הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת החוק בעניין השוויון בנטל ולהסדרת מעמדם של תלמידי הישיבות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 41, 2014-02-18 17:30

איילת שקד: שלום, אנחנו פותחים את הדיון.

איילת שקד: על סדר-היום: הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 19 הוראת שעה) (שילוב תלמידי ישיבות), התשע"ג-2013 – הצבעות על ההסתייגויות להצעת החוק.

איילת שקד: סעיף 26לז: "לא ייפּגע" – כפי שהחלטנו בישיבה על הנושא הזה – "מעמדה ושילובה של יוצא צבא אישה בשירות ביטחון בשל שירותם של תלמידי ישיבות בשירות ביטחון לפי פרק זה".

משה גפני: אפשר להצביע בעד וזהו, רק תסבירו לי למה.

משה גפני: בכל חוק שירות ביטחון, שיהיה כתוב: לא יפגע מעמדה, ואיך אמרת, מאיר?

מאיר פרוש: - - - מעמדה ושילובה.

איילת שקד: קיימנו בנושא הזה שלוש ישיבות, אז בואו נצביע, באמת.

משה גפני: לא, אני רוצה לדעת, למה.

משה גפני: רוצים להגיד: אנשים חרדים, תדעו לכם, יש רשימה בכל מקום שאתם תשרתו, שתהיינה שם נשים, חוץ מהצוללות, מה?

איילת שקד: אנחנו פשוט קיימנו על זה כבר שלוש ישיבות.

משה גפני: גדי, אתם צריכים את זה?

מאיר פרוש: אני אחדד את זה אחרת: לכאורה, הסעיף הזה מופיע מכיוון שיתכן שאלה שכותבים את זה מכירים ויודעים חלק מאורח החיים של הציבור החרדי, ומביעים חשש מהימצאותם של גברים חרדים כאשר נשים אומרות, והם יביאו לנו הוכחות מבית-שמש, עם האוטובוסים, האלה והאחרים, שהם קיימים.

מאיר פרוש: אז מישהו פעם אמר, יכול להיות שייפגע מעמדה, כבודה ושילובה של האישה, ומבקשים לחזק את האישה.

מאיר פרוש: הבנתי.

מאיר פרוש: אבל באמת צריך לחשוב, באמת צריך לחשוב, כאשר יהיו גברים חרדים שיבואו לשרת, והם מבחינתם – באחד הדיונים כבר דיברנו על זה, ואף אחד מאלה שיושבים גם בלשכה המשפטית, לא ידעו לענות לנו בצורה ברורה וחלקה – יכול בהחלט להיות שגברים חרדים יבואו לשרת, יכול להיות גם באחד, אבל אם יהיו קבוצות גדולות יותר, יכול בהחלט להיות שאותו גבר חרדי שבאורח החיים שלו מקובל אצלו, כפי שאמרתי, שהוא לא נוסע עם אישה במעלית, אישה עוברת – הוא מסובב את הראש, עוצם עיניים, שם גם יד.

משה גפני: יד על העיניים.

מאיר פרוש: יד על העיניים.

מאיר פרוש: אתם צוחקים, אבל זה יכול לקרות בהחלט, וזה יקרה וזה קורה.

מאיר פרוש: אז תנו אתם את הפיתרון תנו אתם את הפיתרון.

אלעזר שטרן: אנחנו יודעים - - -

מאיר פרוש: מישהו נתן לך רשות דיבור?

מאיר פרוש: אני באמת שואל.

מאיר פרוש: אני רוצה תשובה.

מאיר פרוש: את מנהלת הוועדה - - -

איילת שקד: אני אגיד לך, פרוש, פשוט על הנושא הזה כבר קיימנו, לדעתי, שלוש ישיבות.

משה גפני: עכשיו זה העיקר.

עפר שלח: - - - בוא נצביע על זה כבר, יא אלוהים.

עפר שלח: לא, לא אליך דיברתי.

מאיר פרוש: אני לא רוצה להיגרר גם.

מאיר פרוש: הרי אני מעלה שאלה: יכול להיות שגבר ייכנס לחדר אוכל, ואישה תסתובב שם, והיא תגיד: הוא פגע בי - - -

איילת שקד: אבל הוצאנו את "כבודה".

איילת שקד: הוא לא פגע בשילובה והוא לא פגע במעמדה.

<קריאה: כבוד אין לה, לאישה.

<קריאה: יש לה מעמד ושילוב.

<קריאה: יאללה.

משה גפני: היושבת-ראש, אני מבקש גם להתייחס.

מאיר פרוש: ואז אני שאלתי ויש לי הסתייגות על זה: ואיפה עכשיו הכבוד, והמעמד והשילוב של הגבר?

מאיר פרוש: ההפוך גם צריך להיות פה, לא?

איילת שקד: אז תראו, באתי מוכנה לישיבה, ואני רוצה להזכיר לכם שבחוק השירות האזרחי, הכנסנו סעיף: המנהל ימנה עובד בעל רקע והיכרויות עם אורח החיים החרדי, שתפקידו יהיה לבצע את הבדיקות הנדרשות להבטחת קיום האמור בסעיף קטן זה, ולקבל תלונות ופניות הנוגעות לעניין.

איילת שקד: יש כזה מישהו בצבא, נכון?

<גדי אגמון: כן, יש מערך שלם.

מאיר פרוש: אפשר לראות אותו?

משה גפני: מה, כן?

משה גפני: מי זה?

איילת שקד: יש.

משה גפני: אתה נכנסת פה באווירת הצחוק שמתנהלת פה.

<גדי אגמון: אני ממש לא צוחק.

<גדי אגמון: בצה"ל יש מרא דאתרא, קוראים לו: הרב הצבאי הראשי.

משה גפני: אה, כל הכבוד לו.

מאיר פרוש: אבל זה במונחים של היום.

מאיר פרוש: פה מדברים על מסות.

אלעזר שטרן: רק מה זה "מעמד", תגידי לי.

אלעזר שטרן: זו מילה משפטית?

אלעזר שטרן: אני יודע מה זה "כבודה" ואני יודע מה זה "שילובה".

אלעזר שטרן: מה זה "מעמדה"?

איילת שקד: אני לא יודעת.

איילת שקד: טוב, חברים, חבל לבזבז זמן - - -

משה גפני: זה סעיף משמעותי מאוד.

משה גפני: חבר הכנסת פרוש מעלה דבר פרקטי, דבר שעלול לקרות.

משה גפני: אני לא מדבר על זה, אני לא נכנס לעניין.

משה גפני: אני רק רוצה שנדע מה המסר שעולה מן הסעיף הזה.

משה גפני: אני לא מדבר על דבר פרקטי, אני לא חושב שאם ירצו למנות לתל-נוף מפקדת אישה, אין בזה שום נושא ושום דבר, אפילו שמשרתים בתל-נוף חרדים.

משה גפני: אם ירצו להושיב ליד המחשב גבר חרדי וחיילת, אני לא חושב שיהיה איזשהו מפקד שיעשה את זה.

משה גפני: אני לא חושב שהדבר הזה מביא לדבר פרקטי כלשהו.

משה גפני: רק מה שחבר הכנסת פרוש העלה, הנושא שיכול להיות תלונות ממישהי, או גבר שהוא לא בסדר, שיכולים להיגרם מזה דברים שהם דברים לא אמיתיים, אבל דברים שיכולים ליצור בעיות.

משה גפני: אני רק אומר לכם שתדעו דבר אחד: הסעיף הזה, אין מקומו כאן.

משה גפני: הוא מיותר לחלוטין.

משה גפני: יש חוקים שמדברים על מעמדה של האישה - - -

איילת שקד: הנה, עליזה באה לשמור על הסעיף.

עליזה לביא: ועוד לידך אני יושבת.

משה גפני: בסדר, זה לא הדבר היחיד שהיא טועה בו.

עליזה לביא: אני צריכה לשמוע את זה, אדוני?

עליזה לביא: אחרי התאונה שלך בשבת, חבל על הזמן, איזו תאונה.

אלעזר שטרן: למה לא?

אלעזר שטרן: כולם ביחד, כולם ביחד.

איילת שקד: הוא קפץ שתי כיתות.

משה גפני: אבל המשמעות של העניין, שהוא לא תורם לאישה שום דבר.

משה גפני: הוא גם לא פוגע בגבר כנראה בשום דבר.

משה גפני: המשמעות של הסעיף הזה, שאין מקומו כאן מפני שיש את החוקים הקיימים, וברור שהצבא לא יפגע בשילובה או במעמדה של האישה.

משה גפני: אין בכלל צד כזה בגלל שלוקחים חרדים.

משה גפני: זה פשוט יהיה הכותרות שאני אעשה אחרי החוק.

משה גפני: אני אגיד שאתם מתכוונים לחלן את הציבור החרדי.

משה גפני: למה?

משה גפני: מה הראיה?

משה גפני: יש לי כל מיני ראיות, אבל יש ראיה בולטת מאוד: אין בשום חוק שירות ביטחון, או בשום חוק שנוגע לתפקוד הצבא, אין סעיף כזה, גם לא יכול להיות סעיף כזה.

משה גפני: למה שמו את זה כאן?

משה גפני: כדי להגיד לציבור החרדי: תדעו לכם, אנחנו עכשיו נשמור על הנשים, שהן ישבו לידכם, שכל מה שנלווה לעניין הזה, הוא לא מוסיף כלום למעמד האישה, הוא לא מוסיף כלום לצבא, הוא לא נעשה בכלל על שום דבר, רק על כותרות, שתדעו שרוצים לחלן את הציבור החרדי.

משה גפני: אני מבקש לדעת מגדי אגמון אם הצבא מבקש את זה, אם זה יפגע במעמדה של האישה.

איילת שקד: אני מזכירה שהרמטכ"ל היה כאן ואמר: הצבא ידאג, בכל מה שקשור לצבא, כמובן, שחרדי שנכנס לצבא יצא חרדי.

איילת שקד: זה מה שאמר כאן הרמטכ"ל.

משה גפני: בסדר גמור, אז למה צריך את זה?

מאיר פרוש: למה בחרו בבית היהודי, ביהדות התורה ובש"ס?

מאיר פרוש: כדי לומר שלא כל מה שהרמטכ"ל חושב, הוא חושב גם בדיוק בראש של יהדות התורה.

מאיר פרוש: אומרים לך נציגים של יהדות התורה, שלדעתנו יש בזה בעיה.

מאיר פרוש: אם מישהי מהנשים המשרתות בצה"ל תקבל חיזוק מהסעיף הזה – הבנתי, אבל זה לא קורה.

איילת שקד: טוב, בואו נצביע.

איילת שקד: הבנתי.

איילת שקד: בואו נצביע על הסעיף.

איילת שקד: עופר, אנחנו מצביעים.

אריאל אטיאס: לא, בגלל "מעמדה" - - -

איילת שקד: לא, הקראתי את הסעיף של חוק שירות אזרחי, וגדי אגמון אמר, יש רבצ"ר, הוא צריך לדאוג; שאם הוא יקבל תלונה או פנייה, הוא צריך לדאוג לזה.

משה גפני: אני מבקש התייעצות סיעתית.

מאיר פרוש: אפשר לצייד אותו עם תעודות הזיהוי?

איילת שקד: חבר הכנסת גפני, עשינו על זה כבר ארבעה דיונים.

משה גפני: לא, זה הדיון הראשון.

משה גפני: מה זה, "עשינו"?

משה גפני: עשינו את זה רק עם חרדים.

משה גפני: לא עשינו את זה בשום חוק אחר.

משה גפני: אני רוצה התייעצות סיעתית.

משה גפני: אני הולך לדבר עם ליצמן.

איילת שקד: טוב, גפני, יש לך חמש דקות התייעצות סיעתית.

משה גפני: לא, הוא בחו"ל.

<קריאה: ואתה הולך ברגל.

איילת שקד: גדי, אפשר לכתוב שהרבצ"ר יהיה אמון על תלונות ופניות אם תהיה פגיעה באורח החיי החרדי?

<גדי אגמון: כל מה שמילא קורה, אין לי בעיה עם זה.

איילת שקד: טוב, בואו נצביע על הסעיף.

איילת שקד: הסתיימה ההתייעצות הסיעתית עם ליצמן.

איילת שקד: מי בעד סעיף 26לז?

משה גפני: רגע, יש לך הסתייגות.

איילת שקד: אין לך הסתייגות, פרוש.

מאיר פרוש: אין לי את זה בסעיף הזה.

איילת שקד: לא, זה לא בסעיף הזה.

איילת שקד: מי בעד 26לז?

איילת שקד: ירים את ידו.

איילת שקד: מי נגד?

אלעזר שטרן: רק משפט אחד: זה לא קורה לי הרבה פעמים שאני מצביע במשהו שאני לא מבין אותו, ורק בגלל שאני - - -

מאיר פרוש: בחבורה הזו, בקבוצה הזו.

עליזה לביא: מה אתה לא מבין?

עליזה לביא: מה אתה לא מבין?

איילת שקד: בקיצור, נכנעת ללחץ חברתי.

עליזה לביא: מה אתה לא מבין?

עליזה לביא: יושבת-הראש, אני יכולה לענות לו, בבקשה?

אלעזר שטרן: רגע, אני אגיד לך מה אני לא מבין.

<קריאה: תמיד הוא חייב עם הזה.

<קריאה: די כבר, די.

משה גפני: אתה עכשיו תעמוד לעמוד התלייה.

אלעזר שטרן: אמרה חברת הכנסת מיש עתיד, אם אני לא אגיד, היא לא תדבר.

אלעזר שטרן: עליזה, אני לא יודע מה זה "מעמדה".

אלעזר שטרן: אני שאלתי את המשפטנים, בחוק.

אלעזר שטרן: אבל דוגרי, את לא יכולה להסביר לי.

עליזה לביא: מה אני לא יכולה להסביר לך?

איילת שקד: חברים, אנחנו מנסים לשכפל את סעיף המראה שהכנסנו לחוק השירות האזרחי, להכניס לחוק שירות ביטחון.

איילת שקד: בינתיים, בעוד אנחנו מנסים להבין איך להכניס את הסעיף, עליזה, תסבירי לו למה הסעיף הזה נחוץ.

אלעזר שטרן: לא "למה".

אלעזר שטרן: מה זה "מעמדה".

אלעזר שטרן: אבל אני חושב שצריך את בעלך.

עליזה לביא: אתה רוצה עוד פעם שיהיה לי ניגוד עניינים, גם בוועדה הזאת?

אלעזר שטרן: שאלתי משפטנים אם יש חוק שיש בו את ה מילה "מעמדה".

מאיר פרוש: למה לא הסתפקת בשירות אזרחי, שהרב הראשי לישראל יעשה את זה?

מאיר פרוש: גדי, למה בשירות האזרחי לא הסתפקנו ברב הראשי לישראל?

איילת שקד: רגע, אני וגדי בהתייעצות סיעתית.

אלעזר שטרן: זה פוליטיזציה של צה"ל.

משה גפני: נו, אז מה?

איילת שקד: תיכף תעשה חוק לפטר את גדי.

עליזה לביא: אולי הוא יזמין את אשתו, להסבר.

מאיר פרוש: לרבצ"ר יהיה את התעודות זיהוי?

מאיר פרוש: לרבצ"ר יהיה את התעודות זיהוי, תאמין לי.

משה גפני: זו התוצאה, כשיש הוראה מראש הממשלה לא להצביע על דברים רציניים - - -

עליזה לביא: אין דבר כזה.

עליזה לביא: כבר הודיעו ש - - -

אלעזר שטרן: גם אתה אכלת את זה?

אלעזר שטרן: דוגרי, עליזה, יש לך הסבר?

עליזה לביא: לפני שבועיים הייתי עם סא"ליות בשיחה.

עליזה לביא: אתה יודע כמה נשים צריכות היום לזוז הצידה, וכמה בעלות תפקידים שהוכשרו בצבא לא יכולות לשרת בתפקידים כי יש אוכלוסיות שמבקשות?

אלעזר שטרן: אני מבין, זה "שילוב".

אלעזר שטרן: מה זה "מעמד"?

עליזה לביא: לא, זה לא "שילוב".

אלעזר שטרן: זה ממש "שילוב".

עליזה לביא: זה לא רק שילוב, זה לא רק שילוב.

אלעזר שטרן: זה רק שילוב.

עליזה לביא: לא, לבוא ולומר לנשים שהן לא יכולות לשמש בתפקידים המקצועיים שלהן כי הן נשים, זו פגיעה, זו פגיעה במעמד.

אלעזר שטרן: זה שילוב, זה שילוב בתפקידים - - -

עליזה לביא: לא נכון, זה לא שילוב.

עליזה לביא: זה לא שילוב, אלעזר.

עליזה לביא: מאחר ונולדת כשהתנאים היו גם משלבים וגם מעמדיים עבורך כגבר, אז כל מה שאנחנו משיגות כאן, תאמין לי, זה עקב בצד אגודל.

עליזה לביא: ואני חוששת ומוטרדת, והנראות הציבורית של המרחב הציבורי בצבא עתידה להשתנות.

אלעזר שטרן: אבל בשביל זה יש שילוב.

אלעזר שטרן: גם בחוק יסוד: כבוד האדם אין את המילה "מעמד".

איילת שקד: טוב, אלעזר, מכיוון שעשית משהו שאתה לא מבין ולא מאמין, זה כבר נעשה, ונגמר.

איילת שקד: גמרנו.

איילת שקד: אנחנו נצביע בעוד כמה דקות על סעיף מקביל שכרגע אחז מנסח על אורך חייו - - -

משה גפני: בינתיים יש רביזיה, את יודעת.

איילת שקד: לא.

משה גפני: אז עכשיו תדעי.

איילת שקד: אוקי.

איילת שקד: דיווח, 26לח:

<איילת לוי: סעיף 26לח: דיווח, בעמוד 27 אצלכם.

אלעזר שטרן: אטיאס, תנצל את זה, עופר עייף.

איילת שקד: אלעזר, אתה באופן קבוע מפריע לאיילת.

אלעזר שטרן: סליחה, סליחה.

<איילת לוי: "שר הביטחון ידווח לוועדת חוץ והביטחון של הכנסת אחת לשנה לגבי השנה שחלפה בעניינים אלה: 1.

<איילת לוי: מספר המתייצבים לשירות סדיר בכלל, ומספר המתייצבים כאמור מקרב תלמידי הישיבות בפרט.

<איילת לוי: "

מאיר פרוש: יש לי שאלה: אם שר הביטחון יצטרך לומר כמה גברים וכמה נשים, ונשים יהיו פחות מגברים, אז זו תהיה פגיעה בכבוד האישה?

מאיר פרוש: אם בסוף יתברר בדיווח שנשים שירתו פחות מאשר גברים, זו פגיעה?

מאיר פרוש: יכול להיות שהוא יצטרך להימנע מלדווח?

<קריאה: תהיה ועדת חקירה ממלכתית למה זה קורה.

אלעזר שטרן: רק אם הן ישנות בסוכה.

איילת שקד: ויש להן זקן.

איילת שקד: טוב, היא ממשיכה.

<איילת לוי: "2.

<איילת לוי: מספר צווי דחיית השירות וצווי הפטור משירות סדיר שניתנו לפי פרק זה.

<איילת לוי: 3.

<איילת לוי: נתונים השוואתיים בעניינים המפורטים בפסקאות (1) ו-(2) ביחס לשנים קודמות.

<איילת לוי: 4.

<איילת לוי: השפעות יישום הוראות פרק זה על השירות בשירות ביטחון לרבות בכל הנוגע למעמדן ולשילובן של נשים בשירות ביטחון.

<איילת לוי: 5.

<איילת לוי: מסלולים המותאמים לשירותם של תלמידי ישיבות שנפתחו או הורחבו.

<איילת לוי: "

מאיר פרוש: מהי משמעות "מסלולים"?

מאיר פרוש: מה זה "מסלולים"?

איילת שקד: סעיף 5 חשוב מכיוון שאמרנו שאנחנו רוצים שהצבא יפתח מסלולים נוספים, כפי שהיום יש "נצח יהודה" ו"שח"ר כחול", אנחנו רוצים לעקוב אם צבא פתח צוללת חרדית, אם הצבא פתח פלוגה בפיקוד העורף חרדית וכולי.

איילת שקד: דיברנו על זה.

<קריאה: איזה סעיף?

איילת שקד: סעיף 26 לח(א5).

מאיר פרוש: אפשר לבקש, כמו שביקשנו בשירות אזרחי – מבחינתנו זה לא נקרא: תלמיד ישיבה.

מאיר פרוש: הוא הולך לשרת, אז הוא היה פעם, תלמיד ישיבה לשעבר.

משה גפני: זה לא תלמידי ישיבות.

איילת שקד: "של בוגרי החינוך החרדי".

<קריאה: אפשר מה שהיה בשירות האזרחי.

איילת שקד: מה היה?

איילת שקד: מה שמנו שם?

משה גפני: היה נוסח.

מאיר פרוש: בשירות אזרחי אמרנו שירות אזרחי-לאומי כן, ולא היה: תלמידי ישיבות.

מאיר פרוש: היה שירות אזרחי לתלמידי ישיבות, והפכנו את זה ל - - -

איילת שקד: בסדר, נשנה את זה.

איילת שקד: פרוש, הסתייגותך התקבלה.

משה גפני: זו לא היתה הסתייגות.

משה גפני: זו היתה עזרה.

משה גפני: אני רק מבקש, בפסקה (4), שיהיה כתוב גם: שליד כגבר חרדי תשב חיילת.

משה גפני: שנדע את האמת: שליד כל גבר חרדי תשב חיילת.

אריאל אטיאס: תגידו, אתם עדיין ב"הורדה במעמדה"?

מאיר פרוש: זה חוזר על עצמו.

<איילת לוי: "(ב) הדיווח לעניין השפעות יישום הוראות פרק זה על מעמדן ושילובן של נשים בשירות ביטחון כאמור בסעיף קטן (א)(4), יימסר לוועדה קידום מעמד האישה.

<איילת לוי: "

מאיר פרוש: יש לי הערה פה: אני חושב שזו פגיעה בכבודה של האישה, כאשר הדיווח הוא אחרי הדיווח לוועדת החוץ והביטחון.

מאיר פרוש: קודם כל, דיווח לוועדה לקידום מעמד האישה.

איילת שקד: טוב, בואו נצביע על סעיף 26לח.

משה גפני: רגע, מה, זה באמת הוועדה לקידום מעמד האישה?

מאיר פרוש: לא, קודם דיווח לוועדה לקידום מעמד האישה, כדי לא לפגוע בכבודה של האישה.

משה גפני: ובוועדה לקידום מעמד האישה רק בתנאי שבראשה עומדת אישה.

איילת שקד: פעם גדעון סער היה בראש הוועדה, והיא היתה מעולה גם.

משה גפני: אני יודע.

משה גפני: פעם הייתי שם חבר - - -

מאיר פרוש: אלעזר, תעזור לי, אלעזר.

אלעזר שטרן: אני עוזר לך.

מאיר פרוש: אני מבקש שהדיווח יהיה קודם בוועדה לקידום מעמד האישה, ואחר-כך בוועדת החוץ והביטחון, כי אחרת זה פגיעה באישה.

משה גפני: אלעזר, אם זה חוק בשביל לגייס אנשים, אתם תעשו מהר "הטבת חלום".

איילת שקד: טוב, חברים, השעה מאוחרת ואנחנו רוצים ללכת הביתה.

משה גפני: אתם נפלתם על השכל.

אריאל אטיאס: מה, הביתה?

אריאל אטיאס: עכשיו התחלנו את הישיבה, מה קרה?

איילת שקד: אני מבינה שאתם נהנים, אבל - - -

משה גפני: אנחנו נהנים.

משה גפני: אנחנו לא מפסיקים ליהנות.

מאיר פרוש: יושבת-ראש הוועדה תומכת בהסתייגות שלי.

מאיר פרוש: אני מבקש שהדיווח יהיה קודם כל בוועדה לקידום מעמד האישה, כדי לא לפגוע בכבוד האישה.

מאיר פרוש: אחר-כך שילכו לוועדת החוץ והביטחון.

איילת שקד: אנחנו עכשיו הולכים להצביע על סעיף ל"ח.

איילת שקד: יש הסתייגויות.

<עידו בן-יצחק: חבר הכנסת שטרן, יש לך הסתייגות?

אלעזר שטרן: כן.

אלעזר שטרן: עמוד 27 למעלה – קודם כל, אני רוצה לשאול את גדי, וגם לטובת העניין – עפר, אתה אתי?

אלעזר שטרן: עמר?

משה גפני: על מה יש לו הסתייגות?

אלעזר שטרן: אחת, על מספר הפעמים; האם אנחנו חושבים שפעם בשנה, בהנחה שגם יש יעדים וסוגים של מעקב, זה מספיק?

אלעזר שטרן: הייתי אומר: אחרי עונת גיוס, אבל אני מבין שאצל החרדים לא תהיינה בדיוק עונות גיוס.

אריאל אטיאס: רגע, למה לא יהיו?

אריאל אטיאס: אמרתם ביולי.

<גדי אגמון: יולי זה אחת לשנה.

<גדי אגמון: כשהוא מדבר על עונות גיוס, הוא מדבר על כל רבעון.

מאיר פרוש: אני חושב: אחת לחודש דיווח, אם היו - - -

איילת שקד: בקיצור, ההסתייגות שלך היא הזמן.

איילת שקד: שזה לא יהיה אחת לשנה, אלא - - -

משה גפני: אם אפשר, כל חצי יום.

אלעזר שטרן: אני חושב שכדי לעזור לכולנו לעמוד ביעדים - - -

איילת שקד: טוב, חברים, יש משהו בדבריו, לשם שינוי, של חבר הכנסת שטרן.

איילת שקד: יש בזה היגיון, שזה לא יהיה פעם בשנה.

איילת שקד: שטרן, אולי פעמיים בשנה?

אלעזר שטרן: אז זה מה שאני חושב, שנשאל את גדי, שמערכת הביטחון תגיד מה היא חושבת.

<גדי אגמון: אחת לחציון – אפשרי.

משה גפני: אתם נפלתם על השכל לגמרי - - -

איילת שקד: למה?

איילת שקד: אנחנו רוצים שזה יצליח.

משה גפני: - - - אני אדווח פה לוועדה לקידום מעמד האישה.

<קריאה: לא, זה לא בנושא מעמד האישה.

<קריאה: זה היעדים.

משה גפני: וועדת החוץ והביטחון - - -

אלעזר שטרן: רגע, גפני, עוד לא הגענו לזה.

משה גפני: אתם פשוט הופכים את - - - ללעג וקלס.

משה גפני: תעשו מה שאתם רוצים.

אלעזר שטרן: גפני, עוד לא הגענו זה.

משה גפני: - - - באיזה חוק יש דיווח כל חצי שנה?

משה גפני: באיזה חוק?

אלעזר שטרן: מה אתם צריכים?

<גדי אגמון: פעם בשנה לעמוד ביעדים, פעם בשנה לדווח.

<גדי אגמון: הכנסת תקרא לנו – נבוא.

אלעזר שטרן: זה הכול ככה.

איילת שקד: זה נכון.

איילת שקד: הם צודקים, אלעזר.

איילת שקד: אלעזר, הם צודקים.

איילת שקד: הם צודקים.

<גדי אגמון: - - -

משה גפני: גדי, אני מבקש ממך להפסיק לדבר בהיגיון.

משה גפני: אין פה מקום לדברים.

איילת שקד: טוב, הם צודקים, אלעזר.

איילת שקד: אם יהיה יושב-ראש לוועדת החוץ והביטחון, נוכל לקרוא להם מתי שהוא רוצה.

עליזה לביא: - - - שוויון מגדרי, להוסיף.

איילת שקד: די, עליזה.

איילת שקד: די.

עליזה לביא: לא, זה השם של הוועדה.

עליזה לביא: מה זה, "די"?

איילת שקד: אה, לשנות את שם הוועדה.

איילת שקד: בסדר.

משה גפני: לשנות את שם הוועדה, כל יום וחצי.

עליזה לביא: הוא נהיה הדובר שלי.

<קריאות: - - -

איילת שקד: עליזה וגפני, אתם כמו אריק ובנץ.

עליזה לביא: סליחה רגע, מי אריק ומי בנץ?

אלעזר שטרן: איילת, אני היחיד שפוחד ממך פה.

משה גפני: יש לי הצעה – אני רוצה להכניס הסתייגות, מי יהיה יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון.

משה גפני: אם כבר - - -

אלעזר שטרן: איילת, את לא משתלטת על הוועדה?

איילת שקד: טוב, חברים, די.

איילת שקד: בשעות מאוחרת אני רואה שהמשמעת מתרופפת.

אלעזר שטרן: תגידו, אתם השתגעתם?

אלעזר שטרן: שש זה מאוחר?

איילת שקד: אני מבקשת, אלעזר, בוא נוריד את ההסתייגות.

איילת שקד: מה שגדי אמר זה הגיוני.

אלעזר שטרן: תני לי רגע.

אלעזר שטרן: אני יכול לדבר?

אלעזר שטרן: אני רוצה שני דברים: האחד, יש לי שאלה – אני אומר לך עכשיו באמת, כמו מעמד האישה שתיכף נגיע לזה – למה דחפו פה: מספר המתייצבים לשירות סדיר בכלל?

איילת שקד: כדי שאפשר יהיה להשוות.

אלעזר שטרן: להשוות את מה?

איילת שקד: די, אלעזר, תפסיק לחפור.

איילת שקד: כבר עברנו על הסעיף הזה.

אלעזר שטרן: חבר'ה, זאת בדיחה.

אלעזר שטרן: למה אתם משווים את זה?

איילת שקד: לכלל המתגייסים, כדי שתדע כמה חרדים התגייסו יחסית לאוכלוסיה.

אלעזר שטרן: אז תגידי: לאוכלוסיית הפטורים.

איילת שקד: מה זה משנה, אלעזר, נו.

אלעזר שטרן: לא, בגלל שתופסים פה טרמפים על החוק הזה.

אלעזר שטרן: רוצים את שר הביטחון שיבוא וידווח?

אלעזר שטרן: שיבוא וידווח.

אלעזר שטרן: מה, אתם לא יודעים לעשות השוואות אחר-כך?

אלעזר שטרן: זה קשור לחוק הזה.

איילת שקד: טוב, אלעזר, הסעיף מנוסח בסדר.

אלעזר שטרן: אוקי.

אלעזר שטרן: הדבר השני - - -

איילת שקד: אין לך עוד הסתייגות.

אלעזר שטרן: רגע.

אלעזר שטרן: אני שואל עוד פעם: טובת העניין לכולנו, בגלל שזה לא סתם דיווח, זה דיווח שנועד לאפשר לפעול.

אלעזר שטרן: אנחנו יכולים תמיד להגיד לשר הביטחון לבוא, וגם לא בדיוק צריך את שר הביטחון פה.

אלעזר שטרן: אבל האם המעקב הדו-שנתי הזה, הוא לא משרת את מטרת החוק הזה?

אלעזר שטרן: האם אנחנו חושבים שכשיש שנת יעדים וזה מדד להמשך החוק ולהחלת החוקים, האם זה נכון שבסוף שנה – ועל פניו אנחנו הרי נהיה במתח כל פעם, האם חוק ביטחון נכנס או לא נכנס, כמעט בלי יכולת תגובה?

משה גפני: למה אחת לחצי שנה?

משה גפני: למה לא אחת לחודש?

איילת שקד: אני אגיד לך מה כדאי.

איילת שקד: כדאי אולי לקבוע את החודש.

איילת שקד: אנחנו יודעים ששנת גיוס נספרת מיוני ליולי.

עפר שלח: הכול אתם רוצים להכניס בחקיקה ראשית, אלעזר?

עליזה לביא: לְמה?

איילת שקד: אני גם נגד.

איילת שקד: תקשיב, יש יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון, אני מעריכה שיש לו שיקול דעת.

עפר שלח: יש ועדת משנה, עמר מטרטר אותנו.

עפר שלח: כל נהג שזז, עמר קורא לנו.

איילת שקד: עפר, רסן אותו.

אלעזר שטרן: רגע, נו, אני רוצה לשמוע.

איילת שקד: די, די, פה זה לא פסיכולוג.

איילת שקד: די, אלעזר, חבל על הזמן של כולנו.

איילת שקד: באמת, יש לי עוד דברים לעשות בחיים.

אלעזר שטרן: אם זה לא פסיכולוג, תורידי את סעיף 4.

<לירון דוד: אני רוצה להתייחס להסתייגות וגם להערה שהעברנו אליכם, שיכול להיות שכדאי לחשוב על איזשהו דיווח שגם יגיע לציבור שעליו מחילים את החוק הזה.

<לירון דוד: זאת אומרת, איזשהו פרסום - - -

מאיר פרוש: לפרסם את זה באינטרנט של תלמידי הישיבות.

<לירון דוד: אולי בעיתונים יומיים - - -

עפר שלח: חבר'ה, מספיק כבר.

עפר שלח: מספיק לחוקק כל דבר.

עפר שלח: נו, בחיאת דינקום.

עפר שלח: זה נושא בלב תשומת הלב הציבורית.

עפר שלח: די כבר.

איילת שקד: אני מסכימה עם עפר.

מאיר פרוש: כאשר רוחאני הולך לישון - - -

איילת שקד: מספיק, די, סיימנו.

איילת שקד: ההסתייגות שלך, קדימה, חבר הכנסת עמר בר-לב, בבקשה.

עמר בר-לב: כפי ששר הביטחון מדווח פעם בשנה, אני מבקש שגם שר הכלכלה ידווח פעם בשנה - - -

איילת שקד: אתה צודק במאה אחוז, לדעתי.

איילת שקד: למה זה לא נכנס?

מאיר פרוש: זה בשירות אזרחי, לא פה.

איילת שקד: זה בשירות אזרחי, נכון.

איילת שקד: אבל זה לא מתאים לחוק שירות ביטחון, לא?

עמר בר-לב: כל החוק הזה, מטרתו, בין היתר, שיגיעו לתעסוקה.

עמר בר-לב: אני רוצה ששר הכלכלה ידווח פעם בשנה כמה אנשים עברו דרכו.

איילת שקד: אני מסכימה, אני מסכימה.

<אחז בן-ארי: אבל זה לא חוק שירות ביטחון.

מאיר פרוש: כבוד מעמד האישה זה בשירות ביטחון?

מאיר פרוש: רגע, למה כבוד מעמד האישה זה בשירות ביטחון?

איילת שקד: תראה, זה ברור שהוא צריך לעשות את זה.

איילת שקד: השאלה היא אם צריך להכניס את זה לחוק - - -

עמר בר-לב: אם רוצים להכניס את זה לחוק שירות אזרחי – אין לי בעיה.

<עידו בן-יצחק: לא, זה לא מתאים גם לחוק שירות אזרחי.

איילת שקד: זה לא מתאים גם לחוק שירות אזרחי.

<עידו בן-יצחק: הסעיפים של השילוב בתעסוקה נכנסים בתוך חוק שירות ביטחון.

<עידו בן-יצחק: נכון שהם קצת נטע זר שם, אבל זה המקום שלהם כרגע, ולכן גם הדיווח יהיה פה.

מאיר פרוש: ולמה הוועדה לכבוד מעמד האישה זה בחוק שירות ביטחון?

איילת שקד: רגע, אז אולי נכניס את זה – בואו נבדוק רגע – לרביזיה של גפני.

איילת שקד: מזל ששמת רביזיה.

משה גפני: יש לנו הסתייגות.

משה גפני: אני ראיתי שיש לך הסכם עם עפר שהוא ירסן אותו, אז באתי לעזור לו.

אלעזר שטרן: איילת, אני רציתי - - -

איילת שקד: רגע, אני בודקת את מה שעמר אמר.

משה גפני: רגע, רגע, תשמעי מה שהוא אומר.

עמר בר-לב: רגע, אבל אנחנו באמצע, גפני.

עמר בר-לב: עוד רגע יקבלו הצעה שלי.

עמר בר-לב: מה קרה לך?

איילת שקד: יש היגיון בדבריו.

איילת שקד: עמר, נכניס את זה בפרק של שילוב בתעסוקה.

איילת שקד: גפני, מוחות גדולים חושבים אותו דבר.

איילת שקד: הוא הגיש רביזיה.

איילת שקד: תיכף נפתח.

<עידו בן-יצחק: המיקום פחות חשוב.

<עידו בן-יצחק: אפשר להחליט את זה עכשיו פה, ואחר-כך נעביר את זה.

איילת שקד: בסדר.

איילת שקד: נפתח את הסעיף ונכניס את זה.

איילת שקד: אני מצביעה על סעיף - - -

משה גפני: רגע, יש הסתייגות של אלעזר שטרן.

אלעזר שטרן: גפני היחיד שיסדר לי פה שקט.

אלעזר שטרן: באמת עכשיו מה אני חושב?

אלעזר שטרן: וקשה לי לא לחייך.

עפר שלח: בניגוד לקודם, ספר לנו מה אתה חושב, אלעזר.

איילת שקד: אלעזר, כל הוועדה הזו זה טיפול פסיכולוגי בשבילך.

אלעזר שטרן: הבעיה היא שאני צריך פסיכיאטר פה.

<קריאה: אנחנו לוקחים 250 דולר לשעה, מה הכיוון שלך?

משה גפני: לא היה דבר כזה.

משה גפני: לא היה דבר כזה, שחבר ועדה רוצה ברצינות להגיש הסתייגות, ויושבת-ראש הוועדה מצחיקה אותו.

משה גפני: לא היה דבר כזה.

עמר בר-לב: ברור שזו כנסת שונה.

עמר בר-לב: זה חלק ממעמדה המשודרג - - -

עליזה לביא: תגידי לי, איך את מסתדרת פה אישה לבד?

עליזה לביא: אני לא מבינה איך השארנו אותך לבד עם כל החבורה הזאת - - -

איילת שקד: מסתדרת, מסתדרת.

איילת שקד: הנה, אני משתלבת בלי סעיף בחוק.

עפר שלח: אנחנו פה במיעוט.

עפר שלח: אנחנו במיעוט פה, עליזה.

עליזה לביא: אתם במיעוט פה, עפר?

אלעזר שטרן: אני לא יודע איך שר הביטחון ידע לתת דיווח על מעמדה.

עליזה לביא: מה אתה עם ה"מעמדה" הזאת?

עליזה לביא: לא יוצא לך מהראש.

עליזה לביא: לך, תרוץ.

עליזה לביא: לא הספקת לרוץ בבוקר.

עליזה לביא: לך לרוץ.

אלעזר שטרן: ועדה לקידום האישה ושילובם בוועדת - - -

עליזה לביא: מה יש לך אתה?

משה גפני: אני מבקש להביא את זה להצבעה.

מאיר פרוש: עכשיו היא פוגעת בגברים.

איילת שקד: חברים, זו השעה.

מאיר פרוש: עכשיו היא פוגעת בגברים.

מאיר פרוש: מה זה, "לרוץ"?

עליזה לביא: מה זה, "לרוץ"?

עליזה לביא: אתה יודע מה הוא עושה בשבע בבוקר?

עליזה לביא: הוא לא הספיק לרוץ היום.

איילת שקד: טוב, אני דוחה את ההסתייגות.

איילת שקד: אני מצביעה על סעיף 26.

משה גפני: לא, יש הסתייגות של אלעזר שטרן.

איילת שקד: אני דחיתי אותה.

איילת שקד: דחיתי אותה.

אלעזר שטרן: מה זה, דחית?

איילת שקד: אני לבד דחיתי אותה.

עליזה לביא: די, אלעזר.

איילת שקד: הוא לא הצליח להסביר אותה.

עליזה לביא: יש שיעורי עזר בשמונה.

משה גפני: רק רגע.

משה גפני: אלעזר, מה אמרת?

משה גפני: מעמדן איפה?

איילת שקד: הוא לא הצליח להגיד.

אלעזר שטרן: אצל עליזה.

איילת שקד: עליזה, הם הולכים לך על הראש.

משה גפני: אני מגיש הסתייגות.

משה גפני: אני מגיש הסתייגות.

עליזה לביא: על מה?

עליזה לביא: על מעמד?

מאיר פרוש: אם אני הייתי יושב-ראש הוועדה לקידום מעמד כבוד האישה, הייתי מבקש להוציא את כל – אני לא רוצָה להיות חלק מהעניין הזה.

משה גפני: יש יושבת-ראש, מה זה?

משה גפני: מה, זה רציני פה.

משה גפני: זה כנסת.

עליזה לביא: אני רואה, אני רואה.

עליזה לביא: אני רבע שעה - - -

מאיר פרוש: יושבים פה כבר חצי שעה ועושים צחוק מנשים.

מאיר פרוש: יושבים כבר חצי שעה ועושים צחוק מנשים.

מאיר פרוש: אם לא היתה לנו חסינות, היו לוקחים אותנו לבית-סוהר.

איילת שקד: טוב, גפני, מה ההסתייגות?

משה גפני: להגיש הסתייגות – פעם בשנה בוועדה לקידום מעמד האישה ועוד השם שיוסיף; שילובן בוועדת החוץ וביטחון כל שנה.

משה גפני: אני מבקש להצביע על זה, ואני מביא את זה למליאה.

איילת שקד: של חברות הכנסת?

משה גפני: איזה חברות כנסת?

איילת שקד: את מי אתה רוצה לשלב בוועדת החוץ והביטחון?

אריאל אטיאס: צריך להתקדם פה בדברים הרציניים.

אריאל אטיאס: מה נסגר אתכם היום?

אריאל אטיאס: חבר'ה, השעה שש ורבע.

אריאל אטיאס: תנו לדברים החשובים לנו, יאללה.

משה גפני: אני מבקש להביא את זה למליאה.

איילת שקד: אין בעיה.

איילת שקד: אני תיכף מצביעה על סעיף 26לח.

משה גפני: "מעמדן" – יבוא דיווח מהוועדה לקידום מעמד האישה ועוד מה שיוסיפו.

איילת שקד: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת גפני, ירים את ידו.

איילת שקד: פרוש תצביע, ושטרן.

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: בעד ההסתייגות – מיעוט

איילת שקד: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: - - - זה יבוא למליאה.

משה גפני: חכה מה אני עושה במליאה עם זה.

איילת שקד: ההסתייגות נפלה.

משה גפני: היועצת המשפטית ועידו, אני מבקש שזה יהיה הסתייגות במליאה.

עליזה לביא: זה נפל.

עליזה לביא: זה נפל.

איילת שקד: בסדר, הוא מביא את זה למליאה.

איילת שקד: הוא ינאם לך חמש דקות על זה.

משה גפני: אני מבקש להביא את זה לוועדה לקידום מעמד האישה וחו"ב.

איילת שקד: אחז, הסעיף שלכם מוכן?

אריאל אטיאס: כן, הנה זה אצלה.

איילת שקד: 26לח, כלשונו, מי בעד?

אריאל אטיאס: רגע, את צריכה להכניס את הסעיף על הצבא.

<קריאה: לא, זה ל"ח.

איילת שקד: לא, זה לא ל"ח.

איילת שקד: זה סעיף אחר, זה סעיף נפרד.

איילת שקד: מוסיפה סעיף נפרד.

איילת שקד: מי בעד ל"ח?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: בעד סעיף לח – רוב

איילת שקד: סעיף לח נתקבל.

איילת שקד: הסעיף עבר.

משה גפני: - - - אף אחד לא יבין בשביל מה שמת את זה.

משה גפני: בשביל מה שמת את זה?

משה גפני: למה שמו את זה פה?

משה גפני: למה לא שמים את זה בחוק - - -, רק כדי להכניס לנו אצבע בעין?

איילת שקד: בבקשה, תקשיבו לעידו – הסעיף שמשרד הביטחון ניסח עם חבר הכנסת אטיאס.

מאיר פרוש: איפה?

מאיר פרוש: באיזה מקום?

איילת שקד: זה יהיה אחרי ל"ז.

<עידו בן-יצחק: אחרי ל"ז, אחרי: מניעת פגיעה במעמדה של יוצא צבא אישה.

<עידו בן-יצחק: "צה"ל יפעל לאפשר שמירה על אורח חייו של מי שגויס לפי פרק זה.

<עידו בן-יצחק: "

איילת שקד: יפה מאוד.

איילת שקד: כל הכבוד.

מאיר פרוש: רק לפי פרק זה?

איילת שקד: קצר ולעניין.

איילת שקד: אז זה יהיה סעיף לח.

איילת שקד: כן, יפה מאוד.

איילת שקד: עכשיו שימו לב, הולך להיות כאן פה אחד.

איילת שקד: מי בעד? פרוש?

מאיר פרוש: לא הבנתי.

מאיר פרוש: אולי תשימי על זה יעדים כלכליים גם, אני הייתי בעד.

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: בעד הסעיף – רוב

איילת שקד: הסעיף נתקבל.

עליזה לביא: רגע, הצבעת על כל ל"ח, איילת?

<עידו בן-יצחק: הצבענו על התוספת הזאת.

<עידו בן-יצחק: זה סעיף חדש.

איילת שקד: הצבעתי והוא הגיש רביזיה.

איילת שקד: זה סעיף חדש.

עליזה לביא: איילת, את השם של הוועדה אני מבקשת במלואו.

עליזה לביא: מספיק פה עם הבדיחות.

איילת שקד: הם אמרו שהם יוסיפו.

איילת שקד: ברור, כן, כן.

משה גפני: אם אפשר לכתוב: הוועדה - - -

עליזה לביא: די, מספיק עם המשחק.

עליזה לביא: אתה לא קופירייטר.

עליזה לביא: אתה לא קופירייטר.

עליזה לביא: די, מספיק עם הבדיחות האלה.

עליזה לביא: מספיק, די.

עליזה לביא: מספיק, זה לא מכובד.

משה גפני: הוועדה למעמד האישה וכולי - - -

איילת שקד: עליזה, אל תתעצבני.

איילת שקד: נו, עליזה, עליזה.

איילת שקד: תאמיני לי, איזה צרות יש לנו על הראש.

עליזה לביא: איך את שורדת אתם?

עליזה לביא: איך?

עליזה לביא: איך?

איילת שקד: בכיף.

איילת שקד: אל תתעצבני.

עליזה לביא: לא, הם מתים עלייך.

עליזה לביא: הם מתים עלייך.

עליזה לביא: כנראה צריך, את יודעת - - -

איילת שקד: מיכל, הרביזיה על הסעיף שלך.

איילת שקד: גפני?

משה גפני: שהיא תפסיק לצעוק לי באוזן.

איילת שקד: גפני, בבקשה, אתה רוצה דקה?

איילת שקד: הצבעת רביזיה, אנחנו עליה עכשיו.

משה גפני: על מה?

איילת שקד: על משרד התעסוקה – סימן ג: שילוב בתעסוקה.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, גברותי ורבותי, למיטב ידיעתי, אין חוק בישראל שמאפשר לקחת פרטים אישיים של אזרח ולהעביר אותם לגוף פרטי.

משה גפני: אין דבר כזה.

משה גפני: היה מאבק, שמשרד האוצר ביקש שיהיה אפשר להעביר פרטים אישיים של מי שנמצא במשרד הכלכלה, אז זה היה משרד התמ"ת, שיהיה אפשר להעביר את זה לרשות המסים, וכן מעברים מהסוג הזה.

משה גפני: לא נתַנו בשום אופן.

משה גפני: למה לא נתנו?

משה גפני: משום שאז אתה פורץ את הכול, את הנתונים האישיים של כל אזרח במדינת ישראל.

משה גפני: אדם רוצה לשלוח את הילד שלו למעון יום – ביקשו בחוק הסדרים שאת הפרטים האלה יהיה אפשר להעביר לגופים אחרים, ממשלתיים.

משה גפני: אף אחד לא העז להעביר את זה לגופים פרטיים.

משה גפני: הכנסת התנגדה מכל וכל.

משה גפני: לא רק שהיא התנגדה, אני כיושב-ראש ועדת הכספים בכלל לא הבאתי את זה אפילו לדיון, בגלל הפגיעה בנתונים האישיים של כל אחד.

משה גפני: אתה מקבל דרך זה את כל הפרטים.

משה גפני: מביאים פה בחוק, בלי קשר לכל מה שאנחנו מדברים, שיהיה אפשר לקחת נתונים אישיים של מי שהתייצב בלשכת הגיוס, מסר את כל פרטיו, ואמר מה הוא רוצה לעשות, מה הוא לא רוצה לעשות.

משה גפני: בחוק הזה רשאים, וזה מה שהולכים לעשות, לקחת את הפרטים האישיים של אותו מתייצב בלשכת הגיוס, וזה יכול להיות גם בכל חוק אחר, ומעבירים את זה לגוף פרטי, למפעיל שקיבל זיכיון ממשרד הכלכלה, להפעיל איזה מרכז תעסוקתי, אדם פרטי, גוף פרטי, והוא מקבל את כל הפרטים שלו, ואתם כותבים בחוק שהוא לא יעביר את זה למישהו אחר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: המשמעות של העניין היא פגיעה בפרטיות האדם, במובן הכי חמור של המילה, שזה מזכיר דיקטטורה.

משה גפני: זה לא מעיד בכלל על דמוקרטיה, ששם מקפידים מכל וכל שפרטיו האישיים של אדם יהיו ברשותו, שאיפה שהוא מעביר את זה, הוא מעביר את זה מרצונו.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אבל לא להעביר ממשרד למשרד, על אחת כמה וכמה לא להעביר את זה למפעיל פרטי.

משה גפני: לכן אני מבקש להוריד את הסעיף הזה.

משה גפני: מעבירים את זה למפעיל פרטי, או מעבירים את זה למשרד אחר, זה צריך להיות בהסכמה.

משה גפני: ולא רק בזה, אלא בכל חוק אחר.

איילת שקד: דנו בזה, גפני.

איילת שקד: דנו בזה הרבה.

משה גפני: בסדר, אז אני מבקש רביזיה.

משה גפני: זה הכול.

משה גפני: אז מה אם דנתם?

משה גפני: אז מה, אתם מלכים?

איילת שקד: לא, אנחנו הבנו את ההשלכה.

איילת שקד: דרך אגב, היועצת המשפטית באמת התנגדה לזה.

משה גפני: נכון.

אריאל אטיאס: זה לא הדבר היחיד שהיא התנגדה לו.

משה גפני: אגב, משרד המשפטים, מהי העמדה שלכם?

<לירון דוד: אתמול הסברנו אותה בהרחבה.

משה גפני: לא, אבל מה הסוף?

<לירון דוד: העמדה שלנו היא שהסעיף בנוסח החוק הממשלתי הוא מספיק מאוזן, הוא מידתי, לתכלית שלשמה הוא נקבע - - -

משה גפני: בסדר, אני הכרתי לפני כמה שנים משרד משפטים אחר.

משה גפני: אבל בסדר, אני כנראה לא מודרני.

משה גפני: מה לעשות?

משה גפני: בזמן האחרון אתם נותנים גיבוי לממשלה על כל מה שהיא עושה, דברים אנטי-חוקתיים בעליל.

משה גפני: המזל שלכם שאני לא חילוני.

משה גפני: באמת, פשוט אתם נותנים גיבוי לדברים שהם אנטי-חוקתיים בעליל.

משה גפני: אני יכול להוכיח לך את זה.

משה גפני: זה לא קשור בכלל לחוק שאנחנו דנים עליו.

משה גפני: אני נלחמתי נגד אגף התקציבים כשהייתי יושב-ראש ועדת הכספים, שלא להעביר את חוק המידע.

משה גפני: אני לא מבין איך יושבים פה חברי כנסת ומה שמדברים זה ועדה לקידום מעמד האישה, במקום לדבר על הדברים המהותיים.

משה גפני: זה מדרון חלקלק, ומי שיואשם בזה יהיה משרד המשפטים.

משה גפני: זה התפקיד שלכם.

משה גפני: זה מדרון חלקלק.

משה גפני: מחר יש תקדים, מחר יעבירו עוד דברים.

משה גפני: בן-אדם, לא תהיה לו פרטיות בכלל.

משה גפני: כמו בדיקטטורה, כמו בסין או בקוריאה הצפונית.

משה גפני: שם את המידע מעבירים למי שהשליט רוצה.

משה גפני: זה אנטי-חוקתי בעליל, והיועצת המשפטית של הוועדה צודקת לגמרי, ואמרה את זה גם היועצת המשפטית של ועדת הכספים, ואמרו את זה כל הלשכה המשפטית בכנסת.

משה גפני: כולם אמרו את זה.

<לירון דוד: אני יכולה רק לחדד שמידע פרטי, כגון: תעודת זהות, לא עובר - - -

משה גפני: זה כבר הטיעונים לעונש.

<לירון דוד: לא, לא נכון.

<לירון דוד: כי חשבנו שבמכלול השיקולים והתכליות - - -

משה גפני: מעבירים למפעיל פרטי?

משה גפני: למדת משפטים.

משה גפני: מעבירים את זה למפעיל פרטי – מה זה?

<לירון דוד: אנחנו מעבירים אליו את השמות - -

משה גפני: את השמות, בסדר, רק את השמות.

<לירון דוד: - - כדי שהוא יוכל ליצור קשר עם האנשים.

משה גפני: מה זה, "יוכל"?

משה גפני: אני אתן לך סיבות טובות יותר מאשר "יוכל".

משה גפני: אני אתן לך סיבות אחרות, טובות יותר מאשר זה.

משה גפני: ולא מעבירים מידע פרטי.

משה גפני: הפרטיות של אדם שייכת לו.

משה גפני: רק בקוריאה הצפונית לוקחים מידע פרטי ומעבירים לכולם.

<לירון דוד: אתה יכול לבקש למחוק את המידע הזה - - -

משה גפני: למחוק?

משה גפני: ואם הוא לא ימחק?

משה גפני: את תדעי שהוא מחק או לא?

איילת שקד: מיכל, את רוצה להתייחס לפני שאנחנו מצביעים על הרביזיה?

עמר בר-לב: רגע, אני רוצה לשאול: למי בדיוק מעבירים?

משה גפני: למפעיל פרטי מטעם משרד הכלכלה.

עמר בר-לב: עמותות שעומדות בקריטריונים מסוימים יכולות לשמש מקום לשירות אזרחי.

איילת שקד: זה לא שירות אזרחי.

איילת שקד: זה לעבודה.

איילת שקד: חבר הכנסת בר-לב, אני מזכירה לך שאתה אז רצית שיעבירו, כשדיברנו על זה.

עמר בר-לב: בסדר.

עמר בר-לב: אז מי זה המפעיל הפרטי הזה?

איילת שקד: מיכל, בבקשה.

<מיכל צוק: קודם כל, אני רק רוצה להעמיד דברים על דיוקם מבחינת מה שציין חבר הכנסת לגבי החוק, עם המעונות ורשות המסים – המידע שהתבקש שם היה בדיוק בכיוון ההפוך; לא התבקש להעביר מידע על הכנסות אנשים לרשות המסים, התבקש לקבל מידע שקיים ברשות המסים למשרד הכלכלה פשוט כדי לפשט ולהקל על אותם אנשים, שלא יצטרכו לשלוח 7,000 טפסים כדי לקבל הנחה במעונות יום.

<מיכל צוק: זה לגופו של הנושא ההוא.

משה גפני: איך את יכולה להגיד דבר כזה?

משה גפני: הרי אתם ביקשתם להכריח את האנשים שיהיה להם טוב.

<מיכל צוק: לא.

משה גפני: אנשים לא רוצים שיהיה להם טוב.

משה גפני: אל תעשו טובות.

משה גפני: זה לא קוריאה.

משה גפני: מה את מציגה פה נתונים לא נכונים?

משה גפני: את יודעת שבזה אני איש מקצוע.

משה גפני: מה הסיפור הזה?

משה גפני: אני בצבא לא מבין, אבל במה שאתם עושים אני מבין.

משה גפני: לא, פתאום הם רצו לעשות - - -

<מיכל צוק: בסדר, ואני עומדת מאחורי שהצגתי כאן לגבי הצעת החוק ההיא.

משה גפני: אני אומר את זה גם עכשיו – מי שמסכים שהמדינה תעשה לו טוב, שיחתום על זה שהוא מסכים להעביר את הפרטים שלו.

משה גפני: הם רצו להכריח לעשות טוב, כמו בקוריאה הצפונית, מכריחים את האזרחים שיהיה להם טוב.

<מיכל צוק: חבר הכנסת גפני - - -

משה גפני: את יודעת שאני צודק.

<מיכל צוק: אני חושבת שאתה טועה.

משה גפני: מתי חשבת שאני צודק ואמרת את זה?

<מיכל צוק: היו מספר הזדמנויות.

<מיכל צוק: אבל בנושא הספציפי ההוא, של הצעת החוק ההיא, אני מוכנה גם להביא אותה כאן לעיני כולם, וזאת היתה ההצעה שהוגשה על-ידי הממשלה בזמנו - - -

משה גפני: בסדר, תביאי את מה שאת רוצה.

משה גפני: אני מסכים שמי שמסכים – בסדר, מי שלא מסכים – לא.

משה גפני: ולא רק זה, הורידו בסוף את הטפסים.

מאיר פרוש: - - -

איילת שקד: היא הסבירה שהם רוצים לפנות באופן יזום לכל מי שמקבל פטור.

<מיכל צוק: נכון.

<מיכל צוק: אני רוצה להסביר את הצורך לגופו של עניין.

משה גפני: הפרטיות שלו.

מאיר פרוש: בדיוק.

מאיר פרוש: שיחתום שהוא מסכים.

מאיר פרוש: תעודת זהות, זה מאפשר ללכת אחרי הבן-אדם לכל פינה שהוא יהיה בארץ.

<מיכל צוק: אני מסבירה עוד פעם.

<מיכל צוק: אתם גם שאלתם הרבה שאלות על איזה נתונים יש לנו ואיך אנחנו יכולים לפנות לאותה אוכלוסיה, וציינו בפניכם שאנחנו לא באים סתם.

<מיכל צוק: בעצם היה ניסיון של מדינת ישראל – ממשלת ישראל נתנה פטור לפני כשנתיים לקבוצה של גברים חרדים שקיבלו דחיית שירות והגיעו לגיל 28.

<מיכל צוק: את המידע לגבי אותם אנשים אנחנו לא קיבלנו באותה תקופה.

<מיכל צוק: ובאמת, הנתונים שיש לנו מראים ששיעור נמוך מאוד-מאוד מתוכם השתלבו בתעסוקה או שיפרו את המצב התעסוקתי שלהם.

<מיכל צוק: ושוב, אחת התכליות המשמעותיות של החוק הזה היא לשלב בתעסוקה את המגזר החרדי, את הגברים - - -

מאיר פרוש: למה את חושבת שזו הסיבה היחידה?

מאיר פרוש: אולי סיבות אחרות שהצבענו עליהם ולא רצו לקבל פה, אלה הן הסיבות שלא רצו לבוא.

מאיר פרוש: מאיפה את יודעת מה הסיבה?

מאיר פרוש: בגלל שלך לא היה את התעודת-זיהוי?

<מיכל צוק: אני אומרת שאני, כמופקדת על התעסוקה, לא יכולתי אפילו לדעת מי הם אותם אנשים כדי להציג בפניהם את - - -

מאיר פרוש: את, בסדר, את עובדת משרד הכלכלה.

מאיר פרוש: אבל למה הגוף המפעיל צריך לקבל את זה?

<מיכל צוק: אז עכשיו אני אסביר מה הצורך בגופי השטח, כי דווקא אותם ציינתם.

מאיר פרוש: הם הפעילים בשטח.

מאיר פרוש: הם הארגזים והמעטפות.

<מיכל צוק: כשניסיתי להסביר אתמול לחברי הכנסת איך אנחנו פועלים בהיבט של התעסוקה, ציינו, למשל, דוגמה של מרכז הכוון בירושלים ומרכז הכוון בבני-ברק.

<מיכל צוק: הרי לא אני, משרד הכלכלה, אשב בלב עיר חרדית ואלמד חרדים איך הם צריכים להשתלב בעולם העבודה.

<מיכל צוק: אנחנו משתמשים בגופי שטח, הרבה פעמים מתוך הקהילה החרדית, כדי שידעו לעשות את המלאכה בצורה נכונה, לא רק מבחינה מקצועית של התעסוקה אלא גם ברגישות הראויה, ואלה בדיוק הגופים הפרטיים שאתם מלינים עליהם.

משה גפני: הנושא הוא לא החרדים, הנושא הוא השאלה החוקתית העקרונית.

משה גפני: מה הנאום הזה על החרדים עוד פעם?

משה גפני: מה?

<מיכל צוק: אתם שאלתם מי הם גופי השטח, אני עונה מי הם גופי השטח.

משה גפני: אנחנו מתווכחים על דברים אחרים, חילוניים, ששם גם לא נתנו.

<מיכל צוק: למשל, אנחנו נמצאים במרכז הכוון בעיריית ירושלים.

<מיכל צוק: עיריית ירושלים, הזכיין שלה זה "קרן קמח", "קרן קמח" שעובדת הרבה עם המגזר החרדי.

<מיכל צוק: ובבני-ברק זאת עיריית בני-ברק בעצמה, היא גוף השטח שלנו שפועל על-מנת לקדם את התעסוקה.

משה גפני: זה אנטי חוקתי.

<מיכל צוק: ומאחר שהאופן בו אנחנו פועלים - - - בעצם להעביר את המידע במשורה, מאוד-מאוד מצומצם, ועלה כאן אתמול בדיון שהייתם רוצים שיהיה לנו מידע יותר רחב, ואני ציינתי שבאמת בתחילת הדרך, כשגיבשנו את הצעת החוק הממשלתית, זה גם מה שאנחנו רצינו.

משה גפני: אפשר, אפשר לכל מקום.

<מיכל צוק: ומתוך הגנת הפרטיות והאיזון הראוי ביקשנו - - -

משה גפני: למה צריך את הפרטים?

משה גפני: אפשר לבוא עם ניידת לבתים שלהם ולקחת מהארונות, לקחת כל מיני מידעים שצריך כדי לשלב אותם בתעסוקה.

משה גפני: למה לא? שייכנסו, יביאו צווים על-פי החוק, ייכנסו לבתים, יבדקו מה שיש שם.

משה גפני: בסדר, אז בסדר, תעשו מה שאתם רוצים.

<מיכל צוק: אני אומרת שוב: הצורך בתעסוקה הוא מאוד ברור.

<מיכל צוק: בלי הסעיף זה אנחנו לא יודעים לקדם תעסוקה של המגזר.

משה גפני: אתם באמת לא יודעים מפני ש - - -

<מיכל צוק: המידע הוא מאוד-מאוד מאוזן.

<מיכל צוק: ואגב, אנחנו כן הסתכלנו ובדקנו, ואנחנו רואים שיש עוד חוקים, למשל, החוק הביומטרי, שמאפשרים לגופים פרטיים לקבל מידע הרבה-הרבה יותר רגיש ממה שאנחנו מקבלים.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אני גם נגד זה.

<מיכל צוק: אבל זה חוק אחר.

משה גפני: אני נגד.

משה גפני: - - - מאגר ביומטרי זה משהו אחר.

איילת שקד: טוב, אם אנחנו רוצים להכניס את הסעיף של עמר בר-לב על הדיווח של שר הכלכלה, אז צריך להצביע בעד הרביזיה של גפני.

משה גפני: מה מציע עמר בר-לב?

איילת שקד: עמר בר-לב מציע: "שר הכלכלה ידווח לממשלה אחת לשנה על שילוב של בוגרי ישיבות בתעסוקה בשנה שקדמה לה ויפרסם את הדיווח באתר האינטרנט של משרד הכלכלה.

איילת שקד: "

אריאל אטיאס: זה פותר את הבעיה של גפני?

איילת שקד: לא.

משה גפני: אבל מה שהיא הציעה עכשיו מהרביזיה שלי - - -

איילת שקד: שהכנסת דיווח לשר הכלכלה.

משה גפני: אני ראיתי על העיניים שלכם שאתם הולכים להפיל את מה שדיברתי פה.

משה גפני: אז מה שייצא מזה – שר הכלכלה יבוא לממשלה?

איילת שקד: לא, לוועדת הכלכלה.

אריאל אטיאס: אבל השאלה היא אם זה פותר את הטענה שלו בדבר - - -

איילת שקד: ידווח לממשלה או לוועדת הכלכלה?

<עידו בן-יצחק: הוא ביקש לממשלה.

איילת שקד: לממשלה או לוועדת הכלכלה?

<קריאות: לוועדת הכלכלה.

איילת שקד: לוועדת הכלכלה.

<קריאה: לוועדת הרווחה.

משה גפני: אם אפשר לוועדת המדע.

איילת שקד: לוועדת הכלכלה, לא?

<קריאות: - - -

משה גפני: ועדת הכלכלה.

משה גפני: זה לא חוץ וביטחון, זה הנושא של עבודה.

איילת שקד: לוועדת הכלכלה.

מאיר פרוש: רגע, מעמד האישה.

משה גפני: האמת היא שצריך לדווח בוועדת החוקה.

אריאל אטיאס: רגע, אבל זה במקום הטענה שלו?

אריאל אטיאס: זה במקום מה שהוא אמר?

איילת שקד: לא, מה שהוא אמר, אנחנו דנו על זה.

איילת שקד: היתה ישיבה נפרדת.

אריאל אטיאס: אה, זה סתם, עוד דבר עכשיו.

אריאל אטיאס: זה עוד דבר.

אריאל אטיאס: זה לא קשור.

איילת שקד: כן.

איילת שקד: טוב, אז נכניס את זה, עמר.

איילת שקד: מי בעד הרביזיה של חבר הכנסת משה גפני?

<קריאה: אבל יש פה בעיה.

איילת שקד: למה?

איילת שקד: מה הבעיה?

איילת שקד: אין בעיה.

איילת שקד: מי בעד הרביזיה של חבר הכנסת גפני?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: למה אתה נגד?

איילת שקד: בעד בקשת הרביזיה של חבר הכנסת משה גפני – רוב

איילת שקד: בקשת הרביזיה נתקבלה.

משה גפני: מי היה נגד?

איילת שקד: אלעזר.

משה גפני: אלעזר, כשהוא שומע "גפני", הוא נגד.

מאיר פרוש: אמרתי לך שהוא עושה אתנו כפרות.

מאיר פרוש: אבל זה יהיה ביום חופשה, או לא? זה יהיה ביום חופשה, הכפרות?

משה גפני: אלעזר, למה אתה נגד?

משה גפני: זה בעד עמר בר-לב.

אלעזר שטרן: בגלל שהיא אמרה "גפני".

אלעזר שטרן: היא אמרה "גפני".

משה גפני: אה, זה נכון.

איילת שקד: טוב, מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת בר-לב?

משה גפני: רגע, יש הסתייגות שלי.

איילת שקד: לא, לך היתה רביזיה.

איילת שקד: פתחנו את הסעיף, הכנסנו את הסתייגות.

איילת שקד: ניצלנו אותך, גפני.

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: זה שניצלתם, הלכתי לזה ביניים פקוחות בגלל שרציתי לעזור לעמר בר-לב.

איילת שקד: נו, מה ההסתייגות?

עליזה לביא: למה לי אתה לא עוזר?

משה גפני: בגלל שאת כל הזמן רבה אתי.

עליזה לביא: אני רבה אתך?

משה גפני: כן.

איילת שקד: רגע, שנייה, שנייה, גפני.

איילת שקד: תן לי לסיים.

איילת שקד: רגע, תן לי לסיים את ההצבעה.

איילת שקד: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת בר-לב?

איילת שקד: עמר?

איילת שקד: עפר?

איילת שקד: אלעזר?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: בעד ההסתייגות של חבר הכנסת עמר בר-לב – רוב

איילת שקד: ההסתייגות נתקבלה.

איילת שקד: בסדר, ההסתייגות נכנסה.

איילת שקד: עכשיו גם לך יש הסתייגות?

משה גפני: בשביל מה הגשתי רביזיה?

איילת שקד: לא יודעת, לא אמרת לי מה ההסתייגות.

משה גפני: ההסתייגות – למחוק את העניין הזה, של העברת המידע למפעיל פרטי.

<קריאה: אבל זה לא בסעיף הזה.

<קריאה: זה כן.

<קריאה: זה כל ט"ו.

<עידו בן-יצחק: זה בעצם למחוק את כל הסעיף.

איילת שקד: טוב, מי בעד ההסתייגות?

משה גפני: לא, רגע.

משה גפני: זה לא הסעיף הזה?

איילת שקד: זה זה, גפני.

איילת שקד: תאמין לי, זה זה.

איילת שקד: מי בעד ההסתייגות?

משה גפני: היות והרביזיה שלי התקבלה, אני מבקש מחברי הוועדה להצביע על זה שאפשר יהיה להעביר נתונים למשרד הכלכלה, שאי אפשר יהיה להעביר נתונים אישיים למפעיל פרטי.

משה גפני: למחוק את המילים "מפעיל פרטי" בהעברת דיווח, זה הכול, כפי שאומרת היועצת המשפטית והיועצים המשפטיים של הכנסת, של הוועדה.

איילת שקד: רגע, משרד הביטחון מעביר למשרד הכלכלה, ומשרד הכלכלה מעביר למפעיל הפרטי.

<מיכל צוק: אנחנו יכולים להעביר למפעיל הפרטי, אבל עשינו הבחנה: פרט מידע, שזה תעודת זהות, שהוא רגיש יותר, אנחנו לא מעבירים לאף גוף פרטי, אנחנו משאירים רק במשרד הכלכלה.

<מיכל צוק: פרטים מצומצמים מאוד שכוללים: שם, כתובת, ודרך להתקשר, למשל: מספר טלפון או נייד, אנחנו יכולים להעביר גם לגופי השטח.

<מיכל צוק: ואני חוזרת ואומרת: בלי האפשרות להעביר את זה, לא יהיה - - - תעסוקה.

משה גפני: השאלה היתה רק מה מעבירים.

משה גפני: בסדר.

<מיכל צוק: גם שר הכלכלה הודיע, ואני אומרת את זה גם כן, אנחנו לא נוכל לאפשר - - -

איילת שקד: בסדר?

איילת שקד: בלי תעודת זהות.

משה גפני: מה, בלי תעודת זהות?

איילת שקד: גפני, למה כל המגזר החרדי שולח לי אס.

איילת שקד: אם.

איילת שקד: אסים?

איילת שקד: לכולם יש את הטלפונים של כולם היום.

איילת שקד: זה בלי תעודת זהות.

משה גפני: אני אומר לך, הכנסת לא אישרה עד היום - - -

איילת שקד: אני יודעת שזה תקדימי, אני יודעת.

משה גפני: זה תקדים, תקדים מסוכן עם מדרון חלקלק.

<מיכל צוק: לא, אבל חברת הכנסת שקד, זה לא תקדים.

<מיכל צוק: למשל, החוק הביומטרי מאפשר את המידע הכי רגיש שיש לנו להעביר לגוף פרטי.

<מיכל צוק: זה מידע שמאפשר גניבת זהות, ולא טלפון להתקשר.

משה גפני: הבנו, הבנו, מה את משתלטת לנו על הדיון?

משה גפני: אני מבקש לדעת מהי עמדת הלשכה המשפטית.

משה גפני: אני רוצה לדעת מהי עמדת היועצים המשפטיים פה.

<איילת לוי: אני אחזור בקצרה על מה שהיועצת המשפטית - - -

משה גפני: לא, עכשיו זה דיון חדש בגלל שהרביזיה התקבלה.

משה גפני: מה את חושבת, אני נותן לך רביזיה בחינם, איילת?

<איילת לוי: קודם כל, אנחנו סברנו שכל ההסדר הזה הוא מאוד-מאוד בעייתי, כפי שהיועצת המשפטית אמרה - - -

מאיר פרוש: אבל זה בעקבות ההסדר.

<איילת לוי: אל תבלבל אותי, חבר הכנסת פרוש, אני חושבת לאט.

<איילת לוי: אנחנו חשבנו שההסדר הזה בעייתי מאוד.

<איילת לוי: אנחנו חשבנו גם שחוק הגנת הפרטיות יכול לחול פה בלי הסדר מיוחד שמעגנים פה לצורך העניין הזה.

<איילת לוי: אני רוצה להבהיר: אנחנו חוששים מהשלכות הרוחב של סעיף כזה שמתקבל בחקיקה.

<איילת לוי: יש פה העברת מידע, נכון שלא תעודת זהות ונכון שאנחנו מבינים את הצרכים של משרד הכלכלה, אבל יש פה העברת מידע לגוף פרטי, לגופים מפעילים.

<איילת לוי: עוד דבר שהיועצת המשפטית אמרה אתמול – בהצעת החוק כפי שהתקבלה, אין קשר בין קבלת הפטור לבין שילוב בתעסוקה.

<איילת לוי: מיועד לשירות ביטחון שנמצא במרכז, בעצם בטרם קבלת הפטור, הוא לא מחויב להשתלב בתעסוקה, ולכן כל ההסדר הזה הוא בעייתי.

<איילת לוי: מאחר שחשבנו על חלופות, אנחנו חשבנו שצריך לעגן לפחות את ההסכמה של המיועד לשירות ביטחון שפרטיו יועברו.

<איילת לוי: זאת אומרת, לעדכן את המיועד לשירות ביטחון לפני שפרטיו מועברים למשרד הכלכלה, ועל אחת כמה וכמה כשהפרטים האלה מועברים לגוף פרטי שהוא גוף מפעיל.

<איילת לוי: אנחנו כן רואים בזה סעיף מאוד-מאוד בעייתי – העברת מידע לגופים פרטיים .

<איילת לוי: אפשר אולי למצוא, כפי שמיכל אומרת, דוגמאות שונות בחקיקה, דוגמאות שיכול להיות שהן בעייתיות, אבל ההסדר הזה הוא מאוד-מאוד בעייתי מבחינתנו, וחשבנו שנכון יהיה שתהיה לפחות הסכמה של המיועד לשירות ביטחון להעברת המידע.

<מיכל צוק: אז אני חוזרת ואומרת עוד פעם, שאם לא יהיה לנו את המידע המאוד-מאוד תחום ומצומצם הזה, אנחנו לא נוכל – זה לא שזה תנאי מספיק, אבל זה לפחות תנאי הכרחי כדי שנוכל לעשות את השלב הראשון כדי לנסות ולשלב בעולם העבודה כפי שכולנו מבינים את הצורך הלאומי בעניין הזה.

<מיכל צוק: ועוד פעם, אני חושבת שהסעיף הזה הוא מאוד מאוזן.

<מיכל צוק: ציין את זה גם משרד המשפטים.

<מיכל צוק: אנחנו דורשים משהו מאוד-מאוד תחום ומצומצם, כדי לעשות את הריצ'ינג אאוט הראשוני המאוד-מאוד הכרחי; באמת תחום, באמת קטן, מול תכלית כל-כך משמעותית ואתגר כל כך גדול שכולם רוצים שאנחנו נעמוד בו.

<מיכל צוק: אתמול בכנסת ציינו חלק מחברי הכנסת שאנחנו בעצם צריכים לקבל מידע הרבה יותר רחב שקיים במשרד הביטחון ובצבא.

<מיכל צוק: אנחנו לא ביקשנו את זה.

<מיכל צוק: אנחנו מבינים שצריך לאזן כאן בין הנושא של פרטיות לבין היכולת שלנו לעמוד באתגר המשמעותי הזה וביעד המהותי הזה.

משה גפני: אז צריך שתהיה הסכמה שלו.

<מיכל צוק: ולכן אני חושבת שהסעיף הזה הוא הכרחי מבחינתנו.

משה גפני: אז למה לא בהסכמה, כפי שאומרת היועצת המשפטית?

<רן רידניק: כי אחרי זה יבואו בטענות, ובצדק, שאנחנו לא עושים עבודה מספיק טובה בשילוב בתעסוקה.

משה גפני: אבל אי אפשר לעשות, אומרת היועצת המשפטית.

משה גפני: זה מדרון חלקלק.

<רן רידניק: הבקשה של הכנסת היא לעשות את העבודה, אז בבקשה תנו למשרד הכלכלה את הכלים בשביל לעשות את העבודה הטובה הזאת.

משה גפני: בהסכמה.

<מיכל צוק: אני אומרת עוד פעם: אם מישהו יבקש למחוק את השם שלו, אנחנו נמחק את השם שלו מהמאגר.

<רן רידניק: לא - - -

משה גפני: מה, אתה הולך להכריח אותו?

משה גפני: לא הבנתי.

<רן רידניק: אני לא הולך להכריח, אני מציע לו עבודה.

משה גפני: אז תבקשו הסכמה ממנו שאפשר להעביר את הפרטים.

<מיכל צוק: לא, אם אני פניתי ומישהו יודיע לי, בבקשה, תמחקו את המידע עלי, אנחנו כמובן נמחק.

<מיכל צוק: אנחנו לא מכריחים אף אחד.

<מיכל צוק: אנחנו צריכים את ההזדמנות הזאת כדי לעשות פנייה ראשונית, כדי לגשת לאותם אנשים ולהציע להם את האפשרויות שיש לנו להציע.

מאיר פרוש: אם מותר לי לבקש את עזרת היושבת-ראש, היא יכולה לחלוק עלי, אבל בדיוק בנקודה הזאת את יושבת-ראש, כדי לבוא ולומר – אם הייעוץ המשפטי אומר שהדבר הזה הוא ממש מסוכן, צריך למנוע את הדבר הזה.

איילת שקד: חבר הכנסת פרוש, אני אספר לך שבמשך שלושה או ארבעה חודשים יושבים הייעוץ המשפטי יחד עם משרד הכלכלה ויחד אתי לפגישות וניסיונות ותיאומים.

איילת שקד: לא לקחנו את זה בקלות דעת, והשקענו בזה המון זמן, והייעוץ המשפטי השקיעו בזה המון זמן.

איילת שקד: בסופו של דבר, גם אני, כיושבת-ראש, למרות שזה קשה, ואני מסכימה עם מה שחבר הכנסת גפני אמר, מבחינת עלות-תועלת ומבחינת הפגיעה בפרטיות, בגלל שזה פרטים מצומצמים, לעומת התועלת שזה יכול להביא, ההחלטה האישית שלי היא לתמוך בעמדת משרד הכלכלה.

משה גפני: אבל למה אי אפשר לעשות את זה בהסכמה?

איילת שקד: מכיוון שמשרד הכלכלה רוצה לפנות באופן מנותק לצבא.

מאיר פרוש: אני יודע שכשאני הולך לבחירות ומביאים לי רשימה, אז אם יש שם תעודת זיהוי אני יכול להגיע לאנשים האלה.

מאיר פרוש: אם זה מסוכן, אז זה מסוכן.

מאיר פרוש: בלי תעודת זיהוי.

מאיר פרוש: אני חושב שזה לא בסדר שמעבירים שמות ככה למפעילים פרטיים.

משה גפני: מה זה?

משה גפני: את ראית במדינה שיש דבר כזה?

משה גפני: זה - - - אתם לא מבינים מה שאתם עושים.

אלעזר שטרן: גפני, באמת עכשיו.

משה גפני: אני כל הזמן דיברתי באמת.

אלעזר שטרן: אז עכשיו אני אגיד לך מה אני חושב באמת.

אלעזר שטרן: כל מהות החוק הזה היא לעזור לאנשים, על חשבון הרבה דברים אחרים, לצאת כמה שאפשר ולהשתלב בשוק העבודה.

אלעזר שטרן: כל חסם שתשים – הרי גם אתה יודע שלחלק מהאנשים יכולים להגיד הרבנים שלהם: אל תסכימו בשום אופן.

אלעזר שטרן: כפי שאתם הצגתם בבוקר את הדברים אלה, כשישאלו אתכם אם אתם מוכנים לקבל, אל תסכימו, למרות שאולי חלקם ירצו, אבל הם לא יוכלו לתת את האישור הזה בגלל שאי אפשר שהם יקבלו בדואר - - -

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: רק אחרי שמשרד הכלכלה או המפעיל הפרטי יפנה אליהם, אז לא יגידו להם לא ללכת.

אלעזר שטרן: אבל זה כבר משהו אחר, זה כבר שלב אחר-כך.

אלעזר שטרן: באמת, מה הפחד הגדול?

משה גפני: פחד?

משה גפני: אתה תראה על מה אני נלחמתי פה עשר שנים, על אי העברת מידע.

משה גפני: על מה אתה מדבר?

אלעזר שטרן: אני מכבד את זה, אני מכבד את זה, אבל הפרטים האלה - - -

משה גפני: מה, זה מעניין אותי?

משה גפני: אכפת לי שמשרד הכלכלה ישלח מכתב וידבר אתו?

אלעזר שטרן: אבל זה פרטים של מינימום.

אלעזר שטרן: אבל זה פרטים של מינימום.

משה גפני: הרי אמרנו כבר שהחרדים הם כמו אינדיאנים.

משה גפני: ישלחו לו מכתב.

משה גפני: לגדי אגמון הוא אמר: אני לא רוצה, אז ישלח לו איזה מפעיל פרטי, חבר מרכז הבית יהודי – סליחה, לא, סתם, איזה מישהו שזכה במכרז במשרד הכלכלה, אז ממנו הוא יפחד.

משה גפני: תגידו, אתם נורמלים?

משה גפני: אתם הולכים לשבש את כל החקיקה פה?

משה גפני: מי יהיו המפעילים הפרטיים?

משה גפני: תנחש, תנחש.

אלעזר שטרן: נכון.

אלעזר שטרן: אחרי הרמזים שלך.

איילת שקד: הג'וינט, "קרן קמח", עיריית בני-ברק.

משה גפני: הו, עיריית בני-ברק.

משה גפני: השתיקו אותי – עיריית בני-ברק.

משה גפני: הלכה למשה מסיני.

איילת שקד: טוב, חבר הכנסת גפני, אנחנו מצביעים עכשיו על ההסתייגות שלך.

משה גפני: תצביעו.

איילת שקד: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת גפני?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: בעד ההסתייגות של חבר הכנסת משה גפני – מיעוט

איילת שקד: ההסתייגות לא נתקבלה.

איילת שקד: ההסתייגות נפלה.

משה גפני: כל הכבוד.

מאיר פרוש: שניים מול שניים היו.

איילת שקד: שניים מול שלושה.

מאיר פרוש: אלעזר גם היה נגד הפעם?

אלעזר שטרן: כן.

עמר בר-לב: גפני, אני נמנעתי.

איילת שקד: עמר נמנע.

איילת שקד: טוב, עכשיו נצביע על כל סעיף 26טו, כפי שהוא, בתוספת ההסתייגות של חבר הכנסת בר-לב.

איילת שקד: מי בעד סעיף 26טו?

איילת שקד: בעד סעיף 26 – רוב

איילת שקד: סעיף 26טו נתקבל.

איילת שקד: הסעיף עבר.

איילת שקד: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת עפר שלח.

משה גפני: רביזיה.

איילת שקד: אין.

איילת שקד: כבר היתה רביזיה.

משה גפני: אה.

משה גפני: אז התייעצות סיעתית היתה עם ליצמן?

<מיכל צוק: רק שאנחנו נדע, זה בנוסח שהיה אתמול פלוס ההסתייגות שהתקבלה.

איילת שקד: כן, כן.

משה גפני: רגע, רגע.

משה גפני: הסתייגות למליאה.

<עידו בן-יצחק: כן, כן.

<איילת לוי: כן, כן.

<איילת לוי: זה ברור.

משה גפני: אה, בסדר?

משה גפני: חכה מה אני עושה פה.

משה גפני: אני אבקש שהלשכה המשפטית תבוא אתי לנאום בדוכן.

<עידו בן-יצחק: אם אתה מפריע לנו פה, איך נעלה בדוכן?

משה גפני: אני עוזר לכם, תאמינו לי.

משה גפני: מי שמפריע לכם פה זה אנשים אחרים.

איילת שקד: יש כאן רביזיה של חבר הכנסת פרוש וחבר הכנסת אטיאס על סעיף 26לד: תנאים לדחיית שירות.

איילת שקד: אני לא זוכרת, חבר הכנסת פרוש, למה אתה הגשת רביזיה, אבל חבר הכנסת אטיאס הגיש רביזיה על-מנת להכניס את ההסתייגות של חבר הכנסת שלח.

עפר שלח: שימו לב לבריתות שמתרקמות פה.

עפר שלח: קומבינות.

אלעזר שטרן: לתזוזות של הטקטונים.

עפר שלח: מתחת לפני השטח האדמה זזה.

משה גפני: בושה מה שהולך פה.

משה גפני: אתם תאכלו את הכובע על מה שעשיתם קודם, והעיקר שיהיה לכם כובע.

איילת שקד: סעיף 26לד(א2) נוסיף לו (א), מתחת לסעיף (2).

איילת שקד: "יהיה רשאי מיועד לשירות ביטחון נשוי לעסוק בעיסוק נוסף על לימודיו בישיבה ובלבד שלא יעסוק עיסוק כאמור בשעות הלימודים בישיבה, כאמור בסעיף קטן (ו)."

עפר שלח: ויש שם בהתחלה התניה של: כל עוד לא חלה חובת הגיוס.

עפר שלח: בפתק שנתתי לך, תקריאי מהתחלה.

<איילת לוי: על אף האמור בסעיף קטן (2), ואתה כותב פה: "וכל עוד לא פקע תוקפו של סעיף" – זה כנראה סעיף של חובת הגיוס.

עפר שלח: זה הסעיף של חובת הגיוס, כן.

<איילת לוי: "יהיה רשאי מיועד לשירות ביטחון נשוי לעסוק בעיסוק נוסף על לימודיו בישיבה ובלבד שלא יעסוק עיסוק כאמור בשעות הלימודים בישיבה, כאמור בסעיף קטן (ו)."

משה גפני: מה זה קשור לחובת הגיוס, עפר?

עפר שלח: הסיכום בינינו הוא שכל עוד לא חלה חובת הגיוס, גבר נשוי - - -

משה גפני: מה יקרה כשמישהו, חלה עליו חובת גיוס והוא ממשיך ללמוד?

משה גפני: הוא עובר עבירה, אבל הוא ממשיך ללמוד.

משה גפני: אני אומר לך, זה הולך לקרות.

עפר שלח: אתה מדבר על הפרט, ואני מדבר על הכלל.

משה גפני: לא, רגע.

משה גפני: אותו אחד שממשיך ללמוד, אתה מסכים שהוא גם יעבוד?

משה גפני: אז בשביל מה אתה מכניס את זה?

משה גפני: אני נגד כל הסעיף.

עפר שלח: גפני, תקשיב.

עפר שלח: פעם בחיים , תקשיב, אוקי?

עפר שלח: אנחנו אומרים - - -

משה גפני: שאני צריך ללכת למקווה לפני זה.

עפר שלח: בדיוק, בדיוק.

עפר שלח: הלכת, פגשת את ליצמן, דיברתם קצת, חזרת.

<קריאה: אחרי ליצמן הוא עוד פעם צריך מקווה.

עפר שלח: אני פעם הלכתי עם ליצמן למקווה בשלוש בלילה.

עפר שלח: צילמנו אותו.

<קריאה: בתפקיד הקודם.

עפר שלח: בתפקיד הקודם שלו ושלי.

משה גפני: רק שנייה, אתה יכול להרחיב בעניין הזה?

עפר שלח: זה הכול מתועד.

עפר שלח: כשאני הולך למקווה, זה מתועד.

<קריאה: את זה הוא מחפש, גפני, את התיעוד.

עפר שלח: כל עוד לא חל המצב של חובת הגיוס – לא רצינו להכניס את זה להסתגלות ולקבע, כי אם יעמדו ביעדים גם בתוך תקופת הקבע, עדיין אנחנו רוצים שזה יהיה.

משה גפני: לא, רק שתדע, שאיזה חוק שתעשה, מי שלומד תורה באמת, ימשיך ללמוד תורה.

אריאל אטיאס: הוא לא חושב אחרת.

איילת שקד: טוב, עפר, אנחנו נשלים את זה כשנסיים את החוק.

איילת שקד: מי בעד?

<גדי אגמון: לא, אבל זה בדיוק העניין.

<גדי אגמון: תראו, אין פה הגבלת גיל, אבל עדיין גם חייל נשוי בצה"ל, אין לו באופן אוטומטי אפשרות ללכת לעבוד.

אריאל אטיאס: אבל הוא לא חייל, הוא לומד עכשיו.

<גדי אגמון: גם ב"חוק טל" לא היתה אפשרות - - -

אריאל אטיאס: אבל הוא דחוי, גדי.

אריאל אטיאס: הוא לא מגויס עכשיו.

אריאל אטיאס: הוא לא חייל.

אריאל אטיאס: הוא דחוי, הוא לומד תורה, 40 שעות, רוצה להתפרנס אחר-כך.

אריאל אטיאס: עזוב אותו, תן לו להתפרנס.

<גדי אגמון: אבל אז אתה משאיר מצב שהוא גם יכול להתפרנס, וגם יכול להמשיך לעבוד, וגם לא לבוא לצבא.

אריאל אטיאס: סליחה, אני רוצה להחזיר אתכם לאיפה אנחנו נמצאים.

אריאל אטיאס: היום החוק אומר ככה - - -

<גדי אגמון: מה זה, היום?

<גדי אגמון: חוק טל?

אריאל אטיאס: לא, לא, עכשיו, החוק הזה.

אריאל אטיאס: עזוב אותי מ"טל".

אריאל אטיאס: "טל" נגמר.

עמר בר-לב: בחוק טל הוא יכול היה, נכון?

<גדי אגמון: לא, בחוק טל הוא לא יכול.

אריאל אטיאס: גדי, חוק טל בוטל.

אריאל אטיאס: בסדר?

<קריאה: חוק טל רק מעל גיל 23.

משה גפני: אז לא, זה בסדר.

משה גפני: אני בעד שהוא רק ילמד תורה.

משה גפני: שלא ילך לעבוד, שיישאר - - -

אריאל אטיאס: הרב גפני, אתה מפריע לי.

אריאל אטיאס: חוק טל בוטל, בסדר?

אריאל אטיאס: היה פה כל הזמן בוועדה, האוצר, בנט, הכלכלה, עניינים.

אריאל אטיאס: אנחנו רוצים שהישיבות לא יהיו בתי-כלא למי שרוצה לצאת לעבוד.

אריאל אטיאס: אני כופר בזה, הישיבות הן לא בתי-כלא.

<גדי אגמון: דרך אגב, גם אני.

אריאל אטיאס: יופי.

אריאל אטיאס: אחרי שאמרתם את זה, שהוועדה אמרה, לא הצבא, אז אני אומר עכשיו מניה וביה; מי שיושב ולומד, והוא בחור ישיבה, גם אני נגד זה שהוא ילך לעבוד.

אריאל אטיאס: אבל מי שהוא חייב רק 40 שעות, והוא רוצה להתפרנס, שוק העבודה - - - מה אכפת לך אם הוא נשוי בן 23 או בן 22 או בן 20?

אריאל אטיאס: הוא נשוי, והוא צריך להביא אוכל לביתו, הוא צריך להתפרנס.

אריאל אטיאס: הוא לא משתמט מהצבא, הוא לפי ההסדר.

אריאל אטיאס: אני לא מדבר על מי שחלה עליו חובת גיוס.

אריאל אטיאס: הוא לפי ההסדר, הוא פועל לפי החוק, מה זה מפריע לך?

משה גפני: זה גם היום ככה.

<קריאה: היום זה לא ככה.

<עידו בן-יצחק: חבר הכנסת אטיאס, אם נחזור לתחילה, מדוע ניתן צו תחילת השירות – כדי שאדם ילמד תורה.

אריאל אטיאס: אבל כתוב לו: 40 שעות.

אריאל אטיאס: אם היית אומר: כל היום, אתה צודק.

עמר בר-לב: אבל נתנו לו 40 שעות, נתנו כי הוא נשוי, ולכן הוא לא יכול בלילה לחזור לישיבה, והוא בלילה יושב בבית ולומד.

עמר בר-לב: אז הרב גפני דיבר ואני הצבעתי בעד, שיורידו בכולל ל-40 שעות כי הם לומדים בבית.

אריאל אטיאס: כן, עמר, אבל איזה היגיון יש בזה, להגיד לבן-אדם: אתה תשב בבית, ואתה לא תפרנס את משפחתך?

אריאל אטיאס: איזה היגיון יש בזה?

אריאל אטיאס: הוא פועל לפי החוק, החוק קובע יעד.

אריאל אטיאס: הציבור החרדי תורם את תרומתו לביטחון המדינה בזה שהוא מביא 5,200 בשנה.

אריאל אטיאס: זה ההסדר של החוק, זו השוויונית שלו.

אריאל אטיאס: אחרי שזה קרה, תן לאנשים להביא לחם לבית שלהם.

אריאל אטיאס: זה סותר את כל מה שהוועדה אומרת.

<עידו בן-יצחק: הסעיף הזה סותר את העידוד לגיוס.

<עידו בן-יצחק: הסעיף הזה לא יעודד גיוס.

<עידו בן-יצחק: להיפך, הוא יעודד אנשים לא להתגייס כי יש להם את האפשרות לעבוד אחר-הצהריים.

<עידו בן-יצחק: איך אחר-כך יעמדו ביעדים – אני לא יודע.

אריאל אטיאס: אבל חזרנו לטעות הראשונה: אתם חושבים שאנשים לא מתגייסים בגלל העבודה.

אריאל אטיאס: אנשים שלומדים תורה, זו דרך החיים שלהם.

<עידו בן-יצחק: אם זו דרך החיים שלהם, אז זו דרך החיים שלהם - - -

אריאל אטיאס: לא העבודה תשנה אותם ולא הצבא.

אריאל אטיאס: זו דרך חיים.

אריאל אטיאס: יש תהליך טבעי שכבר קורה, אתם רואים את מה שקרה בשנים האחרונות.

אריאל אטיאס: הוועדה אמרה את דברה יותר מפעם אחת.

אריאל אטיאס: על חלק אני לא מסכים.

אריאל אטיאס: בכלל, משרד האוצר אומר: אני בכלל לא רוצה אותם בצבא, שילכו ישר לעבוד.

אריאל אטיאס: אז בכלל זה משרת אותו.

אריאל אטיאס: ומשרד הכלכלה גם אומר את זה.

אריאל אטיאס: אי אפשר לאחוז את המקל בשני הקצוות; להגיד: אתה לא תעבוד, אתה רק תלמד, ואנחנו רוצים שתשתתפו בכוח העבודה, כי זה גם הוועדה אמרה, לא הצבא, הוועדה אמרה את זה.

אריאל אטיאס: הוא רוצה להשתתף בכוח העבודה, תן לו את האפשרות.

אריאל אטיאס: הוא נשוי, הוא רוצה להתפרנס.

אריאל אטיאס: עזבו אותו.

<גדי אגמון: בעיני זה ייצור מצב שלא נצליח לעמוד ביעדים.

<עידו בן-יצחק: אתה לא תעמוד ביעדים.

איילת שקד: זה לא מדאיג אותך?

אריאל אטיאס: מה פתאום?

אריאל אטיאס: זה לא מדאיג אותי.

אריאל אטיאס: להיפך.

<גדי אגמון: בעיני זה יצור מצב שבה בפועל - - -

אריאל אטיאס: להיפך, הוא כבר יתרגל לזה.

אריאל אטיאס: אני לא רוצה להרחיב על זה.

אריאל אטיאס: ברגע שהוא יתרגל לזה זה נגמר.

<גדי אגמון: הוא יתרגל ל-30 שעות ול-25 שעות עבודה.

<גדי אגמון: זה החשש.

<אחז בן-ארי: אז זה 40 שעות בכולל, 15 שעות הכשרה תעסוקתית, זאת אומרת, אנחנו כבר באיזור ה-25, וגם עבודה אחר-הצהריים.

אריאל אטיאס: חברים, אתם רוצים לדעת מה זה עבודה?

אריאל אטיאס: אנשים עובדים ביום שישי, אנשים עובדים בלילות, אנשים מנקים מדרגות.

אריאל אטיאס: אתה יודע את זה?

אריאל אטיאס: אצלי בבניין אברך מנקה מדרגות בשביל להביא לחם הביתה.

אריאל אטיאס: אז מה אתה רוצה, שהוא יעבוד ב"שחור"?

אריאל אטיאס: אתה מעדיף את זה?

אריאל אטיאס: זה מה שקורה בפועל.

<גדי אגמון: אני לא מסתכל על זה.

<גדי אגמון: אני מסתכל בסוף בראייה הצבאית.

<גדי אגמון: בראייה הצבאית, זה לא שוויוני בכלל, ודבר שני, עולה חשש שלא נעמוד ביעדים כי תיווצר מציאות - - -

אריאל אטיאס: אבל זה לא שוויוני מול חייל, עצם זה שהוא לומד תורה, בראייה שלכם זה לא שוויוני.

<גדי אגמון: ייווצר מצב שבו הוא יוכל גם וגם.

<הילה ארליך: בתקופת ההסתגלות זה בוודאי לא אפשרי.

<הילה ארליך: בתקופת ההסתגלות אין שום תמריץ ללכת גם ככה, לא לצבא ולא לשירות לאומי-אזרחי.

<הילה ארליך: ממילא אין חובה.

משה גפני: מהי עמדת משרד האוצר למה שאטיאס מציע?

אלעזר שטרן: אם נתחום את זה בגיל?

<אחז בן-ארי: לכן חשבתי לעשות בערך כמו שכתוב היה בחוק טל.

עמר בר-לב: בחוק טל זה היה מעל גיל 23.

<אחז בן-ארי: מגיל 23 ומעלה, ונגיד שהעבודה תיעשה משעה 18:00 בערב ואילך, לא לפני כן.

<אחז בן-ארי: כי אחרת, האכיפה לא תהיה; מתי שתתפוס אותו, הוא במקום אחר.

<גדי אגמון: נגביל את זה כמו בחוק טל: 23 ומעלה.

<אחז בן-ארי: 23 ומעלה, בלי עניין הנישואים.

איילת שקד: לא.

איילת שקד: נשוי ו-23 ומעלה.

<מיכל צוק: אגב, בחוק טל זה היה בעצם 22.

<מיכל צוק: 22 היתה שנת הכרעה.

עמר בר-לב: כן, זה נשמע הגיוני, להוסיף את ההגבלה הזאת.

<קריאה: ולא בשעות הלימודים.

אריאל אטיאס: לא בשעות הלימודים, אין ספק.

אריאל אטיאס: בסדר, אין ויכוח על זה.

איילת שקד: אז 23 ומעלה - - -

אריאל אטיאס: לא, אני לא מסכים לגיל.

אריאל אטיאס: למה זה קשור לגיל?

איילת שקד: אני אגיד לך למה – כי בחור בן 20, הוא מתגייס ובצבא הוא מקבל 400 שקל.

אריאל אטיאס: איילת, סליחה, זו כבר דמגוגיה.

איילת שקד: זו לא דמגוגיה.

אריאל אטיאס: אז אני אגיד לך למה: אנחנו דיברנו על אדם נשוי, נשוי בן 20 ונשוי בן 23 הוא אותו נשוי, הוא צריך לפרנס.

אריאל אטיאס: הוא צריך לפרנס.

אריאל אטיאס: ואם הוא צריך לפרנס, והמשק, והאוצר, והכלכלה והוועדה רוצים שהוא יצא לעבוד, ואתם יודעם שמי שיוצא לעבוד בדרך-כלל נשאר בעבודה.

אריאל אטיאס: ואם הוא ירצה לעבוד כל היום, כי הוא מרוויח רק 2,000 שקל בלילה, והוא רוצה להרוויח 5,000, הוא צריך לעבור דרך הצבא.

אריאל אטיאס: אז קורה תהליך הפוך ממה שאתם חושבים, ואני קצת מכיר את החרדים כנראה יותר מכם.

<אחז בן-ארי: הוועדה הזאת היתה צריכה להגות תמריצים חיוביים לגיוס, וזה אחד מן התמריצים האלה, ואנחנו שומטים אותו בצורה ברורה.

איילת שקד: אטיאס, זה יכול לפגוע לכם ביעדים.

איילת שקד: אני לא מבינה אותך.

אריאל אטיאס: אני אספר לכם משהו על היעדים.

<הילה ארליך: בהסתגלות גם ככה אין חובת עמידה ביעדים, אז להכניס את זה, אף אחד לא יבוא, לא לשירות אזרחי ולא לשירות צבאי.

<אחז בן-ארי: מגיל מסוים ואילך, זה בסדר.

אריאל אטיאס: אבל אני לא מבין למה אתם מגבילים את הגיל.

<הילה ארליך: כדי שיהיה שוויון כלפי חייל צה"ל.

<הילה ארליך: זה לא יתכן שחייל בן 20 נשוי - - -

אריאל אטיאס: אבל אתם לא יכולים לדבר על שוויון כשאתם נותנים לו ללמוד.

אריאל אטיאס: אז תגידו שאי אפשר ללמוד.

אריאל אטיאס: נתתם לו ללמוד, זה לא שוויון בראייה שלכם.

<גדי אגמון: זו היתה בסוף החלטה שלכם.

אריאל אטיאס: יופי, אז אנחנו רוצים לשכלל את ההחלטה.

<גדי אגמון: תיאורטית, אתה מכיר את המשפט הקבוע: כולם בני 18, יפים, צעירים וטובים.

אריאל אטיאס: נכון, כולם בני 18.

אריאל אטיאס: אז אני רוצה לשכלל את ההחלטה ולייצר אינסנטיב לשוק העבודה.

אריאל אטיאס: זה מה שאני רוצה.

<גדי אגמון: או שהוא לומד, או שהוא יבוא לצבא.

<גדי אגמון: אם הוא יכול ללכת לעבוד, שיבוא לצבא.

אריאל אטיאס: תקשיבי, אני רוצה להגיד לך משהו על היעדים: מי שלא עובד, לא יעבוד גם אם תאפשר לו, ומי שעובד, הוא עובד למרות שאתה לא מאפשר לו.

אריאל אטיאס: השאלה היא רק אם זה היה על השולחן או לא על השולחן.

אריאל אטיאס: אנשים בסוף צריכים להביא אוכל הביתה, והוא יביא את זה מהיקב, מהגורן, מהסלע, הוא יביא.

אריאל אטיאס: הוא במלחמת קיום, הוא יביא את הכסף, והוא מביא את זה גם היום.

<גדי אגמון: ואז, ברשותך, הוא עושה היום חישוב, והוא אומר:

<גדי אגמון: אני אכנס למסלול צבאי שייתן לי גם הכשרה מקצועית כמו במסלול הכשרתי בתקשוב, ואני אעשה שנתיים, ואני אלך אחר-כך לשוק עבודה - - - אז הוא יהיה קומפרומיסט, הוא יעשה גם וגם.

אריאל אטיאס: אז בוא אני אסביר לך את ההבדל.

אריאל אטיאס: היום, כשהוא עובד בחוץ, הוא יכול להביא 2,000 שקל נקי.

אריאל אטיאס: אני מדבר אתך על הממוצע.

אריאל אטיאס: עזוב אותי מסופרי סת"ם וזה.

אריאל אטיאס: זה מה שהוא יודע להביא.

אריאל אטיאס: אם הוא סופר סת"ם, הוא מביא 7,000 בחודש, הוא לא בא אליך.

<גדי אגמון: אבל זה כישרון ייחודי.

אריאל אטיאס: אם הוא משגיח כשרות בערב, או שוטף מדרגות, והוא עכשיו רוצה להרוויח יותר, הוא יודע שהוא צריך לבוא אליך, כי הוא לא יכול לעזוב את הישיבה.

אריאל אטיאס: הוא יעזוב את הישיבה – הוא איבד את המעמד.

איילת שקד: אטיאס, ראיתי אתמול רשימה וביקשתי שיביאו אותה, רשימה שיש לצה"ל, כמה מועמדים לגיוס נשואים יש בכל גיל, ומתחת גיל 23 היו מעט מאוד.

איילת שקד: האמת היא שהתפלאתי.

אריאל אטיאס: מה, נשואים?

איילת שקד: כן, מועמדים לגיוס.

אריאל אטיאס: טוב, זה לא הנושא עכשיו.

איילת שקד: זה כן הנושא.

אריאל אטיאס: זה לא הנושא, אני אגיד לך למה.

אריאל אטיאס: אני בא לרציונל של משרד הכלכלה.

אריאל אטיאס: הרי פטרתם היום מגיל 22 את כולם, לכו לעבוד.

אריאל אטיאס: אני מאיץ לך את התהליך.

אריאל אטיאס: הוא פשוט על השולחן, זה הכול.

<עידו בן-יצחק: אתה מוסיף חטא על פשע.

<עידו בן-יצחק: לא מספיק שפטרו את כולם בגיל 22, במקום שיתגייסו לצבא או לשירות אזרחי - - -

אריאל אטיאס: אבל זה פשע שאני התנגדתי לו.

<עידו בן-יצחק: נכון, ובצדק התנגדת לו.

אריאל אטיאס: נכון, אבל זה לא עזר לי כי היתה תורה שאמרה: לא, רוצים שילכו לעבוד.

אריאל אטיאס: עכשיו אני מביא את זה לשולחן – לא, לא רוצים.

אריאל אטיאס: תחליטו.

אריאל אטיאס: זה הסיפור.

<עידו בן-יצחק: זה מחמיר את המצב עוד יותר.

<עידו בן-יצחק: כל התוספות האלה שפוגעות בקבוצת ההתייחסות של תלמידי הישיבות מול הציבור שמשרת בצבא, שאנחנו נותנים עוד ועוד, זה פוגע, בסופו של דבר, עוד יותר, מחמיר את הפגיעה שכבר ישנה בשוויון.

איילת שקד: אני אומרת: גיל 23 ונשוי.

עפר שלח: 23, זה עושה את זה לשנה.

איילת שקד: לא, לשנה או לשלוש.

<עידו בן-יצחק: אם אתה בתקופת קבע כשעומדים ביעדים, אז - - -

אריאל אטיאס: אם אתם רוצים גיל, תעשו 21.

אריאל אטיאס: אני אגיד לכם למה, אני לא סתם אומר לכם מספר, רב המתחתנים הם לא בני 20.

אריאל אטיאס: זו קבוצה קטנה.

אריאל אטיאס: ואם אתם חושבים שבחוק זה מסדר לכם את השוויון, תעשו 21.

אריאל אטיאס: אבל 23 – אז אל תעשו בכלל.

אריאל אטיאס: כי זה סתם חוכא ואטלולא.

אריאל אטיאס: מה זה 23?

<קריאה: לא, אבל 24 זו פגיעה ביעדים.

אריאל אטיאס: זה לא יפגע ביעדים.

אריאל אטיאס: אני כופר בזה.

<קריאה: 23 זה לא יפגע ביעדים.

אריאל אטיאס: אז אני אומר לכם שגם 20 זה לא פוגע ביעדים והסברתי למה, אני אסביר את זה גם לך.

אריאל אטיאס: הוא עובד היום, אתם רק לא יודעים מזה.

אריאל אטיאס: אם אבא שלו מסדר אותו, אז הוא לא עובד.

אריאל אטיאס: הוא עובד היום, אבל אתם לא יכולים לפקח, תצאו מזה.

אריאל אטיאס: אתם תלכו לחדרי מדרגות ומה שאנשים עושים בלילה בשביל להתפרנס?

אריאל אטיאס: תעשו 21 - - -

עמר בר-לב: אבל גם היום כשהוא עובד בחדר מדרגות, הוא לא בדיוק מדווח על זה.

אלעזר שטרן: אני חושב שבהצעה של גיל 21 יש היגיון: אחד, בגלל שגיל הגיוס, על פניו, בלי כל הדחויים, הוא בין 20 ל-21.

אלעזר שטרן: אנחנו אומרים, הוא לא מתמודד מול חייל סדיר.

אלעזר שטרן: דבר שני, אם הוא כבר נשוי, האינסנטיב שלנו, בהנחה שיש יעדים, לשלוח אותו לצבא הוא מוגבל.

אלעזר שטרן: אם הוא מוכן לעבוד, נשוי, רשמית, אני אומר לכם, שהרוב יעדיף ללכת לצבא, בגל שמה הוא יודע?

אלעזר שטרן: שמכיוון שהוא נשוי, הצבא לא יעשה אותו קרבי.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, הצבא ישבץ אותו בתפקיד שהוא יקבל הרבה יותר.

עמר בר-לב: לדעתי, למדת כמה שנים בישיבה.

עמר בר-לב: טיעון כזה, תאמין לי, אפילו אותי הצלחת לשכנע.

עפר שלח: גדי, זה נכון להגיד שבחוק טל, עד שפקע חוק טל, בעצם בגלל שנת ההכרעה הגיל הזה לצורך העניין היה 22?

<קריאה: כן, בטח.

עפר שלח: אז נעשה את זה 22?

עפר שלח: שיהיה כמו חוק טל?

<אחז בן-ארי: נשוי בן 22 לפחות.

איילת שקד: בסדר, נשוי בן 22 לפחות.

<הילה ארליך: נשוי בן 22 לפחות, ולא בשעות הלימוד בישיבה.

איילת שקד: כן, ברור, ברור.

איילת שקד: תכתבי: נשוי בן 22.

איילת שקד: מי בעד?

<עידו בן-יצחק: קודם כל צריך להצביע על הרביזיה.

איילת שקד: מי בעד הרביזיה?

איילת שקד: פתחנו את הסעיף.

משה גפני: רגע, מה זה?

משה גפני: מה?

איילת שקד: זה בסדר, זה טוב.

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: בעד הבקשה לרביזיה – רוב

איילת שקד: הבקשה לרביזיה נתקבלה.

איילת שקד: אוקי, עבר, נפתח.

איילת שקד: מי בעד ההסתייגות?

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: בעד ההסתייגות – רוב

איילת שקד: ההסתייגות נתקבלה.

איילת שקד: יופי.

איילת שקד: עכשיו הצבעה על כל סעיף 26לד.

איילת שקד: מי בעד? אטיאס?

אריאל אטיאס: מה?

איילת שקד: מי בעד כל הסעיף?

איילת שקד: טוב, אתה לא חייב.

אריאל אטיאס: אני לא בעד שום דבר.

איילת שקד: מי נגד?

איילת שקד: בעד סעיף 26לד – רוב

איילת שקד: סעיף 26לד נתקבל.

איילת שקד: בסדר, הסעיף עבר.

איילת שקד: חברים, תודה רבה להיום.

איילת שקד: נתראה מחר.

מאיר פרוש: על החלק שלי בכלל לא דיברנו פה.

איילת שקד: איזה חלק שלך?

מאיר פרוש: לי יש פה רביזיה בסעיף לד, לא?

איילת שקד: על מה?

איילת שקד: היתה רביזיה, פתחנו, נכון.

איילת שקד: על מה ההסתייגות?

מאיר פרוש: עכשיו, בחמישה לשבע, נתחיל הסתייגות?

איילת שקד: טוב, עזוב, נו.

איילת שקד: פרוש, אתה רוצה?

איילת שקד: זו טעות שלי, טעות שלי.

מאיר פרוש: גם הרביזיות שלי, כשנדבר מחר, נדבר על זה.

איילת שקד: לא, אבל כבר עשינו רביזיה.

מאיר פרוש: עכשיו לא עשינו רביזיה.

איילת שקד: צריך עכשיו.

איילת שקד: זו טעות בהצבעה שלי, אם אתה רוצה להגיש הסתייגות.

מאיר פרוש: אוקי, אז מחר נדבר על זה, בסדר?

מאיר פרוש: עכשיו לא מתאים.

אריאל אטיאס: באיזו שעה מחר?

איילת שקד: אני אודיע לכם, כי לא בטוח, יכול להיות שכמעט סיימנו את החוק וכבר אין יותר על מה לדון, אבל נראה.

איילת שקד: אני אודיע לכם מחר.

איילת שקד: מחר ב-16:00, אם אני לא מודיעה לכם אחרת.

משה גפני: רגע, מה סיימת את הישיבה?

איילת שקד: כן.