להציף את זה.

<ישראל אליסף: זה חוסר היגיון מוחלט שעד גיל 3 מעודדים את כל האימהות – תצאו לעבודה, תצאו לעבודה.

<ישראל אליסף: הנה, קחו כסף, משתתפים אתכן במעונות, ובגיל 3 צ'יק, הכל נגמר, תחזרו לבית.

שי פירון: אני מוכן, אני אומר בכנות, כיוון שאני מכבד אותך ואני מקווה שאתה מכבד אותי, ואני מאד רוצה שהדיון המקצועי יהיה על בתי הספר בקיץ, אני אשמח לבוא בהמשך לדיון בסוגיה של ימי החופשה וזו גם סוגיה שאנחנו עסוקים בה עכשיו.

שי פירון: אני ממש מציע, יש פה בשורה, בואו נתמקד בסוגיה הזאת.

<ישראל אליסף: רגע, עוד משהו אחד קטן, וזה לגבי הנושא הדיפרנציאלי.

<ישראל אליסף: בירושלים מזה כמה שנים כבר, מתארגן חודש 11 בגנים, והדיפרנציאליות שלו לא מתבטאת בין אזור לאזור, אלא בין הורה להורה.

<ישראל אליסף: אני מבין שזה הרבה יותר מסובך, אבל ככל שזה עולה פה, זה נראה הרבה יותר הגיוני.

<ישראל אליסף: כי לצורך העניין יש שכונות חזקות, שיש שם אנשים שאין להם מה לאכול, ויש לצורך העניין גם שכונות חלשות, שיושבים שם אנשים עשירים, ואם המערכת בירושלים, מערכת החינוך בירושלים, ואני עובד איתם יום יום, אני מכיר אותם טוב, לא פשוט להם, בטוח שלא פשוט להם לעשות את זה דיפרנציאלי ולכל הורה ולבדוק כל אחד את רמת ההכנסה שלו ואז לתת לו בהתאם את הפתרון, אני בטוח שזה לא פשוט.

<ישראל אליסף: אז אני אומר, אם הם מסוגלים – למה לא לבחון את זה ברמה ארצית.

שי פירון: הם לא מסוגלים, אז זה מתגלגל לפתחנו.

עמרם מצנע: זה מאד בעייתי.

<ישראל אליסף: מה?

שי פירון: הם לא מסוגלים וזה מתגלגל לפתחי.

<ישראל אליסף: מי לא מסוגל?

שי פירון: עיריית ירושלים.

שי פירון: הם לא מסוגלים וזה מתגלגל לפתחי.

<ישראל אליסף: אבל ככה זה עובד - - -

שי פירון: אז אני עכשיו בבעיות עם זה.

שי פירון: הם לא מסוגלים, זה לא נכון.

עמרם מצנע: אוקיי, צר לי.

<ישראל אליסף: ואין איך לפתור את זה?

עמרם מצנע: עורכת דין טל גרנות, אלו"ט.

<טל גרנות: אני רוצה גם להצטרף לברכות שנאמרו לפני.

<טל גרנות: מה שאנחנו מוטרדים ממנו, זה שלא הייתה כל התייחסות לתלמידים עם הצרכים המיוחדים, שמשולבים במסגרות החינוך הרגילות, מבחינת כמה וכמה נושאים.

<טל גרנות: ראשית הסייעות של התלמידים המשולבים.

שי פירון: אמרנו.

שי פירון: אמרנו סייעות, היה שקף, 7 ילדים בקבוצה, הכל היה במצגת.

שי פירון: היית במצגת?

<טל גרנות: פעילויות משלבות - --

שי פירון: היית במצגת?

שי פירון: ילדי חינוך מיוחד משולבים, אמרנו.

שי פירון: הסייעות ממשיכות, הסעות ממשיכות, אמרו את הדברים בפועל.

<טל גרנות: גם הסייעות הרפואיות?

שי פירון: הסייעות הרפואיות כבר המשיכו השנה.

עמרם מצנע: כן, חבר הכנסת אוחיון.

<טל גרנות: זה לא עוגן בחוזר מנכ"ל.

שי פירון: אבל עשינו את זה.

<טל גרנות: רציתי לוודא שהדברים חלים גם השנה.

שמעון אוחיון: טוב, אם כבר גם כן, גם אם נאמר, אני לא פתור מלומר זאת ולשבח באמת את השר ואת המנכ"לית במיוחד, ותרשה לי אדוני השר, לשבח את המנכ"לית גם על הגישה החברתית-מעשית שלה, שאני עוקב בעניין הזה, עם שילוב של גישה פדגוגית.

שמעון אוחיון: שני הדברים האלה באים לידי ביטוי במפעל היפה הזה, ומי יודע?

שמעון אוחיון: אם נמשיך כך – לא נצטרך לצמצם את בחינות הבגרות, אדוני השר.

שמעון אוחיון: חשוב מאד, יש כאן באמת התייחסות דיפרנציאלית, ואני רוצה לשבח אותך במיוחד בעניין הזה, על שיתוף כל המוסדות.

שמעון אוחיון: אני כל הזמן שאלתי איפה הסתדרות המורים, איפה הסתדרות המורים, איפה ארגוני המורים, כי זה מאד מאד חשוב, ואני מוחה על כל ניסיון להתקפה על הציבור הזה או על ביקורת על הציבור הזה, שעושה את מלאכתו נאמנה בעניין הזה ומגיעות לו הוקרה והערכה על כל מה שהוא עושה, ביחס לתגמול שהמדינה הזאת נותנת לו.

שמעון אוחיון: אז בנקודה הזאת אני באמת משבח את השר, שהוא הביא את כולם לשולחן הזה, ומגיש לנו כאן תכנית יפיפייה, יציאה לדרך.

שמעון אוחיון: אני גם משבח אותך על זה שאתה חושב גם על לימודי העברית, על שפתנו, שפת הלאום.

שמעון אוחיון: שמתי לב כמובן שבאזורים מסוימים גם העניין הזה של השפה האנגלית, כדי שאחרים ישתלבו.

שמעון אוחיון: אבל בעיקר בעיקר על זה שהבאת את כולם לשולחן אחד, גייסת תקציב נוסף ממשרד האוצר, ואתה צועד בכיוון הדיפרנציאלי, לפחות בהתייחסות.

שמעון אוחיון: מאד הייתי רוצה לדעת, לא הבנתי בדיוק מדוע אתם דוחים רק לשנת תשע"ו את ילדי הגן, גן חובה.

שמעון אוחיון: אני חשבתי שכולנו מתמודדים עם הבעיה הזאת של תעסוקה ובעיקר היא מאפיינת את ההורים שיש להם ילדים בגיל הזה, שקשה מאד למצוא להם מסגרת.

רות קלדרון: תראה את שלושת רבעי הכוס המלאה.

שמעון אוחיון: נכון, אני בנקודה הזאת בא ואומר – אולי היה מקום לשקול את האפשרות להקדים, עם כל הבעיות הכרוכות, גם תקציביות, להקדים את כיתות גן החובה, את ילדי גן החובה, משום שאנחנו יודעים ששם יש לנו בעיה קריטית.

שמעון אוחיון: ואני רוצה לסיים בדבר אחד, ואני אומר את זה למוחמד ברכה.

שמעון אוחיון: אני מבקש ממך ואני מוחה על כך שבכל תוכנית כזאת, אתה תמיד מצליח לשלב את הסוגיה הזאת של דמוקרטיה וגזענות.

שמעון אוחיון: לא הבנתי מה הקשר.

שמעון אוחיון: לא הבנתי מה הקשר.

שמעון אוחיון: פה מדובר בתכנית יפיפייה, היא לא נעשתה - - -

מוחמד ברכה: מנהג מאד - - -

שמעון אוחיון: לא, לא, אני באמת מצטער, לא הבנתי מה - - -

מוחמד ברכה: מנהג מגונה מאד לדבר על דמוקרטיה.

שמעון אוחיון: לא, אני חושב שהיה צריך לברך.

שמעון אוחיון: פה יש פתיחות לכל, גישה ממלכתית - - -

משולם נהרי: לא לכל.

שמעון אוחיון: גישה ממלכתית.

שמעון אוחיון: שמעתי את השר, משולם, מזמין אותך להצטרף ואני בטוח שהמעיין התורני יכול להצטרף בעניין הזה בקלות הרבה יותר מאשר המגזרים של גפני, וצריך לשלב זאת וצריך לעשות צעד אחרי צעד בעניין הזה, ולהשתלב - - -

משולם נהרי: להזמין זה טוב.

משולם נהרי: אתה יכול להזמין, אבל אתה לא חייב להעניש עכשיו.

שמעון אוחיון: בסדר.

שמעון אוחיון: לא, אני מקווה שלא מדובר בהענשה.

משולם נהרי: בהדרה.

שמעון אוחיון: לא, חס וחלילה.

שמעון אוחיון: אני עדיין מאמין - - -

משולם נהרי: זה לא חס וחלילה.

משולם נהרי: אתה רואה בזה גשמי ברכה, מה?

שמעון אוחיון: תראה, אני חושב שאם כולם מצטרפים והוא מוכן לשבת איתך, גם השר, אני לא רוצה לדבר במקומו, כדאי גם לשלב גם את ילדי החינוך של המעיין התורני גם במסגרת של הקייטנות והפעילות הבית ספרית הזאת.

שמעון אוחיון: ולסיום, תודה באמת.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: לקצר בבקשה, כי אנחנו צריכים לסיים.

<יערה ישורון: אני מקצרת.

<יערה ישורון: שמי יערה ישורון, יושבת ראש ארגון הורים עובדים לשינוי.

<יערה ישורון: ייצגתי את ארגון ההורים הארצי בוועדת חופשות שהתקיימה עכשיו.

<יערה ישורון: קודם כל אני באמת רוצה לברך על התכנית, זה צריך להיות פה על השולחן.

<יערה ישורון: זה תכנית מדהימה, היא פורצת דרך, היא נהדרת באמת, ואני מצטרפת לחברת הכנסת קלדרון, על מה שהיא אמרה להפוך את בית הספר למקום של כיף, זה דבר שהוא מדהים וחשוב.

<יערה ישורון: אני רוצה גם להצטרף לדבריו של גדעון פישר, יושב ראש ארגון ההורים הארצי, שהביע את הצורך של ההורים לסנכרן עד כמה שניתן, בין חופשות הילדים לבין חופשות ההורים, אבל כמובן שלפי דברי השר זה נכון, זה לא מוטל רק לפתחו של משרד החינוך, ממש לא.

<יערה ישורון: גם לפתחו של משרד הכלכלה, ובכלל מדובר בבעיה לאומית שצריך לפתור אותה.

<יערה ישורון: בתכנית הזאת יש שתי נקודות שצריך לשים אליהן לב.

<יערה ישורון: הנקודה הראשונה היא שזה תלוי ברצון הרשות, ואנחנו צריכים לקחת בחשבון שיהיו רשויות שלא יקיימו את זה, מסיבותיהן אלו ואחרות.

<יערה ישורון: כמו כן אנחנו ראינו את המספר 60 ילדים לתכנית, כשבשנה ראשונה רק ילדי א'-ב', אז יש סיכוי שכיתות א'-ב' לא ישלימו, לא יגיעו ל-60 האלה, מסיבות אלו ואחרות.

עמרם מצנע: זה נכון, כי יש הרבה מאד בתי ספר שכמות הילדים בכיתות א'-ב' היא אפילו פחות מ-60.

<יערה ישורון: לצערי אצלנו זה קרוב ל-40, אבל אני מפרגנת שיש כיתות שבהן זה פחות, ולכן יש בעיה עם הסיפור הזה.

<יערה ישורון: רשויות רבות לא יפתחו את זה בגלל הסיפור של ה-60 ילדים.

<מיכל כהן: אנחנו נותנים לזה פיתרון, תיכף אנחנו נענה.

<יערה ישורון: מעולה.

<יערה ישורון: ודבר שני, תחולת התכנית מדברת על הגילאים של השנה כמובן א'-ב', ואחרי זה אנחנו מדברים רק על גן חובה עד כיתה ה', וכאן יש לנו שתי בעיות.

<יערה ישורון: הבעיה הראשונה ששוב פעם אנחנו מדירים את גילאי 3-4 למעשה מחוק חינוך חובה, למרות שזה ברור שזה לא נכנס בתוך חוק החינוך, אבל הבעיה המהותית היא עם ילדים שלא יכולים להישאר לבד בבית, לגילאי 3-4 אין פתרון.

<יערה ישורון: ואנחנו מדברים על בעיה חינוכית לילדים היותר גדולים, ששוב נשארים חסרי תעסוקה, חסרי מסגרת, חסרי כל.

<יערה ישורון: ולכן אני מציעה להתייחס גם לתאריך פתיחת השנה, להתייחס אליו ולקחת בחשבון שהתכנית הזאת היא נהדרת, אבל היא לא כוללת את כולם.

<יערה ישורון: וכשאנחנו מדברים על החופש הגדול ומתי הוא ייגמר.

<יערה ישורון: אז זה שהחופש הגדול קוצר בשנים האחרונות, זו הייתה הקלה מאד גדולה להרבה מאד משפחות וגם להרבה מאד ילדים, שמאד מאד שמחו לחזור למסגרת.

עמרם מצנע: כן, תודה רבה.

<אריה מימון: צריך רק לומר שברוב הגנים בערים הגדולות יש - - -

עמרם מצנע: יש להם קייטנות.

<אריה מימון: זה קיים.

עמרם מצנע: כן, אביבית.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: כן, תודה רבה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני עורכת דין אביבית ברקאי-אהרונוף מארגון בזכות.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: קודם כל אני שמחה לתשובת השר לגבי הסייעות, שגם הסייעות הרפואיות תמשכנה לעבוד בקיץ.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: רק שאלה, האם התכנית, כלומר כדי לשלב ילדים עם צרכים מיוחדים מעבר לסייעת, נדרש שגם התכנית תהיה מותאמת ומונגשת גם בפעילויות הבית ספריות, אבל בעיקר בפעילויות החוץ בית ספריות, ככל שיהיו.

עמרם מצנע: לילי, אחרונה.

<רויטל לן-כהן: אני ביקשתי משפט.

עמרם מצנע: רויטל, ניתן לך משפט, אבל לא מעבר, בבקשה.

<רויטל לן-כהן: תודה.

<רויטל לן-כהן: שני דברים ממש קצרים.

<רויטל לן-כהן: אחד המתי"אות, חופשות, הן יוצאות לחופש בחופש הגדול.

<רויטל לן-כהן: האם יחד עם התכנית הנפלאה הזאת, ובאמת תודה, היא מדהימה, נכיר בעובדה שהמתי"א חייבת לעבוד בחופש הגדול, כי היא צריכה להתארגן גם למה שהם עושים בתכנית הזאת, וגם לקראת השנה הבאה.

<רויטל לן-כהן: זאת אומרת האם במהלך השלושה שבועות האלה נוכל לקבל את המשך הרצף הטיפולי וגם אחר כך.

<רויטל לן-כהן: והדבר הנוסף שאני רוצה להגיד, זה שבמיוחד במערכת כמו שאתם מתכננים בשלושת השבועות האלה, מדובר בפעילות שהיא יותר חברתית והיא יותר פיזית, וילד שיש לו למשל 18 שעות, לא יוכל להסתדר.

<רויטל לן-כהן: זאת אומרת האם אנחנו נוכל להתאים את שעות הסיוע, שמקבל ילד, באמת לכל השעות שיהיו בתוך התכנית הזאת, אחרת הוא לא באמת יוכל להיות בה.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: לילי, אחרונה.

<לילי הלפרין: אני רוצה לברך על התכנית היפיפייה הזאת, מחממת את הלב, כיוון חדש לחינוך, אבל אני רוצה לציין רווח משני נוסף שאולי לא היה במטרה הזו, שעוסקת בנושא של אלימות וגזענות אצל בני נוער.

<לילי הלפרין: אני מנסה לבדוק איך אפשר להקהות את תחושת הניכור, שהיא אחד המקורות הראשונים לאלימות כלפי מערכת החינוך, של ילדים ובני נוער.

<לילי הלפרין: והעניין הזה פה, שגם רות ציינה, על העניין של איך מחבבים.

<לילי הלפרין: התכנית הזאת מחבבת את בית הספר לאו דווקא על התלמיד, על הוריו ועל אחיו הבוגרים.

<לילי הלפרין: אני עובדת עם אלימות של בני נוער, ובית הספר פתאום נראה אחרת.

<לילי הלפרין: מערכת החינוך שכל כך סוחבת איתה את הניכור ואת הרגשות של הכעס, כאן הולכים לכיוון אחר.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: לילי גם ביקשה להזכיר שהיום זה - - -

שמעון אוחיון: קרן אור.

<לילי הלפרין: בדיוק, בדיוק.

עמרם מצנע: לילי ביקשה גם להזכיר שהיום זה יום המאבק בגזענות.

עמרם מצנע: כן, בבקשה.

<שלי מידד: שלום לכולם, קוראים לי שלי מידד, אני ממועצת התלמידים והנוער הארצית.

<אבישי אברהם: אני אבישי אברהם, גם ממועצת התלמידים והנוער הארצית.

<שלי מידד: רציתי רק להתייחס לאחת מהנקודות.

<שלי מידד: קודם כל אנחנו מברכים על כל היוזמה והיינו גם שותפים מלאים עם השר.

<שלי מידד: אנחנו מברכים את יושב ראש המועצה יגאל יוסף, שהייתה שותפה מלאה בכל התהליך, אז זה קודם כל.

<שלי מידד: דבר שני, רצינו להתייחס, רק היום אנחנו מדברים הרבה על היסודי ועל הגנים, אבל בכל הרפורמה של הגנים והיסודי צריך לזכור את בני הנוער, לשלב אותנו.

<שלי מידד: בתכלס, הנקודה היא לשלב אותנו.

<שלי מידד: אם אנחנו לא נשתלב - - -

עמרם מצנע: בהדרכה.

<שלי מידד: אז השאלה היא, כולם התייחסו פה לגבי סטודנטים, על סטאז'ים, על כל מיני דברים כאלה, ובתור בת נוער זה לא כל כך מכוון אלי.

<שלי מידד: השאלה אם יכול להיות שאפשר לשלב את בני הנוער כחלק מהפעילות, אם בשעות של התנדבות, כחלק מתעודת הבגרות החברתית, או חלק באמת של עבודה ושכר, כמו בקייטנות רגילות.

עמרם מצנע: כן, תודה.

<אבישי אברהם: אני גם רוצה להוסיף.

<אבישי אברהם: אנחנו רוצים קודם כל לציין לשבח גם את השר וגם את המנכ"לית על החופש הגדול שהיה שנה שעברה.

<אבישי אברהם: קיבלנו תגובות מדהימות ומאד חיוביות על כל הנושא של 24/7 ועל האוהלים וכל מה שהיה, אז באמת כל הכבוד.

<אבישי אברהם: אנחנו רוצים גם להוסיף ולשאול אם אפשר באמת להוסיף את בני הנוער שיהיו מדריכים בקייטנות עצמן, כי זה בחופש הגדול ובני הנוער רוצים לעבוד וכן הם רוצים לחסוך כסף לשנה הבאה.

<אבישי אברהם: אז אם באמת אפשר לעשות איזה שהוא קורס, או איזו שהיא הכנה, שככה בני הנוער באמת יוכלו להשתלב גם כמו שהוא משתלב בתנועות הנוער, ככה הוא יוכל להיות גם בקייטנה, כי הרבה ילדים גם נמשכים לאותה קייטנה בזכות אותו מדריך.

<רויטל לן-כהן: וככה אנחנו גם מונעים אלימות והתדרדרות לאלכוהול.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: חברת הכנסת קלדרון.

רות קלדרון: משפט סיום.

רות קלדרון: אני רוצה לומר ראשית דבר מאחת מהמחנכות, אני משתתפת עם חבר הכנסת ברכה, פוליאנה, שכשאימצו אותה והגברת דיברה על סדר היום, היא אמרה – אבל מתי אני אחיה?

רות קלדרון: אני רוצה שנזכור שילדים צריכים גם לחיות.

רות קלדרון: שזה לא יהיה יותר מדי מתוקתק כשהכל נורא חינוכי, אלא גם קצת - - -

<קריאה: זה החיים האמיתיים.

רות קלדרון: עכשיו, אני אומרת את זה באופן עמוק גם להורים, שתודה רבה על היזומה, אבל אני חושבת, חלילה לנו לבטל את המילה הישראלית – החופש הגדול.

רות קלדרון: אפילו אם זה יהיה הרבה יותר נוח לנו, ההורים, צריך לקרוא לזה חופש גדול, כי עבדים לי ולא עבדים לעבדים.

רות קלדרון: אחד הדברים שהכי קשה לחנך ילד, זה להיות חופשי, זה להיות עצמאי, זה להיות ריבוני, זה להתמודד עם החופש שלו.

עמרם מצנע: תודה.

<רויטל לן-כהן: להיות חופשי משתים עשרה.

<גדעון פישר: ההורים חופשיים, לא הילדים חופשיים.

עמרם מצנע: המנכ"לית, בבקשה.

<מיכל כהן: אני אבקש לחלק את התשובה.

<מיכל כהן: דודי, בבקשה תתייחס לכל ההיבטים התקציביים והדיפרנציאליים, מעוטי היכולת.

<מיכל כהן: יהודית תתייחס לכל ההיבטים התוכניים ואחר כך אנחנו נוסיף.

<דודי מזרחי: אז ככה, קודם כל השלטון המקומי הוא באמת שותף מרכזי בתכנית ובאמת יהיו רכיבים תקציביים, שאכן השלטון המקומי ... בהם.

<דודי מזרחי: צריך לזכור, אנחנו למעשה מאריכים את שנת הלימודים ומשרד החינוך והרשויות המקומיות מנהלות יחד את מערכת הלימודים.

<דודי מזרחי: מטבע הדברים יהיו דברים שיהיו גם באחריות הרשויות.

<דודי מזרחי: יחד עם זאת, בחודשים האחרונים, בשיתוף פעולה עם מרכז השלטון המקומי, התחלנו לצמצם את ההשלכות התקציביות על כלל הרשויות ובפרט, באופן דיפרנציאלי, על הרשויות החלשות.

<דודי מזרחי: קודם כל רשויות באשכולות 1-4 – המדינה תממן שם את כל עלות ההסעות, 100 אחוז עלות ההסעה, 100 אחוז העלות של הסייעות הרפואיות, דרך אגב שלא במהלך שנת הלימודים הרגילה.

<דודי מזרחי: עכשיו לגבי כל הארץ, הכנסנו רכיב שמגיע לכ-15% מעלות התכנית של תקורה לטובת ניהול ותפעול הפרויקט.

<דודי מזרחי: ניקיון, החזקה, השתלמויות וכיוצא בזה, שאגב זה דבר שאין לו אח ורע בתכניות אחרות, מי שמכיר תכניות של המדינה.

<דודי מזרחי: רכיב מאד משמעותי שצריך לתת מענה טוב לרוב הרשויות.

<דודי מזרחי: יכול להיות שבקצה יהיו דברים שאנחנו נלמד גם תוך כדי תנועה, אבל זה חלק מהדברים.

<דודי מזרחי: מישהו דיבר כאן על ירושלים, ירושלים היא באשכול 4.

<דודי מזרחי: באשכול 4 אנחנו מממנים מלא את כל הרכיבים של התכנית, אין עלות להורים.

<דודי מזרחי: אני אתייחס לגבי הנושא של ה-60 תלמידים - - -

עמרם מצנע: מה אתה בתל אביב מתפלא?

שי פירון: הוא תיכף יתייחס גם לתל אביב.

<דודי מזרחי: אני אתייחס לנושא של 60 תלמידים: זה לא הייתה הכוונה ואולי אם זה הובן, אז זה הובן שלא כהלכה.

<דודי מזרחי: אם יש בתי ספר שבהם אין מאסה קריטית של לפחות 60 תלמידים, אין הכוונה שהמסגרות לא יפעלו, אבל יכול להיות שמסגרות לא יפעלו בתוך המסגרת האורגנית של אותו בית הספר, ובשיתוף פעולה עם הרשות המקומית, נמצא את הדרך המיטבית להפעלה.

<דודי מזרחי: יכול להיות שירכזו בשנה הראשונה את הפעילות בבית ספר אחד, בית ספר מסוים.

<דודי מזרחי: נעשה ביחד, בשיתוף פעולה עם הרשויות.

<דודי מזרחי: המטרה של כולנו היא להצליח, בהידברות.

עמרם מצנע: כן, תודה.

שי פירון: דודי, לא התייחסת לגבי דיפרנציאל בתוך עיר.

<דודי מזרחי: בהתאם להבנות שלנו עם השלטון המקומי, יהיה מנגנון של מתן מלגות לתלמידים מעוטי יכולת בתוך כל רשות.

<דודי מזרחי: צריך גם לציין, זה לא עלה קודם לכן, שיש לנו שותפה לתכנית, את קרן הידידות, שקרן הידידות מקצה תרומה ייעודית, שבין היתר תופנה לטובת משאבים תוספתיים לרשויות חלשות, וכך נוכל לתת מענה ופעילויות מתוגברות, דווקא במקומות החלשים, וזה גם דבר נוסף.

<רויטל לן-כהן: מה לגבי הסייעות?

<רויטל לן-כהן: עוד סייעת.

<דודי מזרחי: התכנית כוללת את כל השירותים שפועלים במהלך שנת הלימודים, הם ממשיכים לפעול מא' ועד תו.

<דודי מזרחי: כל השירותים שפועלים במהלך שנת הלימודים, בין אם זה סייעות רפואיות, סייעות שילוב, סייעות חינוך מיוחד.

<דודי מזרחי: כל השירותים שפועלים בשנת הלימודים.

<רויטל לן-כהן: אבל התייחסתי לנקודה הזאת שהפעילות מהסוג הזה שמדובר עליה בקייטנות האלה, היא פעילות שמצריכה יותר שעות סייעות משתלבות, כי ילד יכול להסתדר בכיתה ואומרים המורה מנחה את השילוב.

<רויטל לן-כהן: בקייטנה אין מורה מנחה את השילוב, והוא לא יושב 45 דקות בכיתה, אז זה אומר שהוא נמצא כל הזמן בפעילות שדורשת סיוע, תיווך, הנגשה והתאמה.

<רויטל לן-כהן: האם תתנו להם את הסייעות למלוא השעות?

שי פירון: השאלה הזו בבקשה ליהודית.

<מיכל כהן: אנחנו נותנים בדיוק את מה שאנחנו נותנים בשנת הלימודים.

<מיכל כהן: באמת, בואו תברכו - - -

<רויטל לן-כהן: אז הם לא יוכלו להשתלב.

<מיכל כהן: לא, רגע, רויטל, בואו תברכו על זה שהיום אנחנו פעם ראשונה נותנים את כל השירותים, את כל השירותים שאנחנו נותנים.

<מיכל כהן: עכשיו, תזכרי - - -

<רויטל לן-כהן: גם מבחינת מתי"א?

<מיכל כהן: רגע, אני מבינה את הדאגה, אבל לכן אנחנו אומרים שמרבית הפעילות תתרחש בתוך בית הספר.

<מיכל כהן: זו המוטיבציה, לכן אנחנו לא קייטנת פעילות חוץ.

<מיכל כהן: אנחנו נותנים את השירותים - - -

<רויטל לן-כהן: גם בתוך - - -

עמרם מצנע: רויטל, שאלת.

<רויטל לן-כהן: זה לא נענה.

<דודי מזרחי: רק עוד משפט, היינו קשובים מאד לנושא הזה של ילדי החינוך המיוחד.

<דודי מזרחי: עלות תלמיד בחינוך המיוחד בתוך בתי הספר הרגילים היא כמעט פי שלושה לעומת המשאבים שהולכים לילד רגיל.

<דודי מזרחי: התכנית היא מאד עשירה כלפי החינוך המיוחד, היינו מאד מודעים ורגישים לה.

<רויטל לן-כהן: אני לא מדברת עכשיו על הכיתות.

<דודי מזרחי: אני מדבר על כלל השירותים.

עמרם מצנע: כן, תודה.

עמרם מצנע: יהודית.

<יהודית קדש: בנושא של ההתאמות לאוכלוסיות שונות, אז לא כללנו באמת את הדוגמאות ליום לימודים אחד בכל המקומות, אבל בהחלט, חבר הכנסת נהרי, בנושא של ההתאמה של התכנים הפדגוגיים.

<יהודית קדש: אז אמנם לא כללנו כאן דוגמא ליום שנמצא בחינוך הממלכתי דתי, אבל אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם מנהל החינוך הדתי.

<יהודית קדש: יש לנו התאמות מדויקות לגמרי - - -

משולם נהרי: זאת אומרת שיש גמישות.

<יהודית קדש: לא רק שיש גמישות, יש גם הרבה מאד כלים ויש הרבה מאד תכנים שאנחנו בעצם מאפשרים לכל אחד מבתי הספר לבחור בהם.

<יהודית קדש: יש תכנים מאד מגוונים, מאד עשירים, גם למגזר הלא דובר עברית, גם לחינוך - - -

מוחמד ברכה: למגזר הערבי.

<יהודית קדש: נכון, גם למגזר הערבי וגם למגזר הדרוזי.

<יהודית קדש: לכן אנחנו אומרים - - -

מוחמד ברכה: המגזר הערבי זה.

<יהודית קדש: אז יש לנו למעשה התאמות לכן האוכלוסיות, וגם לחינוך המיוחד.

עמרם מצנע: קצת פחות רגישות למילים.

<יהודית קדש: במקום של שילוב תלמידים בוגרים בתוך המסגרת של בתי הספר של החופש הגדול, מבחינתנו זה winwin.

<יהודית קדש: אין ספק, הדלת היא ענקית לתוך הפעילות של הבוגרים.

<יהודית קדש: אנחנו בימים אלה עוסקים בהרבה מאד הכשרה של מדריכים צעירים.

<יהודית קדש: במקביל למסלול הזה, אנחנו משלבים כמובן ונותנים אפשרות לתלמידים מכיתות י'-י"א'-י"ב' – להשתלב בתכנית הזאת כחלק מהחובות שלהם לתעודות בגרות למעשה.

<יהודית קדש: אז אלה שני המסלולים.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: מיכל.

<מיכל כהן: אני חושבת שאמרו את הכל.

<מיכל כהן: רציתי רק לומר על מנגנון הביקורת, מישהו שאל.

<מיכל כהן: כפי שהצגנו, המפקחים, קודם כל המפקחים יאשרו את התכניות של הקיץ ובמקביל אנחנו עושים מנגנון של ליווי, הערכה ובקרה.

<מיכל כהן: זאת אומרת נדגום את הפעילות הקיימת, כדי פעם אחת לראות שזה מתיישם, מה שאנחנו רוצים.

<מיכל כהן: פעם שנייה כדי ללמוד ולראות האם מה שכיוונו זה מה שנכון וזה מה שיוצא.

<מיכל כהן: ניתן מערך ליווי לכאלה שיתקשו.

עמרם מצנע: כדאי לזכור, דרך אגב, שכספי חינוך צריכים להיכנס לחשבון בנק מיוחד, שזו עבירה פלילית להשתמש בהם לדברים אחרים.

עמרם מצנע: בבקשה.

שי פירון: אני אומר כמה משפטים כלליים לצורך הסיכום.

שי פירון: אחד, קודם כל אנחנו נמצא את הדרך המתאימה, בשיתוף עם הוועדה ובשיתוף עם חברים נוספים, האם הדרך הנכונה כדי לעגן את הרציפות היא הצעת מחליטים בממשלה, או דרך אחרת, אבל אנחנו לא נשאיר את זה כפרויקט שנמצא באוויר.

שי פירון: כשנגמור להגיע לחתימה מדויקת על כל הדברים ותהיה לנו תכנית מלאה ונראה גם איזה משרדים שותפים, כי המנכ"לית כתבה, בצדק, משרדי ממשלה, אבל יש פה סיפור עם משרד התרבות שאנחנו במשא ומתן, וסיפור עם משרד החקלאות וכו' וכו'.

שי פירון: כשנגמור את ההידוקים הללו, יש גם את קק"ל, ויש את מפעל הפיס, גורמים שונים שהם גורמים תוספתיים, נגיש את ההצעה על מכלול שותפיה, לעיגון חקיקתי מנהלתי ראוי, שלא ייווצר מצב שכל שנה ושנה הסוגיה תעלה מחדש לדיון.

שי פירון: זאת הערה אחת שאני רוצה לומר, היא מאד חשובה.

שי פירון: יש פה בשורה של התחלת דרך.

שי פירון: זה לא סיום, אבל אנחנו מתחילים מהלך.

שי פירון: הדבר השני שאני רוצה לומר, תראו, אני רוצה להגיד משהו.

שי פירון: אני מכיר את החינוך המיוחד, בכל הרשויות שאתם רק רוצים לבחון אותו – כמנהל, כמורה, בכל מגזר שתבדקו את הקשר בין אדם לבין המיוחד, אני מכיר את המערכת.

שי פירון: וצריך לדעת, גם לגבי החינוך המיוחד, גם לגבי שאלות דיפרנציאליות בשכונות כאלה ואחרות, אי אפשר לתת את כל הפתרונות בשנה הראשונה ויש דברים שנלמדים תוך כדי תנועה, ויש דברים שמשתפרים בהם תוך כדי עשייה.

שי פירון: אני רק אומר בענווה שבשנה שעברה סייעות רפואיות – סידרנו.

שי פירון: סייעות לפולין – סידרנו.

שי פירון: הארכת יום לימודים ללקויות, שלפני כן לא קיבלו 1-4, סידרנו.

שי פירון: רק זה, אתם יודעים, לא מדברים על זה, אבל רק זה זה איזה 70-80 מיליון שקלים.

שי פירון: כאילו, אף אחד בכלל לא מדבר.

שי פירון: הכפלנו את דורנר.

שי פירון: הגעתי למשרד, היו 69 ילדים שהיו זכאים ליישום דו"ח דורנר.

שי פירון: בשנה שעברה אנחנו עומדים על כ-1,500 - - -

<מיכל כהן: 2,500, תוספת של 1,500.

שי פירון: 2,500, סליחה.

שי פירון: מוסיפים 1,500 ואנחנו נעמוד על 2,500 ילדים בתוך דו"ח דורנר.

<קריאה: גם חוק השאלת הספרים.

שי פירון: אני מדבר על החינוך המיוחד.

שי פירון: זאת סוגיה שלא טופלה, להבנתי, מצד אחד, ומצד שני לפעמים יש חשיבה שאם אנחנו הולכים למקום מסוים, אז צריך ללכת עד הסוף.

שי פירון: אז אני רוצה להסביר משהו שהוא מאד חשוב בתבונה.

שי פירון: אם אתה רוצה ללכת למקום ולהצליח, ואמרה את זה יפה שרה, אתה צריך לעקוף כל מכשול מעקב.

שי פירון: כל מה שנוגע לפתיחת הסכמי שכר - משמעותו החרבת כל המפעל כולו.

שי פירון: למשל המתי"א, זה רק לפתוח את הסכמי השכר, זה רק להגיע למלחמת עולם עם כל העולם.

שי פירון: אז לפעמים צריך לעבוד בתבונה, להתחיל את המהלך, לראות איך הוא עובד, למצוא דרכים.

שי פירון: אני מעריך שכשנבנה אמון אז אנשים יותר מפוקחים ומצד שני גם יותר מרוככים ואף אחד לא מרגיש מאוים ואף אחד לא מרגיש שלוקחים לו ואף אחד לא מרגיש שעושים לו את זה בדלת האחורית.

שי פירון: כל העניין שאנחנו מדברים עליו כל הזמן זה אמון, אמון, אמון.

שי פירון: אז אני לא באתי כרגע להשפיע על מבנה השכר של עובדי ההוראה בישראל, כפי שאמרה שרה.

שי פירון: כתוצאה מכך הם שותפים וכתוצאה מכך הם מרגישים שזה דבר בעל משמעות.

שי פירון: להביא עכשיו רכיבים כאלה ואחרים, שאני מבין את הבעיה - שאני מניח שהם ייפתרו תוך כדי תנועה בהמשך - להביא אותם כבר עכשיו - פירושו של דבר לייצר מלחמת עולם ולא לעשות את זה בכלל.

שי פירון: ולפעמים לא הכל קורה ביום הראשון.

שי פירון: לפעמים דברים קורים תוך כדי תהליך.

שי פירון: לכן היה חשוב לנו לעבוד בתבונה.

שי פירון: למקסם את שיתוף הפעולה, לעקוף דברים שיגמרו לנו לאיום אסטרטגי, לא איום נקודתי, לאיום אסטרטגי על פתיחת התכנית, וכל הדברים שהם מאיימים, שמנו אותם בשלב הזה בצד.

שי פירון: אנחנו נעשה כל מאמץ לפתור אותם בהמשך.

שי פירון: ודבר אחרון שאני אומר, אני חושב שהוא מאד מאד חשוב כדי להבין את הסיפור הזה.

שי פירון: אנחנו באנו לכאן היום, אני רוצה להבהיר, לא באנו להשיק תכנית.

שי פירון: באנו להניח תכנית מוכנה.

שי פירון: אנחנו לא באנו לכאן היום לספר מה אנחנו עושים, אנחנו באנו לכאן לספר מה עשינו.

שי פירון: אנחנו לא באנו לכאן היום לספר מה אנחנו מתכננים, אנחנו באנו לספר מה יוצא לדרך בימים אלה כבר במניפה רחבה, לכל ילד וילד בישראל בכיתות א' ו-ב'.

שי פירון: סוגית הגנים נשקלה, בעיקר בגלל מה שנאמר על ידי החבר מאשדוד, אריה, שנפגשנו כבר פעם אחת.

שי פירון: אני חושב שבגלל שישנן מסגרות, אמנם לא כולן, אבל ישנן מסגרות, רצינו ללכת למקומות שבהם אין אף מסגרת, וזיהינו שבכיתות א' עד ד' אין הם מסגרת, לכן אנחנו למקומות האלה.

שי פירון: יחד עם זאת, אמרתי שנה א'-ב', שנה הבאה ג'-ד', שנה אחרי זה ה' וגן.

שי פירון: מה יקרה אם עוד שנה נקיים דיון ונחשוב א'-ב'-ג', גן, ד'-ה'?

שי פירון: חברים, בואו נעבור את החופש הגדול הזה, נהיה כולנו שותפים, נעשה את זה הכי טוב שאפשר.

שי פירון: אנחנו לא מדברים פה על חתונות קתוליות, אנחנו מדברים על משהו שאפשר לשנות.

שי פירון: אם בסוכות, אחרי שנעשה סיכום, יתברר כתוצאה מהקולות בשטח, שהסדר של הצירוף לתכנית צריך להיות אחרת, נשקול את זה.

שי פירון: כל מה שאמרתי, הדבר העקרוני הוא בשלוש שנים נקיף את כל המערכת.

שי פירון: מה הוא הסדר?

שי פירון: אתם יודעים מה?

שי פירון: בואו נעבור קודם את א'-ב', נעשה את זה מקצועי, נדאג שכמה שיותר רשויות תהיינה, נלמד מהטעויות שעשינו, נראה מה חסר, נשלים את המקומות החסרים ונקבל החלטה.

שי פירון: ודבר אחרון לבני הנוער.

שי פירון: אנחנו נבוא גם, ולא התייחסתם לזה, לגבי השיתוף שלהם בעבודה - - -

<מיכל כהן: של הבוגרים?

<מיכל כהן: כן, בטח.

שי פירון: אז מעבר לעובדה של העבודה וההשתלבות בתוך המהלך, אנחנו גם נציע לכם, באופן הרבה יותר רחב והרבה יותר עמוק מהשנה הקודמת, מגוון של תכניות חינוכיות מעשירות בשבילכם, כלומר כבני נוער.

שי פירון: זה ייקח עוד קצת זמן.

שי פירון: המנכ"לית שלי לא מוכנה שאני אצא עם משהו עד שהוא לא מודפס בחוברת, מדויק, כולל מי עושה מה, באיזה שעה וכו'.

שי פירון: אז בשבועות הקרובים יהיה לכם דבר כזה, שהוא מרחיב באופן מאד מאד משמעותי.

שי פירון: וכפי שאמרה מיכל מהשלטון המקומי, אני שמח, אחד הדברים הכי חשובים שהיה לי לשמוע היום זאת האמירה שגם אתם מרגישים ששיתוף הפעולה הוא שיתוף פעולה הדוק ואחר.

שי פירון: אנחנו נפגשים כמעט כל יום בימים האחרונים, בעוד מגוון רחב של סוגיות, כדי להדק את הממשק הזה בין השלטון המקומי לבין המשרד.

שי פירון: אנחנו רואים את זה גורמים משלימים, אנחנו רואים את זה גורמים שצריכים ללמוד לעבוד יחד ולמנף את העשייה החינוכית.

שי פירון: התחלנו משהו, אני בטוח שהוא יצליח, נעשה ביחד עוד הרבה דברים חשובים.

שי פירון: תודה רבה.

עמרם מצנע: אני רוצה לסכם ולומר כך.

עמרם מצנע: אלף, באמת מגיעות כל הברכות כפי שנאמרו כאן.

עמרם מצנע: זה כיוון חשוב מאד, התחלתם אותו בשנה שעברה ואתם מקיימים את ההרחבה שלו השנה.

עמרם מצנע: אני גם מודה על כך שהבטחת לבוא לכאן מרגע שהתכנית תסוכם ותאושר על ידי הגורמים, ואכן אנחנו מקיימים היום, בשבוע האחרון של הכנסת, את המפגש הזה.

עמרם מצנע: חשוב לדעתי להבין שהמבחן הוא הביצוע.

עמרם מצנע: ניכר מאד שנתתם תשומת לב להרבה מאד פרטים.

עמרם מצנע: יחד עם זאת, המבחן הוא הביצוע, כי אתם לא המבצעים.

עמרם מצנע: מי שמבצע זה השלטון המקומי.

עמרם מצנע: אין לכם את מערך מנהלי בתי הספר.

עמרם מצנע: אינני יודע כמה מנהלי בתי ספר ייקחו חלק בתכנית באופן מעשי, אבל מי שבעצם מפעיל את התכנית, כמובן במימון שלכם, בהנחיות שלכם, זה השלטון המקומי, ועל כן שיתוף הפעולה פה הוא קריטי.

עמרם מצנע: כמובן גם ההורים, גדעון.

עמרם מצנע: אתם צריכים, יש פה תחרות לא פשוטה עם הקייטנות.

עמרם מצנע: זה מסתיים בצהריים, הקייטנות ממשיכות עד אחרי הצהריים.

עמרם מצנע: הקייטנות מסיעות את כל הילדים בדרך כלל, כאן מסיעים על פי קריטריונים קבועים, וכמובן הקייטנות נותנות התפרקות, בידור ובילוי, ולכן יש פה תחרות לא פשוטה, ואתם צריכים לשדר כלפי מטה, לוועדי ההורים היישוביים והבית ספריים, את הערך החשוב, ולתת תוכן לתכנית הזו, כי אחרת היא לא תתקיים כפי שאנחנו רוצים.

עמרם מצנע: אני גם מאד שמח על הדיפרנציאליות שאנחנו מנסים להכניס אותה בכל תחום ובכל מקום, גם ביישובים.

עמרם מצנע: דרך אגב, יש לי פה סקר משנת 2012, שבאשכולות 1-2 רק 6% מהילדים השתתפו בקייטנות, שזה בעיקר, דרך אגב, זה 99% היישובים הערביים.

עמרם מצנע: באשכולות 3-4 – 25%.

עמרם מצנע: בהחלט אני מקווה מאד שנראה פה כניסה מאסיבית לתוך אותם שכונות ויישובים חלשים.

עמרם מצנע: צריך לזכור וזה עוד פעם לשלטון המקומי, בלי הצוות הקבוע של בית הספר, המזכירה, המנהלן, מאד קשה להפעיל את זה ולשמור גם על בית הספר כמו שצריך.

עמרם מצנע: כל שנה יש ויכוח איתם, כי הם אין להם את מערך החופשות שיש למורים ושומרים את ימי הפעילות שלהם לחודש השני, שבו מכינים.

עמרם מצנע: יש פה הרבה מאד דברים שחיי היום יום יהיו פחות קלים ופחות פשוטים מהתכנית עצמה, ולכן השלטון המקומי צריך להיות פה בהחלט שותף מלא בדברים האלה.

עמרם מצנע: אני בהחלט מקווה שעושים צעד ראשון, חשוב מאד למימוש החלק הלא פורמאלי של היממה, של השבוע, של השנה, כי בסופו של דבר החינוך הוא, כפי שנאמר פה – 24/7 וזה בהחלט כיוון נכון וראוי.

עמרם מצנע: עלו נושאים נוספים, החופשות בכלל, נושא הסייעות וההסעות בחינוך המיוחד שעסקנו בהן לא מזמן, נצטרך להמשיך לעסוק בהם.

עמרם מצנע: דברים רבים נוספים שמחכים כמובן לטיפולה של הוועדה.

עמרם מצנע: דיברת הרבה על אמון, אז הוועדה נותנת בכם אמון מלא.

שי פירון: אני חייב לומר שאני מאחל לכל שר יושב ראש כזה, גם - - -

עמרם מצנע: אה, זה לא - - -.

עמרם מצנע: תודה רבה.